Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина на все належне спадкодавцю майно: часту у житловому будинку у [ADDRESS] , загальною площею 84.70 кв.м.; земельну ділянку із кадастровим номером 7310136300:16:003:1430 площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Спадщину прийняла його дочка позивач, а мати позивача відмовилась від своєї частки спадщини на користь доньки позивача На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: - 2/4 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . - земельна ділянка площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, з кадастровим номером 7310136300:16:003:1430, за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто, не можливо визначити частку у праві власності на земельну ділянку для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається із Довідки про надання інформаційно-консультативних послуг від 24 жовтня 2022 року ринкова вартість земельної ділянки із кадастровим номером 7310136300:16:003:1430, площею 0.1 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 190 000,00 грн. Беручи до уваги, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] (мати відмовилась на користь дочки від частки) , виходячи із положень ч. 4 ст. 120 ЗК України, враховуючи що частки у праві власності на земельну ділянку відповідають часткам у спільній частковій власності на житловий будинок, розмір частки земельної ділянки із кадастровим номером 7310136300:16:003:1430, площею 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] становить 2/4. Оскільки частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку між її власниками не визначались і єдиною підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було те, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, позивачка не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом. На підставі викладеного, позивач просив суд: визнати за [PERSON] право власності на 2/4 частки земельної ділянки із кадастровим номером 7310136300:16:003:1430, площею 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 11.11.2022 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/9846/22 та призначила справу до розгляду. 28.11.2022 відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. 17.01.2023 позивач надала клопотання про витребування доказів. 17.01.2023 суддя ухвалою задовольнила клопотання та витребувала докази. 07.02.2023 на виконання ухвали суду надані докази. 13.02.2023, 26.05.2023 позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Доводи особи, яка подала позов \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що неможливо визначити частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку між власниками. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд уважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим м Чернівці міськ.відділ ЗАГС, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено актовий запис №2009. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №3627. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №6870663 від 02.05.2022 спадкова справа №69259370 номер у нотаріуса 7/2022, спадкодавець [PERSON] . Згідно з заявою [PERSON] від 02.05.2022, відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про право власності від 29.06.2006, виданим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради згідно з розпорядженням від 29.06.2006 №44733 квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Згідно з реєстраційним написом ЧКО БТІ право власності зареєстровано 19.09.2006. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.05.2008, посвідченим державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г. Я. за реєстром №4-1078, спадкова справа №657/2007, спадкоємцем в цілому майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з реєстраційним написом ЧКО БТІ право власності зареєстровано 05.06.2008. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-657 від 06.02.2008 визначено, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і складаються по 1/4 частки квартири та припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Рішення набрало законної сили 13.09.2008. Згідно з витягу із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №69/3 від 14.02.2019 присвоєно поштову адресу на території [ADDRESS] замість [ADDRESS] . Згідно з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS] , 2/4 частки приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , 1/4 частки приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , 1/4 частки приватної спільної часткової власності належить [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №312607280 від 18.10.2022, земельна ділянка кадастровий номер 731136300:16:003:1430 площею 0.2 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності 1 частка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48960281 від 02.10.2019 Чернівецька міська рада. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2022 №28/02-31, наданою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гальчук Інною Сергіївною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 частки у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером: 7310136300:16:003:1430, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Для вчиненні нотаріальних дій, необхідно визначити частку у праві власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] площею 0.1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером: 7310136300:16:003:1430, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у судовому порядку. Згідно з заявою від 02.05.2022, спадкова справа в книзі обліку та реєстрації №90, спадкова справа №7/2022 [PERSON] повідомляє нотаріуса, що спадщину вона приймає після батька [PERSON] . Згідно з заявою від 02.05.2022, спадкова справа в книзі обліку та реєстрації №91, спадкова справа №7/2022 [PERSON] повідомляє нотаріуса, що від спадщини, після [PERSON] вона відмовляється на користь [PERSON] . Мотивувальна частина Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1226 ПК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 377 ч. 1 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 25 ЦК України здатність\~мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 570/997/19. Таким чином, суд враховує положення закону про те, що дієздатність та правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю, визнання позов відповідачем та суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання за позивачем як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 2/4 частки земельної ділянки із кадастровим номером 7310136300:16:003:1430, площею 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.2722326460.1 від 27.10.2022 року про сплату судового збору в сумі 1900,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 950,00 грн., а 50 відсотків судового збору у сумі 950,00 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved