Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є позивач та відповідач. Діти та позивач наразі проживають разом на території Республіки Австрія. При цьому, коштів, які надає відповідач на утримання дітей не достатньо, що змушує її звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив при винесенні рішення врахувати наявність у нього на утриманні іншої неповнолітньої дитини [PERSON] .. Зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на своїх малолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину. Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2023 року було відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.08.2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 4-5). На даний час діти позивача та відповідача проживають разом із матір`ю. У той же час, відповідач також є батьком [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 30). Як вбачається із Єдиного реєстру судових рішень, на підставі рішення Броварського міськрайнного суду Київської області від 25.12.2012 року по справі №1007/13302/2012, із [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Судом взято до уваги наявність на утриманні у [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов підлягає задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі - 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 березня 2023 року, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше 10-ти прожиткових мінімумів для дитини відповідно віку. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дітей і не призведе до порушення прав відповідача, оскільки сукупний розмір усіх аліментів на дітей не буде перевищувати загальному розміру відрахувань, встановленому ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Суд також зауважує, що наявність даного рішення не позбавляє відповідача права на звернення суду про зміну розміру аліментів за наявності відповідних обставин, визначених ст. 192 СК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved