Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2022 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Петрика Сергія Анатолійовича звернувся до Деснянського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Київської міської ради, Державного нотаріуса П`ятнадцятої київської нотаріальної контори Щербенко Ольги Володимирівни про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Батько позивача за своє життя заповіт не складав. [PERSON] - єдиний спадкоємець після смерті батька, оскільки мати, [PERSON] , також померла [INFO] позивач автоматично прийняв спадщину після смерті батька, шляхом проживання з ним за однією адресою. Позивач є спадкоємцем за законом, а тому має першочергове та єдине право на прийняття спадщини батька. 15 лютого 2017 року позивач звернувся до Державного нотаріуса П`ятнадцятої київської нотаріальної контори Щербенко Ольги Володимирівни, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , однак постановою від 15.02.2017 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. У зв`язку з життєвими обставинами, після смерті батька свідоцтво про право власності на квартиру, видане Головним управлінням житлозабезпечення 22.10.2001, наказ №1135-С від 15.10.2001, було втрачено, а тому позивач не має можливості належним чином відновити правовстановлюючі документи на квартиру, у зв`язку зі смертю [PERSON] . Чинне законодавство не передбачає можливості відновлення документів реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою. Правова позиція відповідача-2 Відповідач-2 в листі від 04.04.2023 вказує, що державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко Ольга Володимирівна не може бути відповідачем у справі. У випадку залучення П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору (ст. 53 ЦПК України), нею можуть бути надані необхідні пояснення. На підставі вищенаведеного, просить відмовити в задоволенні позову до неналежного відповідача. Рух справи Ухвалою суду від 07.07.2022 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Позивачем усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 19.08.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.11.2022 клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.02.2023 закрито підготовче провадження у справі № 754/4981/22 та призначено справу до судового розгляду по суті. 16.02.2023 та 02.03.2023 від відповідача-2 надійшов лист про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засіданні не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Обставини справи Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія від 20.12.1985. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2014 підтверджується зміна прізвища позивача на [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 липня 2000 року. У листі Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 20.12.2022 № 062/14-11976 (И-2022) йдеться про те, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 22.10.2001, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 1135-С від 15.10.2001. З листа КП «Житло-сервіс» від 17.03.2023 № 110/306-307 вбачається, що Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу від 15.10.2001 № 1135-С видано свідоцтво про право власності від 22.10.2001, серії [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Свідоцтво було оформлено відповідно до пункту 12.4 «Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820. Відповідно до вимог вказаного Положення оформлення права власності та видача свідоцтва про право власності на квартиру, яку було надано в користування члену житлово-будівельного кооперативу, за яку член цього здійснюється на ім`я члена кооперативу повністю вніс пайовий внесок, житлово-будівельного кооперативу на підставі ордеру, довідки кооператива про членство та повне внесенням цим членом кооператива пайового внеску, матеріалів поточної технічної документації. Відповідно до інформації, яка зберігається в електронній базі «Свідоцтво» заяву на виготовлення свідоцтва про право власності і отримано свідоцтво про право власності [PERSON] . Позивач вказує, що його матір [PERSON] померла [INFO] . Позивач зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1993 по теперішній час. 01 грудня 2011 року позивач звернувся до П`ятнадцятої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , на підставі якої державним нотаріусом Щербенко Ольгою Володимирівною відкрито спадкову справу № 1831/2011. Також з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2012 позивачем зроблено публікацію в газету "Авізо" про втрату свідоцтва про право власності на житло, а 10.12.2012 позивач звертався до Деснянського РУ ГУ МВС із заявою про втрату документів. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської нотаріальної контори Щербенко О.В. від 15.02.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постанова мотивована тим, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, яка належить померлому [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на майно неможливо. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пп. 4.16 п. 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно зі статтею 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 15.02.2017 було відмовлено в видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом квартиру, яка розташовану за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту статті 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька та за його заявою була відкрита спадкова справа, однак у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва на право власності на квартиру, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на те, що спірна квартира входить до складу спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до Київської міської ради та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Щодо позовних вимог до державного нотаруіса слід зазначити таке. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Таким чином, державний нотаріус П`ятнадцятої київської нотаріальної контори Щербенко Ольга Володимирівна є неналежним відповідачем у цій справі, що є підставою для відмови у позові до нотаріуса.

Outcome: approved