Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» (далі - позивач, ДП «КиївГазЕнерджи») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 50 064,62 грн., 3% річних у розмірі 4 171,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 527,75 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , постачання якого з 01.07.2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке, зокрема, полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій розподілу природного газу. З 01.07.2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26.06.2015 року у газеті «Сегодня» за № 116. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладення вказаного договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання (далі - Договір). ДП «КиївГазЕнерджи» належним чином виконало умови договору приєднання та надало послуги газопостачання. В свою чергу, [PERSON] зобов`язувалася сплачувати вартість природнього газу у розмірі, строках та порядку, що визначені Договором. Проте відповідач порушила порядок розрахунків, встановлених Договором, у зв`язку з чим, у останньої виникла заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 50 064,62 грн. Також позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» нараховано 3% річних у розмірі 4 171,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10 527,75 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 01.09.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 04.03.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.05.2021 року. 27.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 27.05.2021 року, без фіксування технічними засобами, в якій представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 29.09.2021 року. 29.09.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 10.03.2022 року. 10.03.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду через військову агресію Російської Федерації проти України, та судове засідання призначено на 17.10.2022 року. 03.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Олійника О.С., надійшло клопотання про проведення усіх судових засідань у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Олійника О.С. про проведення усіх судових засідань у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції відмовлено. 04.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Олійника О.С., надійшло клопотання про проведення усіх судових засідань, у тому числі 17.10.2022 року, у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Олійника О.С. про проведення усіх судових засідань у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції відмовлено. 17.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 17.10.2022 року, без фіксування технічними засобами, в якій представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того, представник позивача просила суд при розгляді справи врахувати часткове погашення відповідачем основного боргу у розмірі 27 700,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача залишок боргу у розмірі 22 364,62 грн., 3% річних у розмірі 4 171,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10 527,75 грн. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.02.2023 року. 19.10.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Олійника О.С., надійшло клопотання про проведення усіх судових засідань, у тому числі 17.10.2022 року, у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2022 року клопотання представника відповідача - адвоката Олійника О.С. про проведення усіх судових засідань у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, в режимі відеоконференції залишено без розгляду. 20.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Олійника О.С. надійшла заява про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду цивільної справи за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 року було передано судді Печерського районного суду м. Києва Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року під головуванням судді Соколова О.М. у задоволенні заяви представника [PERSON] - адвоката Олійника О.С. про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду даної цивільної справи відмовлено. 06.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Олійника О.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, у клопотанні представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до даних правовідносин. 06.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.05.2023 року. 22.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання 22.05.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 22.05.2023 року просила розглядати справу за її відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] та власником особового рахунку № [NUMBER] , де з 01.07.2015 року на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 18.05.2017 року № 674 послуги з газопостачання надає ДП «КиївГазЕнерджи». 26.06.2015 року в газеті «Сегодня» за № 116 опубліковано пропозицію (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам Типового договору ДП «КиївГазЕнерджи». Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного Договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав Договір про надання послуг з газопостачання. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500 затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Вказаний Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживачадо умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. [PERSON] приєдналася до умов Договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою відповідачем рахунків позивача ДП «КиївГазЕнерджи» за спожитий природний газ. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання скласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідно до п. 2.1 Договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Як визначено у п. п. 4.1., 4.2. Договору, споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4. Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правила), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 01.04.2015 року здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення,диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Згідно п. 4.6. Договору та п. 17 Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як визначено у ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 07.06.2019 року в «Газеті по-українськи» за № 43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема, п. 4.6 Договору доповнено (конкретизовано), а саме: «Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови Договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим Постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Положеннями ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, споживачі зобов`язані сплачувати отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Відповідно до розрахунку ДП «КиївГазЕнерджи», заборгованість відповідача за оплату послуг з постачання природного газу складає 50 064,62 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, за період з листопада 2020 року по серпень 2022 року відповідач частково сплатила заборгованість у розмірі 27 700,00 грн., про що зазначає позивач у заяві від 17.10.2022 року (а. с. 102). Отже, залишок основного боргу за оплату послуг з постачання природного газу складає 22 364,62 грн. Відповідач не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати за спожитий природній газ у визначеному чинним законодавством розмірі. Крім того, за порушення грошового зобов`язання позивач також просить стягнути три проценти річних у розмірі 4 171,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 10 527,75 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд з ним погоджується. Разом з тим, розрахунок заборгованості та трьох процентів річних і інфляційних втрат розраховано позивачем за період з жовтня 2015 року по липень 2020 року, а представник відповідача у клопотанні просив застосувати строк позовної давності до даних правовідносин. Як визначено у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зважаючи на те, що із позовною заявою ДП «КиївГазЕнерджи» до суду звернулося 28.08.2020 року, то до вимог про стягнення боргу за оплату послуг з постачання природного газу за період з жовтня 2015 року по липень 2017 року сплив строк позовної давності. Як визначено у ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, оскільки представник відповідача до винесення рішення у справі заявив про застосування строку позовної давності, то в задоволені позову про стягнення боргу за оплату послуг з постачання природного газу за період з жовтня 2015 року по липень 2017 року, стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за цей період слід відмовити. Зважаючи на те, що [PERSON] частково погасила заборгованість, однак суду не надано доказів на підтвердження оплати та не зазначено період за який відповідачем погашено заборгованість, то суд вважає за необхідне із урахуванням строку позовної давності стягнути з відповідача на користь позивача 22 364,62 грн. заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу. Крім того, оскільки [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням строку позовної давності за період з вересня 2017 року по липень 2020 року, що становить 3 421,68 грн. - три проценти річних та 7 222,09 грн. - інфляційні втрати відповідно. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 941 (# 551998736011) від 21.08.2020 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 071,33 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial