Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про виділ частки в натурі житлового будинку та господарських споруд, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що йому належить на праві приватної спільної часткової власності 39/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Сумською державною нотаріальною конторою від 16.11.1994 року № 4-5085. Відповідачці [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краснощок Л.М. віл 19.11.1997 р., № 3392. Відповідачці [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 11/100 (одинадцять сотих) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування, посвідченого Другою Сумською державною нотаріальною конторою 29.06.1982 р., № 2-1478. Таким чином, 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належать позивачу на законних підставах. Позивач разом з відповідачами володіє зазначеним будинком па праві спільної часткової власності. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , та має наступні характеристики: житловий будинок «А-1» загальною площею 132. кв.м., житловою площею- 64.7 кв.м., що складається з: коридор 1-1 пл. - 5,0 м2, туалет 1 -2 пл. - 1,8 м2, ванна кімната 1-3 пл. - 3.4 м2, коридор 1 -4 пл. 1.9 м2, кухня 1 - 6 пл. - 4,9 м2, житлова 1-8 пл. - 15.7 м2, кладова 1-9 пл. - 2,1м2, кладова 1 пл. - 4,5м2, сіни ІІ пл. - 5,2 м2, житлова 2-І пл. - 9.9 м2, коридор 3-1 пл. - 4.1 м2, санвузол 3-2 пл. - 4.7, кухня 3-3 пл. - 11,5м2, коридор 3-4 пл. - 2,4 м2, коридор 3-5 пл. - 4,3 м2, житлова 3.6 пл. - 17,6 м2, житлова 3-7 пл. - 10,8 м2 з відповідними частинами господарських будівель та споруд: сарай "В", гараж "Г ", вбиральня «Е», навіси «З, И, Л, М», огорожа №1-3. Відповідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 18.07.2020 року, об`єкт дослідження (житловий будинок з господарськими спорудами) може бути поділений за варіантами, визначеними у зазначеному висновку. Зазначена частка позивача 39/100 житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , фактично виділена. Позивач має окремий вхід, окреме від`єднання води, електрики та газу, тобто його частка повністю є автономною. Маючи намір виділити в натурі свою частку будинковолодіння, тобто юридично закріпити фактичний поділ за фактичним користуванням, позивач надіслав 09.07.2020 року обом відповідачам письмові поштові листи з описом вкладення через відділення ПАТ "УКРПОШТА" з проханням надати дозвіл на добровільний виділ в натурі 39/100 частки будинковолодіння. Однак, письмові пропозиції були залишені без розгляду відповідачами, які не виявили бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин, тому позивач змушений звернутись до суду і просить виділити йому в натурі частку із майна 39/100 частину житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, яке складається з приміщень буднику (Житловий будинок "А-1") загальною площею - 55. 4 кв.м., житловою площею - 28.4 кв.м, а саме: коридор 3-1 пл. 4.1 м2: санвузол 3-2 пл. 4.7 м2; кухня 3-3 пл. 11.5 м2, коридор 3-4 пл. 2.4 м2; коридор 3-5 пл. 4.3 м.2; житлова кімната 3-6 пл. 17,6 м2; житлова кімната 3-7 пл. 10.8 м2, та господарські будівлі і споруди: гараж «Г», вбиральня "Е", навіс "М", огорожа №3. 10.09.2020 року відповідачка [PERSON] надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечувала проти задоволення позову, оскільки її майнових прав вони не порушують. Справу просила розглянути без її участі. До початку судового засідання від позивача надійшла заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася 09.06.2022 року, 09.09.2022 року, 25.11.2022 року, 31.01.2023 року, 03.04.2023 року, 18.05.2023 року, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, відзив не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 39/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Кравцовою Л.А. за реєстром № 4-5085 (а.с. 9, 10). [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краснощок Л.М. віл 19.11.1997 р., № 3392. [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 11/100 (одинадцять сотих) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування посвідченої о 2-ю Сумською державною нотаріальною конторою від 29.06.1982 р., № 2-1478 (а.с. 38). Таким чином, 39/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належать позивачу на законних підставах. Позивач разом з відповідачами володіє зазначеним будинком па праві спільної часткової власності. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , та має наступні характеристики: житловий будинок «А-1» загальною площею 132. кв.м., житловою площею- 64.7 кв.м., що складається з: коридор 1-1 пл. - 5,0 м2, туалет 1 -2 пл. - 1,8 м2, ванна кімната 1-3 пл. - 3.4 м2, коридор 1 -4 пл. 1.9 м2, кухня 1 - 6 пл. - 4,9 м2, житлова 1-8 пл. - 15.7 м2, кладова 1-9 пл. - 2,1м2, кладова 1 пл. - 4,5м2, сіни ІІ пл. - 5,2 м2, житлова 2-І пл. - 9.9 м2, коридор 3-1 пл. - 4.1 м2, санвузол 3-2 пл. - 4.7, кухня 3-3 пл. - 11,5м2, коридор 3-4 пл. - 2,4 м2, коридор 3-5 пл. - 4,3 м2, житлова 3.6 пл. - 17,6 м2, житлова 3-7 пл. - 10,8 м2 з відповідними частинами господарських будівель та споруд: сарай "В", гараж "Г ", вбиральня «Е», навіси «З, И, Л, М», огорожа №1-3. Відповідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 18.07.2020 року, об`єкт дослідження (житловий будинок з господарськими спорудами) може бути поділений за варіантами, визначеними у зазначеному висновку. Зазначена частка позивача 39/100 житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , фактично виділена. Позивач має окремий вхід, окреме від`єднання води, електрики та газу, тобто його частка повністю є автономною (а.с. 12). Відповідно до сі. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності с непорушним. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом Частиною 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він мас право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. З моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на зазначене будинковолодіння, вони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені всіма співвласниками. Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ, виділ частки майна в натурі, що є у їх спільній частковій власності. У відповідності до ст. 367 ЦК України майно, що с у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності, кожен, або один із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Як випливає з положень цивільного законодавства, виділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ (виділ) нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Статтями 15, 16 ЦК України гарантовано право кожній особі на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до сулу за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки в натурі житлового будинку та господарських споруд є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved