Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

В квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою\~ [PERSON] , зареєстрований 24 травня 2002 року Будківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №07. Крім того, просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з позивачем. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що\~24 травня 2002 року Будківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] .. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка, яка станом на день подання позову вже повнолітня.\~Їх сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб виявився невдалим. Наразі сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не живуть однією сім`єю. Представник позивача [PERSON] адвокат Семенюк Ю.В. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про визнання позову та слухання справи у її відсутності. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою\~судді Кременецького районного суду Тернопільської області\~від 02 травня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 24 травня 2002 року Будківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №07. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (актовий запис №06). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони тривалий проміжок часу не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 по справі №200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З урахуванням відсутності будь-яких заперечень з боку відповідачки, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу та визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з позивачем. В порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved