Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР - ПОЛІС», звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування про стягнення суми в порядку регресу 119 000 грн. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 07.02.2023 року цивільну справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ПрАТ «СК «Інтер - Поліс» було укладено договір обовязковго страхування цивільно - правової відповідальності власників перевезення наземних транспортних засобів №АР1060169, забезпечений транспортний засіб Mercedes [NUMBER] . 17.07.2021 року відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes [NUMBER] , пыд керуванням [PERSON] в стані алкогольного спяніння та транспортного засобу Renault [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Овідіопільського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року у справі №590/3686/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. ПрАТ СК «Інтер - Поліс» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 119 000 грн. Оскльки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп`яніння, то у ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС» виникло подати регрес ний позов на фактично виплачену суму до водія. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засіданні представник Позивача - не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв. Будь-яких заяв клопотань зі сторони Відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved