Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

03.04.2023 р. до Святошинського районного суд м. Києва надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідачагрошові кошти в сумі 1436,55 грн. на користь Київського міського центру зайнятості та понесені судові витрати в сумі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості 15.06.2020 звернувся громадянин [PERSON] з заявами про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у вказаній заяві, яка подана через скриньку вхідної кореспонденції, зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підприємцем, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства. Також, відповідач повідомив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Також у вказаній заяві вказав останнє місце роботи ТОВ "Носівська птахофабрика", підстава звільнення "зау годою сторін". Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №НТ200615 від 15.06.2020 відповідачу з 15.06.2020 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю протягом 360 календарних днів. У зв`язку із недотриманням рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні та невідвідування центру зайнятості більше 30 днів без поважних причин, наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №НТ200803 від 03.08.2020 відповідачу скорочено виплату допомоги по побезробіттю з 03.08.2020 по 17.08.2020. Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №НТ200910 від 10.09.2020 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинино реєстрацію з 29.07.2020. При опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ДРЗДСС) виявлено, що відповідач під час реєстрацїї в центрі зайнятості надав недостовірні дані щодо підстав його звільнення з останнього місця роботи - ТОВ «Носівська птахофабрика». Відповідач, під час реєстрації надав недостовірні відомості щодо підстави звільнення, зазначивши в заяві про надання статусу безробітного «за угодою сторін», хоча відповідно до документів, отриманих під час розслідування страхового випадку, встановлено що підставою звільнення є «за власним бажанням». Згідно довідки-розрахунку №152 від 01.03.2021 розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 1 436,55 грн. Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №84/275-02/21 від 04.03.2021 прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. З метою досудового врегулювання спору, Святошинською районною філією КМЦЗ надіслано на адресу відповідача лист-повідомлення № 275.5-856/21 від 04.03.2021 про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Станом на теперішній час вище вказані кошти в добровільному порядку і товідачем не повернуті, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 04.04.2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.32). Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, однак останн іповернуті до суду за закінченням терміну зберігання, вказана кореспонденція відправлялась на поштову адресу відповідача, яка є офіційним місцем його реєстрації. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. За приписами ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості 15.06.2020 звернувся громадянин [PERSON] з заявами про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного у вказаній заяві, зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підприємцем, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства. Також, Відповідач повідомив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Також у вказаній заяві вказав останнє місце роботи ТОВ "Носівська птахофпабрика", підстава звільнення "зау годою сторін"(а.с.9,10). Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №НТ200615 від 15.06.2020 відповідачу з 15.06.2020 надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю протягом 360 календарних днів. У зв`язку із недотриманням рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні та невідвідування центру зайнятості більше 30 днів без поважних причин, наказом Святоишнської районної філії КМЦЗ №НТ200803 від 03.08.2020 відповідачу скорочено виплату допомоги по побезробіттю з 03.08.2020 по 17.08.2020. Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ № НТ200910 від 10.09.2020 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинино реєстрацію з 29.07.2020 (а.с.16). При опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ДРЗДСС) виявлено, що відповідач під час реєстрацїї в центрі зайнятості надав недостовірні дані щодо підстав його звільнення з останнього місця роботи - ТОВ «Носівська птахофабрика» (а.с.11, 12-13, 14,15). Згідно довідки-розрахунку № 152 від 01.03.2021 розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 1 436,55 грн. (а.с.17). Наказом Святошинської районної філії КМЦЗ №84/275-02/21 від 04.03.2021 прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення (а.с.18) З метою досудового врегулювання спору, Святошинською районною філією КМЦЗ надіслано на адресу відповідача лист-повідомлення №275.5-856/21 від 04.03.2021 про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття (а.с.19) Однак, вказана вимога залишилась відповідачем без задоволення, протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Пунктом 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що кошти відповідачу були виплачені на підставі поданих ним недостовірних відомостей, а тому отримав вказані кошти без правової на це підстави. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПКу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності", тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1215 ЦК України, якою передбачено повернення безпідставно отриманої допомоги за відсутності недобросовісності з боку набувача, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved