Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

заявник [PERSON] \~звернувся до\~суду,\~з заявою\~про встановлення\~факту смерті\~особи на окупованій території. Свою заяву мотивує тим, що він є батьком [PERSON] - [INFO] . [INFO] [PERSON] померла на тимчасово окуповній території України, а саме в м. Щастя Луганська область. Він не має можливості на території України у проведенні держаної реєстрації смерті доньки [PERSON] - [INFO] , оскільки донька померла на тимчасово окупованій території України. Зазначає, що встановлення даного факту смерті є необхідним для проведення держаної реєстрації смерті його доньки [PERSON] - [INFO] . Крім цього, видане незаконними органами, що функціонують на території м. Щастя Луганська область свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту смерті особи. Це створює йому перешкоди у реалізації його прав, зокрема при спадкуванні, а тому він змушений звернутися з даною заявою до суду захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити. Заявник та представник заявника адвокат Семко В.В. у судовому засіданні заяву підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у заяві, просять заяву задоволити. Представник заінтересованої особи - Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, направив лист, з якого видно, що просить справу заслухати без його участі, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення заявника, представник заявника адвоката Семко В.В., свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч.2\~ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами(якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання(перебування)заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України. Щастинська міська територіальна громада включена до переліку Територій активних бойових дій, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Згідно з ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян, та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Щастя Луганська область померла донька заявника [PERSON] - [INFO] . Заявником на підтвердження смерті [PERSON] - [INFO] надано фотографії(а.с.14-16,32-36), копію документу під назвою «Довідку про причину смерті» від 02.06.2022 року(а.с.9) та копію документу під назвою «Свідоцтво про смерть» Серія [NUMBER] від 03.06.2023 року(а.с.11), в яких вказано, що [PERSON] - [INFO] померла. Відтак, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ. Родинні відносини заявника з померлою [PERSON] - [INFO] підтверджуються повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 01.07.2022 року(а.с.10), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвище №00036017676 від 01.07.2022 року, копією паспорта громадянина України(а.с.6-7) та поясненими свідків [PERSON] та [PERSON] у суді. Суд також дає віри поясненням свідків [PERSON] та [PERSON] ,які підтвердили, що [PERSON] - [INFO] дійсно померла [INFO] в м. Щастя Луганська область через збройну агресію російської федерації проти України. Заявник є батьком померлої [PERSON] - [INFO] , а тому такі пояснення свідків є логічними, вірними та підтверджуються іншими матеріалами справи. Заявнику встановлення даного факту її необхідне для проведення держаної реєстрації смерті своє доньки [PERSON] - [INFO] та отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, тобто тягне юридичні наслідки. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має і право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з меток забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 18 ЦПК України\~рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та документах, дані пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , в їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Таким чином, оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті доньки, а також реєстрація смерті громадянки України\~ [PERSON] \~-\~ [INFO] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, оскільки були перешкоди в отриманні передбачених діючим законодавством документів, необхідних для видачі свідоцтва про смерть, у заявника існують перешкоди в отриманні такого, то суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті особи. Відповідно до ч. 4 ст.\~317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved