Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача та після смерті якої відкрилась спадщина. Прийняти спадщину протягом встановленого законодавством строку позивач не мав можливості у зв`язку з початком активних бойових дій на території України з боку російської федерації та неможливістю покинути родину та м. Ізюм, будучи єдиним чоловіком в родині. При цьому жодний нотаріус у місті не працював протягом 24 лютого-20 грудня 2022 року. Лише 31 січня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що ним був пропущений законодавчо встановлений строк на прийняття спадщини з роз`ясненням необхідності позивачу звернутися до суду для вирішення вказаного питання. У зв`язку з цим позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Від відповідача до суду жодних заяв, клопотань, заперечень чи відзиву на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Позивачем надано суду копію заповіту [PERSON] , яким остання заповідала все своє майно, що належало їй на момент смерті, позивачу. Вказаний заповіт підписаний [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. Згідно копії договору купівлі-продажу, [PERSON] за життя придбала цілий жилий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, у тому числі на вказаний жилий будинок, у зв`язку з цим позивач у січні 2023 році звертався із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О., що зазначено ним в позовній заяві. Проте позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією відповідної письмової відповіді нотаріуса від 01.02.2023 року. Згідно відповіді приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. від 03.04.2023 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , а отже, останнім днем прийняття спадщини після померлої було [INFO] . Позивач пропустив вказаний строк для прийняття спадщини, що підтверджується відповідними матеріалами справи, оскільки звернувся до нотаріуса лише 31 січні 2023 року. При цьому позивач у позовній заяві в якості однієї з причини пропуску зазначеного строку вказав введення в Україні воєнного стану, наявність окупації м. Ізюма, відсутність у м. Ізюмі діючого нотаріуса у період з 24 лютого по 20 грудня 2022 року карантинного режиму в Україні у 2020 році та неможливість виїхати з м. Ізюма, оскільки він є єдиним чоловіком в родині. Проте суд не може вважати такі причини поважними виходячи з наступного. Так, згідно п.24 Верховного Суду України, викладеному в постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважною причиною пропуску строку визнається, зокрема, тривала хвороба спадкоємців. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо. Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Проте, п.3 постанови КМУ №164 суперечить стст.1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню. Зазначеного висновку дійшов п.3 постанови КМУ №164 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить стст.1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2023 по справі №676/47/21. Також суд звертає увагу ще й на те, що, згідно загальновідомих відомостей, м. Ізюм було деокуповано силами Збройних Сил України ще у вересні 2022 року, проте, з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише у січні 2023 року, тобто через 4 місяці після деокупації м. Ізюм та через 6 місяців після закінчення строку прийняття спадщини. Суд при цьому всьому враховує й те, що заява про прийняття спадщини може бути подана безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку. Як вказав сам позивач у позовній заяві, він не мав можливості особисто звернутися до нотаріуса та виїхати з м. Ізюма, оскільки є єдиним чоловіком у родині і мав залишатися з членами останньої. Проте суд не вважає вказані обставини доведеними належними й достатніми по справі доказами. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження зазначених ним цих обставин. Причини неможливості позивача звернутися особисто до нотаріуса у зв`язку з викладеними ним у позові обставинами суд не може визнати поважними причинами пропуску, які є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачем не доведено неможливості своєчасного звернення із заявою. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, зважаючи на все вищевикладене, приймаючи до уваги час, коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що наведені позивачем причини (неможливість у зв`язку з введенням воєнного стану, виїзду за межі м. Ізюм звернутися до нотаріальних органів) не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто не є поважними для визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed