Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 21.05.2010 відповідач підписала заяву б/н, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк на підставі договору відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який збільшувався до 490000,00 грн. Під час користування кредитними коштами відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості не виконала, унаслідок чого станом на 21.03.2023 наявна заборгованість 47946,90 грн, що складається з наступного: 39029,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 8917,74 грн - заборгованість за відсотками. На підставі цього позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. Матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомила, відзиву та/або клопотань не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що [PERSON] 21.05.2010 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якої підтвердила згоду, що «Умови та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складають між сторонами договір про надання банківських послуг (а. с.16). До заяви додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 17); «Умови та правилами надання банківських послуг» (а. с. 18-41). З копії статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а. с.44-45). За довідкою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», [PERSON] надано наступні картки: [NUMBER] (дата відкриття 24.03.2014, термін дії 12/17), [NUMBER] (дата відкриття 10.07.2018, термін дії 05/22) (а. с. 15). За довідкою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» кредитний ліміт, установлений [PERSON] з 500,00 грн упродовж терміну користування кредитною карткою змінено до 49000,00 грн (а. с. 14). З виписки за договором №б/н за період 24.03.2014 до 22.03.2023 вбачається рух коштів за рахунками [PERSON] (а. с. 47-52). За розрахунком, наданим Акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2023 наявна заборгованість 47946,90 грн, що складається з наступного: - 39029,16 грн заборгованість за тілом кредиту; - 8917,74 грн - заборгованість за відсотками. Доказів, які б спростовували зазначений розрахунок, та які б підтверджували сплату боргу за кредитним договором, суду не надано. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України). За вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Указані положення регламентовані ст.ст. 610-612 ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами договору, укладеного сторонами, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення вказаних умов, має залишок простроченого кредиту, прострочених відсотків та прострочених комісій. Оскільки договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, тому наявне прострочення повернення чергової частини надає позикодавцю право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, відтак, враховуючи, крім іншого, визнання позову відповідачем позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 47946,90 грн (сорок сім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 90 копійок) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення від 31.03.2023, позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved