Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що з 18 червня 2014 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились з вересня 2021 року, але сторони ще деякий час продовжували разом жити. З червня 2022 року позивач разом з донькою стали проживати окремо від відповідача за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . На даний час Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження по справі № 755/3401/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Крім того, 05 липня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 755/4267/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідач, коли дізнався, що [PERSON] звернулась до суду з позовами, став погрожувати розповсюдженням різноманітної інформації про позивача та членів її родини, яка не відповідає дійсності, якимось чином відповідач встановив телефонний номер керівництва Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Оболонського району м. Києва, де [PERSON] працює на посаді медичної сестри денного стаціонару № 2, на які став надсилати повідомлення з інформацією про останню та членів її родини, яка не відповідає дійсності, а саме в цих повідомленнях відповідач стверджує, що [PERSON] є зрадницею, що вона нібито має коханця з Російської Федерації, яка веде повномасштабну війну проти України, і що хоче вивезти до Російської Федерації їх неповнолітню доньку. Також у своїх повідомленнях відповідач стверджує, що позивач та члени її родини є брехунами і злочинцями, що батько позивача є злочинцем та шахраєм, а мати позивача є жінкою легкої поведінки. Повідомлення аналогічного змісту відповідач надсилає і сестрі позивача [PERSON] . Інформація, яка викладена у повідомленнях відповідача не відповідає дійсності. В останньому повідомленні, яке надійшло від [PERSON] , він повідомляє, що зламав обліковий запис [PERSON] , з якого вона входить в мережу Інтернет, над яким нібито отримав повний контроль, нібито отримав контроль над відеокамерою і зробив копію того, як позивач «ублажає себе», маючи на увазі напевно віртуальний секс, що в свою чергу не відповідає дійсності. Але, позивач вважає, що при сучасній техніці, та певним навикам роботи з комп`ютерною технікою, [PERSON] не складе великого труда зробити відео, або фотомонтаж із зображенням [PERSON] , а потім розмістити цю інформацію в мережі Інтернет, або надіслати її знайомим та співпрацівникам позивача. Крім того, за допомогою своїх знайомих чи свого брата відповідач шляхом поклейки на під`їздах будинку [ADDRESS] листівок, розповсюдив інформацію, що вся родина позивача, тобто вона, її батьки та сестра є зрадниками, що позивач та члени її родини намагаються вивезти до Російської Федерації їх неповнолітню дитину. Листівки про те, що двоюрідний брат позивача є зрадником та особами, які займали у людей гроші і не повернули їх, відповідач в такий же спосіб розмістив на будинку [ADDRESS] , де проживають тітка та інші родичі позивача. Викладена в листівках інформація є недостовірною і неправдивою. Двоюрідний брат позивача є особою, яка приймала участь у захисті України від Російської агресії та отримав поранення. Таким чином, своїми умисними неправомірними діями, які полягають в розповсюдженні недостовірної інформації про [PERSON] , відповідач завдав останній моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що позивач була ображена та принижена перед роботодавцем, примушена була виправдовуватись перед ним, а також їй доставляє тяжкі моральні страждання те, що відповідач може поширити в мережі Інтернет та серед знайомих і колег [PERSON] інформацію про те, що остання нібито займається віртуальним сексом, що не відповідає дійсності. У зв`язку з чим позивач просить визнати інформацію, яка була поширена [PERSON] , що [PERSON] та її члени родини є брехунами, злочинцями, батько позивача є злочинцем і шахраєм, а мати позивача є жінкою легкої поведінки такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниженні честі, гідності та ділової репутації відносно [PERSON] ; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі п`ятнадцяти мінімальних заробітних плат, а саме 97 500 грн. 00 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23 серпня 2023 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 24 жовтня 2023 року ухвалою суду клопотання представника позивача - [PERSON] про допит [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості свідків задоволено: розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 листопада 2022 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. 25 травня 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник позивача [PERSON] підтримав пояснення позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. Дала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, який долучено до матеріалів справи. Свідок [PERSON] в судовому засідання показав, що є двоюрідним братом позивача. Особисто зривав листівки, в яких вказано, що він є зрадником, допомагає сестрі вивезти дитину до Росії. Відповідач йому особисто телефонував та просив допомогти вивезти дитину до Польщі. Образившись на відмову, розклеїв листівки з негативною інформацією. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що позивач є рідною сестрою. Відповідач особисто просив її вплинути на позивача щодо повернення позивача з дитиною до Польщі. Постійно говорив про позивача негативну інформацію. В серпні місяці розклеїв листівки з фото свідка та її матері за її місцем проживання та підписав, що свідок хоче вивезти дитину до Росії. Але спочатку батькові написав лист, що буде страждати його сім`я. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що позивач її донька. Свідок допомогла забрати її з дитиною із Польщі. Відповідач подзвонив чоловікові та запитав, хто мав право викрасти дитину, і повідомив, що відтепер вони його особисті вороги. Відповідач розіслав всім знайомим смс-повідомлення з негативною інформацією та розклеїв листівки. Перед розклеюванням листівок відповідач подзвонив позивачу і попередив, що у разі неповернення дитини у Польщу, він буде розклеювати листівки. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що у травні 2022 року надійшло смс-повідомлення від чоловіка позивача та зятя родини [PERSON] , в якому відповідач просив допомогти йому повернути позивача з дитиною до Польщі. Писав, що позивач знайшла іншого чоловіка та хоче переїхати до Росії з дитиною. При цьому давав негативну характеристику позивачу. Свідок [PERSON] в судовому засідання показав, що відповідач надіслав на його електронну пошту смс-повідомлення з інтимним фото позивача з попередженням, якщо допоможе вивезти дитину до Росії, то опублікує це фото на загальний огляд. Фото прийшло з невідомого сервісу. 05 серпня розклеєно листівки з фото свідка, його дружини, сестри, на яких написано, що вони зрадники. Фото присилав у месенджері Viber, а пізніше смс-повідомлення, тому свідок впевнений, що фото також надсилав відповідач. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що позивач є її племінницею. Відповідач дзвонив свідку та обзивав позивача. Пізніше за місцем роботи позивача розклеєно листівки з фото свідка та негативною інформацією. Через ці листівки вона змушена звільнитися з роботи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Із використанням засобів комунікації (електронної пошти, месенджеру Telegram) було відправлено інформацію що [PERSON] є зрадницею, що вона має коханця з Російської Федерації, яка веде повномасштабну війну проти України, і що хоче вивезти до Російської Федерації їх неповнолітню доньку (а.с. 13-14). За адресою: [ADDRESS] , позивачем було виявлено наклеєні листівки, що вся родина позивача, тобто вона, її батьки та сестра є зрадниками, що позивач та члени її родини намагаються вивезти до Російської Федерації їх неповнолітню дитину (а.с.15). Крім того, за адресою: [ADDRESS] , позивачем було виявлено наклеєні листівки, що двоюрідний брат та тітка позивача є зрадниками та особами, які займали у людей гроші і не повернули їх, незаконно вивезли дитину з Європи і зараз усіма силами намагаються вивезти її до Росії (а.с. 15). Позивач просить визнати інформацію, яка була поширена відповідачем, що [PERSON] та її члени родини є брехунами, злочинцями, батько позивача є злочинцем і шахраєм, а мати позивача є жінкою легкої поведінки, такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниженні честі, гідності та ділової репутації відносно [PERSON] . Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, за своєю суттю має негативний характер, що принижує честь і гідність, ділову репутацію позивача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано скріншоти повідомлень з електронної пошти (а.с.12), скріншоти електронної переписки в месенджерах (а.с. 13, 14), копію фото оголошень, щодо мешканців, які проживають за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 15), DVD - диск з відеозаписом розклеєного оголошення, щодо мешканців, які проживають за адресами: [ADDRESS] (а.с. 16), копію заяви позивача до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 жовтня 2022 року (а.с. 117-118), письмові пояснення позивача від 18 жовтня 2022 року (а.с. 119), довідку Центру дитячо-юнацької творчості Дніпровського району м. Києва» (а.с. 120), довідку Центру по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання Дніпровського району м. Києва від 26 вересня 2022 року (а.с. 121), позитивну характеристику дитини сторін по справі (а.с. 122), довідку Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» від 26 липня 2022 року (а.с. 123). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки позовні вимоги є повністю надуманими, та такими, що не підкріплені жодними доказами. Позивач у позові зазначає про те, що «шлюбні відносини між сторонами припинились у вересні 2021 року, але вони ще деякий час продовжували жити разом у с. Шпитьки, а з червня 2022 року позивач разом з їх донькою стали проживати окремо». Однак, вказана інформація не у повній мірі відповідає дійсності, оскільки сторони проживали разом до середини березня 2022 року. При цьому у лютому та березні 2022 року сторони разом з їх донькою проживали на території Республіки Польща. 26 березня 2022 року позивач несподівано покинула житло, де остання разом з дочкою [PERSON] проживала у Республіці Польща. Про свої плани та нове місце проживання позивач відповідача не повідомила. Відповідач не тільки достеменно не знає нового місця проживання дочки, але й не має з нею жодного зв`язку. Позивач не відповідає на запитання відповідача щодо стану здоров`я дитини та її поточного місця проживання, а також ігнорує повідомлення про можливість зустрічі дитини з батьком. Також позивач свідомо не зважає на те, що відповідач має аналогічні права щодо участі у вихованні їх спільної доньки. З наданих позивачем довідок ВПО видно, що останні видані 27 квітня 2022 року, а тому позивач аж ніяк не могла проживати до червня 2022 року у с. Шпитьки Києво-Святошинського району. Також у позовній заяві позивач зазначає, що «коли відповідач дізнався, що [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між ними та стягнення з нього аліментів на утримання їхньої доньки, став погрожувати розповсюдженням різноманітної інформації про позивача та членів її родини, яка не відповідає дійсності». Така позиція [PERSON] є надуманою та такою, що не підтверджена жодними доказами. Вказане спростовується поданим до Окружного суду м. Варшави позову про розірвання шлюбу за участю тих самих сторін, за позовом [PERSON] до [PERSON] , а також одночасно з позовом про розірвання шлюбу розглядаються вимоги [PERSON] про обмеження батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] ; встановлення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком; стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] ; про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] . Отже, розірвання шлюбу було ініційовано у тому числі і з боку відповідача (який на той час іще не знав про подання позивачем позову про розірвання шлюбу на території України), а тому у останнього не було підстав якимось чином шкодити позивачу розповсюдженням якоїсь інформації щодо неї. Позивач зазначає, що «в останньому повідомленні, яке надійшло від [PERSON] , він повідомляє, що зламав обліковий запис [PERSON] , з якого вона виходить в мережу інтернет, над яким нібито отримав контроль над відеокамерою і зробив копію того, як позивач «ублажає себе», маючи на увазі напевно віртуальний секс ,що в свою чергу не відповідає дійсності». Таку позицію позивача відповідач повністю заперечує, оскільки відсутні будь які докази, які б свідчили, що додані до позову листування належать саме позивачу та відповідачу, а тому неможливо стверджувати, що вказаний лист надійшов від відповідача, та і взагалі що він надійшов безпосередньо позивачу. Крім того, позивач вказує, що «відповідач ніби то за допомогою своїх знайомих чи свого брата поклеїв на будинку [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] листівки з неправдивою інформацією щодо позивача та членів її родини». Відповідач наголошує, що йому не відоме походження даних листівок, а також не відомо хто, за чиїм наказом/проханням їх розповсюджував. Складається враження, що дані листівки могли бути розповсюджені і самим позивачем, з метою дискредитації відповідача, оскільки на них відсутнє ім`я самого позивача. Хоча у позовній заяві зазначено, що листівки з ніби то неправдивою інформацією розповсюджені у тому числі і про позивача. Зі скріну листування, яке додано до позову, неможливо встановити між ким ведеться спілкування. А тому жодних підстав вважати, що відповідач має до цього будь яке відношення не існує. На підтвердження відзиву на позов представник відповідача подала до суду копію позову до Окружного суду м. Варшави [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, про обмеження батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , встановлення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] з перекладом на українську мову (а.с. 45-46, 47-48). Відповідно до частин 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до вимог ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно до частини 4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Статтею 280 ЦК України передбачено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди. Згідно зі ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Правилами ст. 275 ЦК України, передбачено, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України), а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до п.18 Постанови, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно п.19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження». Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), у пункті 41 якого зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2 статті 10 цієї Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, а тому суд розцінює, поширену відповідачем інформацію, як поширене під впливом сильного душевного хвилювання спричиненого позивачем. При цьому суд приходить висновку, що факти, які б доводили, що поширена відповідачем інформація мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність позивача, відсутні. Крім того, відповідно до п. 6 Постанови позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позивач є неналежним позивачем щодо вимог в частині захисту честі, гідності та ділової репутації членів своєї родини. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію повністю. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі п`ятнадцяти мінімальних заробітних плат, а саме 97 500 грн. 00 коп. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, тому вони задоволенню не підлягають. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди повністю. Представник відповідача подав заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у розмір 13 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За правилом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. 05 вересня 2022 року між відповідачем та адвокатом копич Мариною Сергіївною було укладено договір про надання правової допомоги № 19/22, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 156, 157). Вартість витрат на правову допомогу відповідач підтверджує актом про виконання договору про надання правової допомоги від 30 вересня 2022 року (а.с. 158), меморіальним ордером від 08 вересня 2022 року на суму 3 000,00 грн. (а.с. 159), меморіальним ордером від 20 вересня 2022 року на суму 5 000,00 грн. (а.с. 159), платіжною інструкцією від 03 квітня 2023 року на суму 5 000,00 грн. (а.с. 160). Позивач та представник позивача не скористалися своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial