Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 1999 року Стульнівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , а також двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. На теперішній час, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, позивач з дітьми мешкає в м. Запоріжжі, з відповідачем зв`язку і спілкування не підтримує. В свою чергу, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв`язку з чим вона просить суд розірвати шлюб, укладений 03 липня 1999 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 27.04.2023 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 24.05.2023. У судовому засіданні представник позивач адвокат Чоп`як В.М. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище, набуте після реєстрації шлюбу, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 липня 1999 року Стульнівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі\~ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України,\~ [PERSON] ,\~яка висловила\~таке бажання,\~слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на теперішній час неповнолітні діти сторін проживають разом із позивачем, активно розвиваються та потребують належного утримання. Позивач потребує матеріальної допомоги на дітей від відповідача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також відсутність інформації, що відповідач є непрацездатним та має на утриманні інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як один з батьків, працездатного віку, за відсутності протипоказань за станом здоров`я, повинен надавати допомогу на утримання дітей. Враховуючи вимоги ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 26.04.2023. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved