Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] звернувся до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Звенигородської міської радипро відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якому просить відібрати неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] та передати органу опіки і піклування Звенигородської міської ради Черкаської області для подальшого влаштування дітей в сімейні форми виховання. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/2 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на особові рахунки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного Ощадного банку України до повноліття дітей, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З початку лютого 2022 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Звенигородської міської ради Черкаської області, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківськи обов`язків, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, здоров`ям, навчанням дітей не цікавиться, виплати, які отримує на дітей використовує не за призначенням. На [PERSON] неодноразово були складені адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов`язків та були накладені штрафи, які вона оплачувала з дитячих коштів. Мати ніде не працює, рекомендацій працівників служби у справах дітей не виконує. В листопаді 2022 року [PERSON] лікувалась від алкогольної залежності, проте вже у січні 2023 року знову почала вживати алкогольні напої. Старший син, [PERSON] , навчається у ДНЗ Звенигородський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» з 01.09.2022 та по даний час, проживає разом з бабусею, яка є інвалідом та пересувається на інвалідному візку, яка цікавиться навчанням онука. Батько дитини записаній зі слів матері. Менший син, [PERSON] , учень 5 класу Звенигородської гімназії № 5 Звенигородської міської ради Черкаської області, проживає з бабусею та братом, а інколи з матір`ю, яка в присутності дитини веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на здоров`я та психологічний стан дитини. Батько помер. 15.02.2023 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Звенигородської міської ради, на яке [PERSON] свідомо не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином і запевнила, що буде присутня на комісії. 17.02.2023 затверджено висновок про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позов підтримали, просили задоволити. Представник позивача вказала, що відповідачка систематично зловживає алкоголем, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Взимку виганяла дітей з дому і фактично діти перебувають під наглядом бабусі, яка є інвалідом. Відповідач відзив на позов не подала. В судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що забезпечує дітей всим необхідним, харчуванням одягом, житлом, має неофіційні підробітки. У минулому дійсно страждала на алкоголізм, але вже тривалий період алкоголь не вживає. Вказала, що наразі має намір укласти контракт на проходження військової служби, для чого пройшла відповідні медичні комісії. На час перебування в ЗСУ за дітьми буде доглядати її матір, яка проживає з ними та її рідний брат і сестра, які можуть це підтвердити. В подальшому в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.04.2023 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 17.05.2023 були допитані свідки, які дали наступні покази. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю відповідачки і наразі проживає з нею та її дітьми. Відповідачка регулярно вживає алкоголь і лікування їй не допомагає. Відповідачка може піти з дому і тижнями не повертатися. В судове засідання не з`явилась, оскільки перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Дітей нічим не забезпечує, діти знаходяться на утриманні свідка, частково допомагає церква і отримують різну гуманітарну допомогу. За житло сплачує син свідка - брат відповідачки. Свідок самостійно доглядати за дітьми не може оскільки є інвалідом І групи. Свідок вважає, що дітям з відповідачкою добре не буде. Свідок [PERSON] пояснив, що він є братом відповідачки і хрещеним батьком старшого сина. Вказав, що відповідачка взагалі не піклується про дітей, постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що може забрати дітей до себе та піклуватися про них у випадку відібрання дітей у відповідачки. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2021р. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 12березня 2021 р. за № 00029905998, в свідоцтві про народження номер актового запису №114 від 05вересня 2007 р. виданий відділом ДРАЦС Ватутінського МУЮ у Черкаській області Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12-13). 19.10.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8). [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2021р. (а.с.17). [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2021 року (а.с.18). Наказами №7, 8 від 08.02.2022 року служби у справах дітей Звенигородської міської ради взято на облік [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.14, 19). Згідно довідки виданої Звенигородським районним відділом поліції Головного . правління Національної поліції України в Черкаській області від 03.02.2023 № -68/55/04/06-2023 на громадянку [PERSON] неодноразово :ули складені адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов`язків та були накладені штрафи (а.с.25). В листопаді 2022 року [PERSON] лікувалась від алкогольної залежності, що підтверджується довідкою від 13.11.2022 № 312 виданою КНП Жашківської багатопрофільної лікарні» Жашківського району Черкаської області (а.с.9). Старший син, [PERSON] , навчається у ДНЗ Звенигородський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» з 01.09.2022 та по даний час. За час навчання зарекомендував себе старанним, доброзичливим та всебічно розвиненим учнем. Згідно характеристики ДНЗ «Звенигородський ЦППРК» від 22.03.2023 № 223 мати [PERSON] не приділяє належної уваги щодо навчання сина. [PERSON] проживає разом з бабусею, яка є інвалідом та пересувається на інвалідному візку, яка цікавиться навчанням онука. (а.с.16). Менший син, [PERSON] , учень 5 класу Звенигородської гімназії № 5 Звенигородської міської ради Черкаської області, за час навчання зарекомендував себе як врівноважений, дисциплінований учень. Згідно характеристики Звенигородської гімназії № 5 мати [PERSON] не приділяє належної уваги навчанню та вихованню дитини, у зв`язку з чим малолітній [PERSON] часто не виконує домашні завдання (а.с.22). Органом опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області зроблено висновок про доцільність відібрання у [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін При вирішенні даного позову суд враховує наступні положення законодавства з питань захисту прав дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України Про охорону дитинства , згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі NeulingerandShuruk v. Switzerland , заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі M.S. v. Ukraine , заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine , заява № 10383/09, п. 100). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав , ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Вищенаведені обставини проживання дітей у незадовільних умовах проживання, в тому числі й з ризиком для їх здоров`я та життя, без належного мінімального харчування, материнського піклування, їх виховання, суд розцінює як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Зазначене не відповідає поняттю безпечного, спокійного та стійкого середовищі, що не є неблагополучним для дітей. Поведінка матері навіть після відібрання дітей також не свідчить про прив`язаність до них, усвідомлення ситуації, необхідності змін та взагалі переживання за їх інтереси. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надала, є людиною працездатного віку, не надала доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього не надала доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надала будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання нею допомоги на утримання дітей. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання матір`ю матеріальної допомоги дітям щомісячно. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/2 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073.60 грн. за позовну вимогу про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та 1073.60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved