Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач у лютому 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 18.12.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір № 200412868. Відповідно умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 36 272,08 грн. на строк користування кредитом до 18.12.2017, а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.. Між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020 укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 7_ БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 200412868 від 18.12.2015, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Станом на 10.02.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, за кредитним договором № 200412868 від 18.12.2015, становить 84 511,05 грн., з яких сума залишку за кредитом - 28 661,58 грн. та сума нарахованих відсотків - 55 849,47 грн. Згідно отриманої судом інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи встановлено, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Ухвалою від 06.03.2023 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. До суду 27.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідачем належними доказами не доведено факту укладання кредитного договору № 200412868 від 18.12.2015, між ПАТ «Банк Михайлівський» та нею, не надано доказів перерахування ПАТ "Банк Михайлівський" відповідачу коштів у кредит за вказаним договором, не надано доказів відступлення права вимоги до відповідача від ПАТ "Банк Михайлівський" до позивача та не надано жодних доказів наявності заборгованості відповідача перед позивачем. На підставі чого, відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Крім того, відповідачем подано клопотання про витребування доказів, а саме: оригіналів документів, на підставі яких відповідачу було видано кредитні кошти, для огляду у судовому засіданні. Вказане клопотання відповідача було задоволено та ухвалою суду від 23.03.2023 витребувано у позивача оригінали зазначених документів. До суду 07.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач наголошував на задоволенні його позовних вимог, однак позивачем не спростовано обставин зазначених відповідачем у відповіді на відзив. Крім того, 14.04.2023, на виконання ухвали суду від 23.03.2023, позивачем надано суду на огляд: оригінал заяви №200412868 від 18.12.2015, оригінал анкети №2151956 від 18.12.2015, оригінал довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту від 18.12.2015, оригінал графіку платежів від 18.12.2015 та оригінал згоди суб`єкта персональних даних від 17.12.2015. До суду 14.04.2023 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь позивача на відзив на позов. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.12.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір № 200412868. Відповідно умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 36 272,08 грн. на строк користування кредитом до 18.12.2017, а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Факт укладення вказаного договору доведено позивачем наданими суду на огляд оригіналами наступних документів: заяви №200412868 від 18.12.2015, анкети №2151956 від 18.12.2015, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту від 18.12.2015, графіку платежів від 18.12.2015 та згоди суб`єкта персональних даних від 17.12.2015. У подальшому, 20.07.2020 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №7_БМ про відступлення права вимоги, згідно п. 1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як було встановлено судом під час судового розгляду, позивач стверджує, що право вимоги за кредитним договором № 200412868 від 18.12.2015 було відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», на підставі договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не надано Додатку №1 до договору про відступлення право вимоги №7_БМ від 20.07.2020, згідно якого можливо було встановити, що право вимоги за кредитним договором № 200412868 дійсно перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Сам лише факт знаходження у позивача оригіналу кредитної справи, яка була надіслана суду на виконання ухвали про витребування доказів від 23.03.2023, без підтвердження законності підстав для її отримання, не можуть свідчити про наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 200412868 від 18.12.2015. Суду також не надано належних доказів перерахування кредитних коштів ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок відповідача, що могло б підтвердити факт виникнення заборгованості останнього за кредитом. Крім того, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за вказаним кредитом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю факту переходу від ПАТ «Банк Михайлівський» до позивача права вимоги за кредитним договором № 200412868 від 18.12.2015. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2684,00 гривень судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed