Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» (далі ТОВ «УБК») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа державний реєстратор Пристоличної сільської ради Тимошенко О. О. (далі державний реєстратор Тимошенко О. О.), Дочірнє підприємство «Дніпровський круг», про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 22.12.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «АРМА» (далі ТОВ КБ «АРМА») та Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» (далі ДП «Дніпровський круг») було укладено кредитний договір № 14/01/980-К.L/190. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.11.2008 року між ТОВ КБ «АРМА» та ДП «Дніпровський круг» укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. та зареєстрований в реєстрі за номером 1978, відповідно до умов якого ДП «Дніпровський круг» передав ТОВ КБ «АРМА» майнові права на п`ятдесят три приміщення (житлові та нежитлові), які розташовані в 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку [ADDRESS] . 08.08.2013 року між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» укладено біржову угоду договір купівлі-продажу № 3-167, відповідно до умов якого ТОВ КБ «АРМА» передало у власність ТОВ «УБК» майнові права за вказаним кредитним договором, укладеним із ДП «Дніпровський круг». 06.09.2013 року між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» укладено договір відступлення права за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. та зареєстрований в реєстрі за номером 8079. Таким чином, ТОВ «УБК» стало новим кредитором та новим іпотекодержателем за вказаними кредитним та іпотечним договорами. Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 14.06.2018 року № 37/14 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] , згідно сертифікату серія КС №162181561339 від 05.06.2018 року, яким Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київський області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до висновку щодо відповідності поштових та проектних адрес від 19.09.2019 року, наданого генеральним проектувальником ФОП [PERSON] , нежитловому приміщенню № 3а (будівельний номер) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,10 кв. м надано фактичну адресу [ADDRESS] , приміщення № СХLVІ та вказано фактичну загальну площу у розмірі 42,50 кв. м (далі нежитлове приміщення № СХLVІ, площею 42,50 кв. м). У зв`язку з невиконанням КП «Дніпровський круг» своїх зобов`язань за кредитним договором № 14/01/980-КL/190 ТОВ «УБК» прийняло рішення в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м. 06.09.2013 року на адресу ДП «Дніпровський круг» була надіслана вимога про усунення порушення кредитного зобов`язання та попереджено, що в разі не сплати заборгованості іпотекодержатель зверне стягнення на предмет іпотеки, яка була вречена особисто іпотекодавцю 17.09.2013 року. У зв`язку з невиконанням зазначеної вимоги, 04.03.2020 року державний реєстратор Остапчук В. П. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесла запис про реєстрацію права власності № 35780364 щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м, за ТОВ «УБК». У липні 2021 року при перевірці стану нерухомого майна представниками ТОВ «УБК» встановлено, що спірному приміщенню № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м, надано інший номер, а саме № 18 та зареєстровано право власності за [PERSON] . Як встановлено з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно документи, які стали підставою для реєстрації права власності за відповідачем, були видані у 2021 році, тоді як право власності у позивача на спірне нежитлове приміщення було зареєстровано ще на початку 2020 року. Вказує на те, що у 16-ти поверховому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наявне тільки одне нежитлове приміщення під номером СХLVІ та із загальною площею 42,50 кв. м, що підтверджується технічним паспортом. Також, позивач звертає увагу на те, що [PERSON] зверталася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про реєстрацію право власності позивача на спірне нежитлове приміщення, за результатом розгляду якої їй було відмовлено у зв`язку з недоведеністю порушення своїх прав. Станом на 26.11.2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься два записи про право власності на спірне нежитлове приміщення як за позивачем так і за відповідачем під різними номерами. Позивач вважає, що оскільки в житловому будинку [ADDRESS] існує тільки одне нежитлове приміщення під № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м, власником якого є ТОВ «УБК», то реєстрація права власності на це приміщення тільки під іншим номером (№ [NUMBER] загальною площею 42,50 кв. м), реєстрація якого відбулася на підставі рішення державного реєстратора від 16.06.2021 року, є незаконним, а рішення № 58770639 від 16.06.2021 року повинно бути скасоване, оскільки воно прийнято з порушенням законодавства. Посилаючись на викладене, ТОВ «УБК» просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2021 року індексний номер 58770639, прийняте державним реєстратором Тимошенко О. О. та припинити запис № 42522282 від 10.06.2021 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 2386435132224) за [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 18.01.2022 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржуване позивачем рішення про державну реєстрацію права власності від 16.06.2021 року індексний номер 58770639, прийняте державним реєстратором Тимошенко О. О., є законним, а державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення за [PERSON] була здійснена із дотриманням всіх вимог законодавства, на підставі всіх необхідних документів, і відповідно всі характеристики нежитлового приміщення було вказано вірно. [PERSON] вказує на те, що вона набула право власності на спірне нежитлове приміщення № 18 на підставі договору від 10.09.2008 року № 10/09/08-Б-0, укладеного з ДП «Дніпровський круг», відповідно до якого відповідач придбала майнові права на об`єкт нерухомого майна: під`їзд 8, нежитлове приміщення № 18, загальною площею 42,5 кв. м. Цей договір є дійсним, у судовому порядку не оспорювався. Після зміни у проєкті та технічній документації об`єкту, присвоєння адреси будинку та уточнення площі і нумерації приміщень, між відповідачем та ДП «Дніпровський круг» було укладено додаткову угоду від 29.07.2020 року № 01/20 до договору від 10.09.2008 року № 10/09/08-5-0, відповідно до якої нежитлове приміщення має наступну характеристику: нежитлове приміщення № 18, під`їзд 2, підвальний (цокольний) поверх, загальна площа 42,5 кв. м, адреса будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення: [ADDRESS] . Зазначає, що право власності позивача на спірне приміщення проведено з порушенням вимог законодавства. Нежитловому приміщенню № СХLVІ, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «УБК», присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2045906932224. Водночас, нежитловому приміщенню № 18, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2386435132224. З огляду на те, що номери вищезазначених нежитлових приміщень відрізняються, позивач зареєстрував право власності на неіснуюче нерухоме майно, тобто на майно, яке не було введено в експлуатацію. Крім того, вказує на незаконність укладення між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» договору про відступлення прав за іпотечним договором від 06.09.2013 року та набуття права власності позивачем на спірне нежитлове приміщення № СХLVІ у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки факт припинення іпотеки встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 року в справі № 2-5253/10, яке набрало законної сили. Також, з огляду на відсутність правового механізму безумовної трансформації і нових прав за договором іпотеки після завершення будівництва у право власності новостворений об`єкт нерухомого майна, реєстрація права власності на нежитлове зміщення за позивачем є протиправною. Посилаючись на те, що оскаржуване рішення не порушує прав позивача відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2022 року клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у цій справі задоволено. Залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ДП «Дніпровський круг». У серпні 2022 року до суду від ДП «Дніпровський круг» надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого підприємство зазначало, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення за відповідачем проведена відповідно до умов законодавства, на підставі всіх необхідних документів та з правильними характеристиками об`єкта нерухомого майна. Тоді як реєстрація права власності на спірне нежитлове приміщення за позивачем проведена з порушенням норм законодавства. Вказує, що майнові права, які визначені в іпотечному договорі, не могли перейти до позивача, оскільки таких прав не існує, у зв`язку з тим, що рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2009 року в справі № 17/28417.12.09, яке набрала законної сили, визнано недійсним договір підряду у капітальному будівництві від 18.05.2007 року № 2/06, укладений між ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд» та ДП «Дніпровський круг». Тому позивач незаконно зареєстрував за собою право власності на спірне нежитлове приміщення. Зазначає, що посилання позивача на те, що спірне нежитлове приміщення № 18, загальною площею 42,5 кв. м є саме приміщенням 3а площею 48,1 кв. м, вказаним у іпотечному договорі від 21.11.2008 року, є повністю надуманим. Копія висновку, надана позивачем на підтвердження своїх вимог, щодо відповідності поштових та проектних адрес без дати та номера, виданої ніби то генеральним проектувальником [PERSON] не може бути взятим судом до уваги у зв`язку з тим, що не відповідає вимогам статей 7779 ЦПК України щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Генеральний проектувальник [PERSON] не була проектувальником житлових та нежитлових приміщень, вказаних в іпотечному договорі від 21.11.2008 року, не має відповідної проектної документації на приміщення, вказані в іпотечному договорі, тому [PERSON] здійснювати порівняльний аналіз проектної та технічної документації на приміщення, які нею не проектувались, не може. Посилаючись на зазначене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадженя у справі у якому він просив суд зупинити провадження у справі до ухвалення рішення у справі № 2/5253/10. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ТОВ «УБК» про зупинення провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 31.05.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача направив до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Мельник Олександр Сергійович направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, зважаючи на те, що клопотання про відкладення розгляду справи були подані на судові засідання призначені 20.03.2023, 18.04.2023, та відповідно на судове засідання призначене 31.05.2023, а тому, у зв`язку з необхідністю дотримання строків розгляду цивільної справи, неодноразовість відкладень розгляду справи за клопотаннями представника відповідача Мельник О.С., суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення без участі учасників процесу. Окрім того, була можливість здійснення розгляду судого провадження дистанційним шляхом в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, однак представник відповідача та відповідач вищезазначним не скористалися. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2006 року між ТОВ КБ «Арма» та ДП «Дніпровський круг» укладено кредитний договір № 14/01/980-К.L/190, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігоних коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 9 000 000,00 грн, строком до 22.01.2007 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.11.2008 року між ТОВ КБ «АРМА» та ДП «Дніпровський круг» укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. та зареєстрований в реєстрі за номером 1978, відповідно до умов якого ДП «Дніпровський круг» передав ТОВ КБ «АРМА» майнові права на п`ятдесят три приміщення (житлові та нежитлові), які розташовані в 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку [ADDRESS] . Згідно з пунктом 1.1 іпотечного договору майнові права іпотекодавця ДП «Дніпровський круг» на вказані житлові та нежитлові приміщення, будівництво яких не завершено, підтверджуються договором підряду у капітальному будівництві № 2/06 від 18 травня 2007 року, який укладений між іпотекодавцем ДП «Дніпровський круг» та ВАТ «Будівельна компанія «Дніпроінвестбуд», відповідно до пункту 1.3 якого право власності на «об`єкт будівництва» до моменту введення його в експлуатацію належить підряднику ДП «Дніпровський круг». 08.08.2013 року між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» укладено біржову угоду договір купівлі-продажу № 3-167, відповідно до умов якого ТОВ КБ «АРМА» передав у власність ТОВ «УБК» майнові права за кредитним договором, укладеним з ДП «Дніпровський круг». 06.09.2013 року між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» укладено договір відступлення права за іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. та зареєстрований в реєстрі за номером 8079. Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 14.06.2018 року № 37/14 16-ти поверховому трьох-секційному житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] , згідно сертифікату серія КС №162181561339 від 05.06.2018 року, яким департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київський області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до висновку щодо відповідності поштових та проектних адрес від 19.09.2019 року, наданого генеральним проектувальником ФОП [PERSON] , нежитловому приміщенню № 3а (будівельний номер) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,10 кв. м надано фактичну адресу [ADDRESS] , приміщення № СХLVІ та вказано фактичну загальну площу у розмірі 42,50. У зв`язку з невиконанням КП «Дніпровський круг» своїх зобов`язань за кредитним договором № 14/01/980-КL/190 ТОВ «УБК» 06.09.2013 року направило ДП «Дніпровський круг» вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором 14/01/980-К.L/190 та повідомлено, що у випадку невиконання цієї вимоги, новий кредитор реалізує процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в поряду, визначеному статтями 37 та 38 Закону «Про іпотеку». Дана вимога отримана ДП «Дніпровський круг» 17.09.2013 року. 04.03.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 35780364 щодо реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м, за ТОВ «УБК». Також встановлено, що 10.09.2008 року між ДП «Дніпровський круг» та [PERSON] укладено договір № 10/09/08-Б-О, відповідно до умов якого ДП «Дніпровський круг» продав, а [PERSON] купила майнові права на нежиле приміщення № 18 загальною площею 42,5 кв. м, розташоване за адреса: [ADDRESS] . Після зміни в проєкті та технічній документації об`єкту, присвоєння адреси будинку та уточнення площі і нумерації приміщень, між [PERSON] та ДП «Дніпровський круг» було укладено додаткову угоду від 29.07.2020 року № 01/20 до договору від 10.09.2008 № 10/09/08-5-0, відповідно до якої нежитлове приміщення має наступну характеристику: нежитлове приміщення № 18, під`їзд 2, підвальний (цокольний) поверх, складові частину об`єкту інвестування нежитлове приміщення та їх площа № СХLVІ (41,50), загальна площа 42,50 кв. м, адреса будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2021 року № 286962615, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2021 року індексний номер 58770639, прийняте державним реєстратором Тимошенко О. О., до Державного реєстру внесено запис № 42522282 про право власності [PERSON] на нерухоме майно нежитлове приміщення [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 2386435132224). Підставою державної реєстрації зазначено: довідка від 30.07.2020 року № 010/20, видана ТОВ «М Будтехексперт»; акт приймання-передачі приміщення від 29.07.2020 року, укладений між ДП «Дніпровський Круг» та [PERSON] ; рішення Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14.06.2018 року № 37/14; Витяг з Переліку осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна від 29.07.2020 року № 0/18-НП/2020, виданий ДП «Дніпровський Круг»; договір 10.09.2008 року № 10/09/08-Б-0, укладений між ДП «Дніпровський Круг» та [PERSON] ; сертифікат ДАБІ серія та номер [NUMBER] , виданий Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області 05.06.2018; довідка від 29.07.2020 року № 29-07-1/2020, видана ДП «Дніпровський Круг»; додаткова угода № 01/20 до договору від 29.07.2020 року № 10/09/08-Б-0, укладена між ДП «Дніпровський Круг» та [PERSON] ; технічний паспорт № 018/21, виданий «М Будтехексперт» 23.06.2021. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 року в справі № 2-5253/10 позов ДП «Дніпровський круг» задоволено. Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кара В. В. як реєстратора Державного реєстру іпотек у виключенні з Державного реєстру іпотек запису з порядковим номером 8217586 (контрольна сума запису 21Г3544БДВ) про обтяження іпотекою майнових прав на житлові приміщення загальною площею 2256,7 кв. м, та нежитлові приміщення, загальною площею 1535,8 кв. м, які розташовані в 16-поверховому трьох-секційному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , будівництво яких не завершено, що був внесений до Державного реєстру іпотек на підставі іпотечного договору від 21.11.2008 року № 1978. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кара В. В. виключити з Державного реєстру іпотек запис з порядковим номером 8217586 (контрольна сума запису 21Г3544БДВ) про обтяження на підставі посвідченого ним іпотечного договору від 21.10.2008 року № 1978 майнових прав на приміщення у 16-поверховому трьох-секційному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , будівництво яких не завершено, зокрема, нежитлове приміщення: № 3а (під`їзд № 8, цокольний поверх, площа 48,1 кв. м). Постаново Київського апеляційного суду від 28.02.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «УБК» задоволено частково. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 року скасовано, провадження у справі закрито. Роз`яснено ДП «Дніпровський круг», що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства. [PERSON] зверталася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про реєстрацію право власності позивача на спірне нежитлове приміщення, за результатом розгляду якої наказом від 15.112021 року № 3964/7 їй було відмовлено, оскільки нею не підтверджено факт порушення своїх прав у результаті прийнятті оскаржуваного рішення. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні приписи містить ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 318, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з ч. 2 ст. 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. Відповідно до частини другої цієї статті, у разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених ст. 14 цього Закону. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; або наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, оскаржувана реєстрація права власності [PERSON] на нежитлове приміщення проведена, зокрема, на підставі договору від 10.09.2008 року № 10/09/08-Б-0, укладеного між ДП «Дніпровський Круг» та [PERSON] , відповідно до умов якого ДП «Дніпровський круг» продав, а [PERSON] купила майнові права на нежиле приміщення № 18 загальною площею 42,5 кв. м, розташоване за адреса: [ADDRESS] . Крім того, після зміни в проєкті та технічній документації об`єкту, присвоєння адреси будинку та уточнення площі і нумерації приміщень, між [PERSON] та ДП «Дніпровський круг» було укладено додаткову угоду від 29.07.2020 року № 01/20 до договору від 10.09.2008 № 10/09/08-5-0, відповідно до якої нежитлове приміщення має наступну характеристику: нежитлове приміщення № 18, під`їзд 2, підвальний (цокольний) поверх, складові частину об`єкту інвестування нежитлове приміщення та їх площа № СХLVІ (41,50), загальна площа 42,50 кв. м, адреса будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення: [ADDRESS] . Отже, з зазначених документів вбачається, що нежитлове приміщення № 18 і є нежитловим приміщення № СХLVІ, загальна площа якого становить 42,50 кв. м, та яке належить позивачу на право власності. А тому, посилання відповідача про те, що у спірному житловому будинку не існує приміщення під № СХLVІ, є безпідставним та спростовується вище зазначеним. Крім того, суд приймає до уваги висновок щодо відповідності поштових та проектних адрес від 19.09.2019 року, наданого генеральним проектувальником ФОП [PERSON] , відповідно до якого нежитловому приміщенню [ADDRESS] , загальною площею 48,10 кв. м надано фактичну адресу [ADDRESS] , приміщення № СХLVІ та вказано фактичну загальну площу у розмірі 42,50 кв. м. Доказів на спростування зазначеного висновку матеріали справи не містять та відповідачем надано не було. Крім того, відповідач не надала доказів на спростування доводів позивача про те, що в житловому будинку [ADDRESS] існує тільки одне нежитлове приміщення під № СХLVІ, загальною площею 42,50 кв. м, власником якого є ТОВ «УБК». Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16.06.2021 року індексний номер 58770639, прийняте державним реєстратором Тимошенко О. О., оскільки реєстрація права власності за відповідачем на нежитлове приміщення № 18, яке і є нежитловим приміщення № СХLVІ, проведена з порушенням законодавства та порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, без встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Оскаржувана реєстрація права власності відповідача на спірне нежитлова приміщення порушує право власності позивача. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та третьої особи про те, що право власності позивача на спірне приміщення проведено з порушенням вимог законодавства та без відповідних документів, передбачених Порядком. Так як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, право власності позивача на спірне нежитлове приміщення № СХLVІ, площею 42,50 кв. м, зареєстровано 04.03.2020 року державним реєстратор Остапчук В. П. Право власності позивача зареєстроване в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Набуття позивачем права власності на спірне приміщення у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеки» ніким не оскаржувалося та є чиним і не скасованим у судовому порядку. Крім того, суд не вправі надавати оцінку правомірності набуття позивачем права власності на спірне приміщення, оскільки це не є предметом розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Посилання відповідача та третьої особи на незаконність укладення між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «УБК» договору про відступлення прав за іпотечним договором від 06.09.2013 року та набуття права власності позивачем на спірне нежитлове приміщення № СХLVІ у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з тим, що факт припинення іпотеки встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 року в справі № 2-5253/10, яке набрало законної сили, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки як встановлено з Єдиного судового реєстру судових рішень зазначене рішення суду скасовано постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2013 року. Враховуючи наведене, державна реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером № 2386435132224, проведена на підставі рішення державного реєстратора Тимошенко О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16.06.2021 року індексний номер 58770639, (номер запису про право власності № 42522282 від 10.06.2021 року), є незаконною. Отже, доводи позивача знайшли своє підтвердження. Слід відзначити, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на один об`єкт нерухомого майна суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право власності на майно зареєстровано та не припинялося. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 823/378/16. Щодо вимоги позивача про припинення запису № 42522282 від 10.06.2021 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення № 18 за [PERSON] . Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). У ст. 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Якщо позивач (іпотекодавець) вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача. Як зазначено вище, у цій справі суд встановив порушення прав позивача. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, тепер способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачає. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19; від 16.09.2020 року у справі № 352/1021/19, від 09.02.2022 року у справі № 464/6174/18. Отже, вимога позивача про припинення запису про реєстрацію права власності на об`єкт спірного нерухомого майна є неналежним способом захисту права або інтересу позивача, а тому задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial