Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Заступник прокурора в інтересах позивача звернувся в інтересах держави в особі Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача 95\~305 грн. 48 коп. збитків, завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем всупереч положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не укладено договір пайової участі при здійсненні будівництва житлового будинку, чим заподіяно шкоди територіальній громаді смт.Східниця. Зазначив, що опрацюванням стану законності щодо сплати замовниками будівництва пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області встановлено порушення в діяльності замовника будівництва відповідача [PERSON] 08 листопада 2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 061193171283 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , далі - об`єкт будівництва. Замовником будівельних робіт є [PERSON] 11 лютого 2020 року за №ЛВ 141200420658 Департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт.Східниці, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , замовником якого є - [PERSON] . Відповідно до п.7 вказаної декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Листом від 09 листопада 2012 року №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття «об`єкти соціальної інфраструктури» - відповідно до підпункту 5.4.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що садибні будинки не відносяться до об`єктів соціальної інфраструктури. Відповідач, всупереч вимогам Закону, в добровільному порядку не звертався до Східницької селищної ради про укладення Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниці (надалі Договір), який на даний час не укладено, коштів до місцевого бюджету не сплачено. 24 червень 2020 року Східницькою селищною радою на адресу відповідача відправлено для підписання Договір №4/20 з додатком №1 до нього - розрахунком величини пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради по об`єкту будівництва. Незважаючи на звернення органу місцевого самоврядування, Договір відповідачем залишено поза увагою, натомість [PERSON] надано листа від 24 липня 2020 року про зарахування суми пайової участі у зв`язку з проведенням капітального ремонту дороги до об`єкта будівництва, яке ним здійснювалось. Станом на 12 січень 2021 року [PERSON] підписаного Договору не надано, коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не сплачено, шо підтверджено листом органу місцевого самоврядування №49 від 14 січня 2021 року. Східницькою селищною\~радою розрахунок\~по об`єкту\~будівництва здійснено\~на підставі\~затвердженої в\~установленому порядку\~проектної документації,\~розробленої згідно\~з державними\~будівельними нормами,\~стандартами та\~правилами.\~Згідно із\~затвердженою проектною\~документацією загальна\~кошторисна вартість\~об`єкта будівництва\~становить -\~4\~573\~тис.грн\~(чотири\~мільйони п`ятсот\~сімдесят три\~тисячі гривень).\~Розрахунок величини\~пайового внеску\~Замовника в\~результаті будівництва\~житлового (нежитлового)\~будинку,\~кошторисна вартість\~якого визначена\~згідно з\~будівельними нормами,\~стандартами і\~правилами,\~здійснюється за\~формулою:\~ПУ =\~вартість будівництва\~х 2%.\~ПУ (пайова\~участь)\~=\~ 95 305 грн 48 коп (дев`яносто п`ять тисяч триста п`ять гривень сорок вісім копійок). Прокурор послався на положення ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 144 Конституції України, ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.509 ЦК України та зазначив, що відповідачем порушено вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), згідно якої пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідач є замовником будівництва індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , а отже, на нього поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч.2,3 ст.40 даного Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Частиною 9 ст.40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, договір мав бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах строку, встановленого нормами чинного законодавства. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Як зазначалось вище, на момент здійснення робіт з будівництва індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта будівництва в експлуатацію, у зв`язку з чим Відповідач, як замовник будівництва, повинен був укласти з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради і сплатити пайові внески. Відповідач не взяв участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради і не перерахував до місцевого бюджету кошти пайової участі. Неправомірна бездіяльність Відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, свідчить про невиконання ним встановленого статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок якої селищна рада позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради коштів пайової участі в сумі 95 305,48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Враховуючи відсутність договірних відносин між сторонами у справі та характер позовних вимог, які ґрунтуються на завданні відповідачами позивачу шкоди внаслідок неукладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів селищної ради та несплати внеску пайової участі до спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми, які регулюють правовідносини із завдання позадоговірної шкоди. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько- правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. Невнесення Відповідачем коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради є збитками, тобто об`єктивним зменшенням майнових благ територіальної громади ради, чим завдано збитків в розмірі 95305,48 грн. Наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Внаслідок цього (причинно-наслідковий зв`язок) Східницька селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода». При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Таким чином, наявні усі елементи складу правопорушення у діях відповідача: протиправної поведінки у вигляді бездіяльності у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій, наявності у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками та вини відповідача, а сукупність наведених елементів є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків. Стосовно стягнення збитків суд вказав, що згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушенням її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, враховуючи вищенаведене слід рахувати, що забудова території пов`язана з обов`язком замовника укласти договір про пайову участь з відповідною радою; саме на замовника покладено обов`язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів; у разі не укладання Договору з селищною радою та не прийняття участі розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту дії/бездіяльність замовника вважаються неправомірними та підлягають обкладенням господарськими санкціями. Належна інженерно-транспортна та соціальна інфраструктура є необхідною умовою економічного та соціального розвитку як країни в цілому, так і відповідного регіону, що є одним із основних завдань держави. Створення та розвиток інфраструктури потребує значних матеріальних затрат і неможливе без відповідного фінансового забезпечення, передусім за рахунок бюджетного фінансування, джерела якого визначені законом. Джерелом для бюджетного фінансування потреб розвитку інфраструктури населеного пункту є пайова участь замовників об`єктів будівництва, яка полягає у сплаті ними до місцевого бюджету коштів у визначеному відповідно до закону розмірі. Окрім того, незалучення окремих замовників об`єктів будівництва до сплати пайової участі не лише спричиняє втрати бюджету, неможливість належного фінансування витрат на розвиток інфраструктури є дискримінацією добросовісних замовників будівництва, які опиняються у гіршому економічному чи конкурентному становищі поряд із замовниками, що ухилились від сплати пайової участі. Вказаним визначається наявність інтересу держави у виконанні Відповідачем обов`язку сплати пайової участі. Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку місцевого бюджету. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Бюджетом розвитку, згідно з п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази. З врахуванням кошторисної вартості будівництва, про що зазначено вище, Відповідач у справі безпідставно ухилився від участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок якої рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради коштів пайової участі в сумі 95305.48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Такі дії Відповідача є істотним порушенням чинного законодавства і суперечать інтересам держави, оскільки призводять до ненадходження коштів до бюджету, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування створення і розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради, відтак заступник керівника місцевої прокуратури звертається з даним позовом до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування. Обґрунтовуючи підстави представництва в суді інтересів держави прокурор послався на положення статей 131-1, 142 Конституції України, ст.1, 23, ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України, рішення КС України від 08.04.1999 № 3-рп/99, постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, ст.5 Бюджетного кодексу України, ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначив, що позивачем у вказаному спорі визначено Східницьку селищну раду, яка у відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України. Позовна заява пред`явлена в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, оскільки ненадходження чи несвоєчасне надходження коштів до бюджету територіальної громади Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області порушує економічні інтереси держави з огляду на структуру бюджетної системи України та в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на стан виконання бюджету, що ставить під загрозу економічну безпеку держави, робить неможливим належне виконання державою своїх соціально-економічних функцій. Східницька селищна рада, уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, незважаючи на очевидний характер порушень з боку Відповідача, від виконання визначених чинним законодавством та акту органу місцевого самоврядування, володіючи інформацією про не укладення Відповідачем договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради та утримання коштів до місцевого бюджету в сумі 95305,48 грн, яка охоплюється значенням упущеної вигоди, не вживала достатніх заходів до відшкодування вказаних недоотриманих коштів Відповідачем на розвиток інфраструктури населених пунктів ради, та за захистом до суду не зверталася, обмежившись скеруванням лише двох листів на адресу Відповідача про необхідність укладення вищевказаного договору (від 28.08.2018 та 26.12.2019). Дрогобицької місцевою прокуратурою 12 січня 2020 року скеровувався запит в Східницьку селищну раду про надання інформації, зокрема, про вжиті ними заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку по договорах про пайову участь. Однак, органом місцевого самоврядування надано інформацію від 30 січня 2020 року за №02-18/149 згідно якої встановлено, що радою не вжито достатніх заходів, в тому числі позовного характеру до Відповідача щодо стягнення коштів зі сплати пайових внесків, що в свою чергу підтверджує факт неналежного здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та обґрунтовує факт звернення в інтересах держави в особі селищної ради саме прокурором. Вказані обставини свідчать про нездійснення Східницькою селищною радою захисту інтересів держави, що має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18 сам факт не звернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у органів прокуратури виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду із позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. В обґрунтування правових підстав для представництва інтересів держави прокурор також послався на постанову Верховного Суду від 08 лютого 2019 у справі №915/20/18, де суд зазначив, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року зі справи № 806/1000/17). Тому, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, у тому числі на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси чи майно (п. 33 рішення у справі «Корольов проти Російської Федерації» №2 від 01.04.2010, заява №5447/03; п.35 рішення у справі «Менчінська проти Російської Федерації» від 15.01.2009, заява №42454/02). В даному випадку прокурор не виступає у якості альтернативного суб`єкта звернення до суду, оскільки згаданий орган місцевого самоврядування хоча і має повноваження захистити інтереси держави, але не реалізував такі шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення Відповідача від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради. Отже, участь прокурора у даній справі, з урахуванням вищезазначеної практики Європейського суду з прав людини, є законною, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великого числа громадян. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він вважає позов безпідставним, просить в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що в тексті позовної заяви не міститься посилань на те коли і яким актом Східницька селищна рада м. Борислава Львівської області прийняла рішення про встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку смт Східниця. Разом з тим, серед додатків до позовної заяви міститься рішення Східницької селищної ради від 20.01.2012 року № 235 «Про затвердження Порядку залучення та використання коштів пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інфраструктури смт. Східниця» з додатками №1,2 (далі - Рішення). Згідно з п.5 цього Рішення установлено, що дане Рішення набуває чинності з дня оприлюднення на Інтернет - сторінці селищної ради та в друкованих засобах масової інформації. Оприлюднення на Інтернет - сторінці не підпадає під порядок опублікування, передбачений ст. 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», тому єдиним способом доведення актів органу місцевого самоврядування залишається лише публікація в офіційних виданнях. У позовній заяві відсутня інформація в яких саме друкованих засобах масової інформації повинне бути опубліковане Рішення. Крім того, у позові відсутня інформація чи було взагалі опубліковано Рішення, в яких друкованих засобах масової інформації та дати публікації. Таким чином, Східницькою селищною радою м. Борислава Львівської області не виконані вимоги щодо офіційного оприлюднення Рішення, отже Рішення не доведено до відома населення у порядку, встановленому законом, а тому є нечинним та не створює будь-яких наслідків для забудовника - Відповідача. Повідомлення № ЛВ 061193171283 про початок виконання будівельних робіт Відповідачем на об`єкті будівництва індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] зареєстровано Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівської області 08 листопада 2019 року. Декларацію № ЛВ 141200420658 про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт. Східниця, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , замовником якого є Відповідач, зареєстровано Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівської області 11 лютого 2020 року. Відповідно до п.9. ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на дату реєстрації повідомлення № ЛВ 061193171283) договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132 - IX від 20.09.2019 внесено зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема виключена ст. 40 Закону. Ця зміна набула чинності з 01 січня 2020 року, що прямо передбачено п.1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення». Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Відповідачем договір про сплату пайової участі у строк до 01 січня 2020 року не укладався, а станом на дату реєстрації декларації № ЛВ 141200420658 про готовність об`єкта до експлуатації 11 січня 2020 року зобов`язання забудовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту вже було скасовано. Отже, протиправність та вина у діях Відповідача відсутня. Як стверджує прокуратура у своєму позові, Східницькою селищною радою на адресу Відповідача відправлено Договір № 4/20 з додатком №1 до нього - розрахунком величини пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради по об`єкту будівництва 24 червня 2020 року Доказів направлення Відповідачу цього договору прокуратурою до позову не додано. Це і є заходом одержання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Східниця, який був вжитий Східницькою селищною радою, але вже після виключення із Закону ст.40. Відповідачем вказаний договір не підписувався, відповідь про прийняття цієї пропозиції Східницькій селищній раді не направлялась, а отже договір укладеним не був. Зазначення прокуратурою у позові про те, що Східницькою селищною радою з вживання заходів відшкодування недоотриманих коштів було направлено Відповідачу два листи від 28 серпня 2018 року та 26 грудня 2019 року не відповідає дійсності та доказам, що додані до позову. Насправді Східницькою селищною радою було направлено Відповідачу листи за вих. № 457 від 05 серпня 2020 року та за вих. 44 від 12 січня 2021 року, копії яких долучені до позову, тобто знову ж вже після виключення із Закону ст.40. Тобто, на момент відправки договору та листів Східницькою селищною радою Відповідачу законодавчі підстави для укладення цього договору припинилися, а тому Відповідач цілком правомірно відмовився від підписання договору. Відповідно до ч.2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. У даному позові розмір збитків Позивачем не доведений взагалі. По - перше, розрахунок розміру упущеної вигоди у сумі 95 305,48 грн., заявленої позивачем до стягнення, відсутній у позові та його додатках взагалі. По-друге, зазначення у позові формула розрахунку не є розрахунком позову, а є розрахунком величини пайового внеску. До того ж невідомо на підставі чого прокуратура стверджує вказане, оскільки не зазначає звідкіля взята ця формула та вартість будівництва. Таким чином, розмір збитків у вигляді упущеної вигоди Позивачем не доведений. 01 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій керівник Дрогобицької окружної прокуратури Давидов Є. вважає позовні вимоги обґрунтованими з підстав, наведених у позові. Представник позивача Східницької селищної ради у судове засідання не прибув. У матеріалах справи наявне клопотання селищного голови Піляка І. про проведення судового розгляду без участі позивача. Позовні вимоги прокуратури підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні 09.02.2023 року задоволено клопотання представника Дрогобицької окружної прокуратури - прокурора Павича С.В. та змінено найменування учасника даної справи Дрогобицької окружної прокуратури на Дрогобицьку окружну прокуратуру. Крім цього, на адресу суду надійшло клопотання голови Східницької селищної ради Піляка І. про перейменування позивача у справі Східницької селищної ради м. Борислава Львівської област на Східницьку селищну раду. Відтак, ухвалою суду від 13 квітня 2023 року задоволено вказане клопотання позивача. У судовому засіданні 22 травня 2023 року представник Дрогобицької окружної прокуратури - прокурор Павич С.В. позов підтримав, дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник позивача Східницької селищної ради у судове засідання 22 травня 2023 року не явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд без участі представника позивача.(а.с.138) Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у відзиві до позовних вимог. Вислухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі змісту п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України вбачається, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 цієї ж статті). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99 прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в суді. Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 061193171283 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , далі - об`єкт будівництва. Замовником будівельних робіт є [PERSON] 11 лютого 2020 року за №ЛВ 141200420658 Департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт.Східниці, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , надалі Декларація, замовником якого є - [PERSON] Відповідно до п.7 вказаної Декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 Декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Листом від 09 листопада 2012 року №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття «об`єкти соціальної інфраструктури» - відповідно до підпункту 5.4.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що садибні будинки не відносяться до об`єктів соціальної інфраструктури. Оскільки відповідач [PERSON] як замовник будівництва не уклав із Східницькою селищною радою договору про пайову участь відповідно до статті 40 Закону № 3038-VІ\~та Порядку, на вимогу Східницької селищної ради не виконав свого обов`язку зі створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади смт.Східниця (не сплатив пайового внеску), прокурор в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області звернувся до Господарського суду із позовом про стягнення 95 305,48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Відповідно до частин другої, третьої\~статті 40 Закону № 3038-VІ\~замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. За змістом положень частини першої\~статті 40 Закону № 3038-VI\~порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього\~Закону. Судом встановлено, що рішенням X сесії VI скликання Cхідницької селищної ради м.Борислава Львівської області від 20.01.2012 року за №235 «Про затвердження порядку залучення та використання коштів пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інфраструктури смт.Східниця затверджено Порядок залучення та використання коштів пайової участі (внеску) замовників у інфраструктури смт.Східниця (далі Порядок), крім встановлено розмір пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця, затверджено порядок залучення та використання коштів пайової участі (внеку) замовників та затверджено типовий договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інфраструктури смт.Східниця, надалі Порядок.(а.с.25). Цей Порядок регулює організаційні та економічні відносини, пов`язані із залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця та укладання договорів про пайову участь . Законом № 3038-VI\~та Порядком встановлено, що саме на замовника покладено обов`язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів. Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (стаття 1 Закону № 3038-VI). За змістом статей\~2,\~10 Закону № 3038-VI, статей\~4,\~9 Закону № 687-XIV\~під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, будівництво об`єктів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється замовником будівельних робіт індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] . Відповідно до п.7 вказаної Декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до\~розрахунку наданого\~Східницькою селищною\~радою величини\~пайової участі\~(внеску)\~замовників у\~створенні і\~розвитку інженерно-транспортної\~та соціальної\~інфраструктури смт.Східниця\~по об`єкту\~будівництва,\~вартість якого\~визначена на\~підставі нормативів\~для одиниці\~створеної потужності,\~надалі Розрахунок,\~по об`єкту\~будівництва здійснено\~на підставі\~затвердженої в\~установленому порядку\~проектної документації,\~розробленої згідно\~з державними\~будівельними нормами,\~стандартами та\~правилами.\~Згідно із\~затвердженою проектною\~документацією загальна\~кошторисна вартість\~об`єкта будівництва\~становить -\~4\~573\~тис.грн\~(чотири\~мільйони п`ятсот\~сімдесят три\~тисячі гривень).\~Розрахунок величини\~пайового внеску\~Замовника в\~результаті будівництва\~житлового (нежитлового)\~будинку,\~кошторисна вартість\~якого визначена\~згідно з\~будівельними нормами,\~стандартами і\~правилами,\~здійснюється за\~формулою:\~ПУ =\~вартість будівництва\~х 2%.\~ПУ (пайова\~участь)\~=\~ 95 305 грн 48 коп . Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача». Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Судом встановлено та підтверджується доказами по справі, відповідач [PERSON] є замовником будівельних робіт індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] та, як замовник будівництва, в порушення вимог частин другої, третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця м.Борислава Львівської області та не виконав свого обов`язку зі сплати пайового внеску, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої територіальна громада смт.Східниці в особі селищної ради була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода». При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Судом також встановлено, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявності складу цивільного правопорушення в діях [PERSON] , а саме: протиправна поведінка: договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця із Східницькою селищною радою всупереч вимогам статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачем не укладено; збитки: внаслідок не виконання відповідачем вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» територіальна громада смт.Східниця в особі Східницької селищної ради не отримала дохід у розмірі 95 305 грн 48 коп та наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, - внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді смт.Східниця завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 95 305 грн 48 коп. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 12.07.2017 у справі № 3-729гс17 та у постановах Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 908/6327/15, від 07.05.2018 у справі № 908/6328/15 та від 17.05.2018 у справі № 918/708/17, від 04.06.2018 у справі № 908/6331/15. Виходячи з вищенаведеного, судом не приймається до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про відсутність протиправної поведінки та вина у діях відповідача [PERSON] оскільки відповідно до декларації № ЛВ 141200420658 про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт. Східниця, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , замовником якого є Відповідач, зареєстровано Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівської області 11 лютого 2020 року. Відповідачем договір про сплату пайової участі у строк до 01 січня 2020 року не укладався, а станом на дату реєстрації декларації № ЛВ 141200420658 про готовність об`єкта до експлуатації 11 січня 2020 року зобов`язання забудовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту вже було скасовано до Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132 - IX від 20.09.2019 внесено зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема виключена ст. 40 Закону. Ця зміна набула чинності з 01 січня 2020 року, що прямо передбачено п.1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення». Суд звертає увагу, що відповідно до п.9. ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на дату реєстрації декларації № ЛВ 061193171283 повідомлення про початок виконання будівельних робіт) визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, договір мав бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах строку, встановленого нормами чинного на той час законодавства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, оскільки дослідженими наявними у справі доказами підтверджується факт бездіяльності відповідача, що призвела до недоотримання місцевим бюджетом коштів для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця та на момент прийняття рішення доказів погашення збитків відповідач суду не представив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно вимога прокурора в інтересах держави в особі Східницької селищної ради про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди підлягає задоволенню у заявленому розмірі. Відповідно до вимог статтею 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору також підлягають задоволенню. Оскільки прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 2270 гривні, що підтверджується платіжними дорученням № 69 від 21 січня 2021 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved