Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 22 січня 2006 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітній дітей 2006 та 2017 років народження. Позивачка зазначила, що з вересня 2022 року між подружжям припинилися шлюбно-сімейні відносини. Вказала, що між подружжям немає взаєморозуміння та згоди, натомість наявні різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Позивачка повідомила, що в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що позивачка з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Спільне господарство подружжям не ведеться, а позивачка перебуває під психологічним та моральним тиском з боку відповідача. Позивачка наголосила, що збереження родини неможливе, у зв`язку з чим просила розірвати шлюб з відповідачем. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 20.04.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що вищевказане судове рішення та копію позовної заяви з доданими до неї документами, отримано адвокатом відповідача 27.04.2023, що підтверджується відповідною розпискою. (а.с. 21) У строк, визначений ухвалою суду від 20.04.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Натомість, 01.05.2023, до початку розгляду справи по суті від адвоката відповідача надійшла заява про визнання відповідачем позовних вимог. Будь-які інші докази по справі чи клопотання від відповідача та/або його адвоката на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання адвокатом відповідача позовних вимог інтересам особи, яку він представляє, закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 04.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22.01.2006, актовий запис № 87. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 4) Також судом встановлено, що подружжя від шлюбу має двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 5-6) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що адвокат відповідача не обмежена у вчиненні даної процесуальної дії, її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом встановлено, що визнання позовних вимог адвокатом відповідача є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд\~вважає за\~можливе розірвати\~шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 14.04.2023. (а.с. 10) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову адвокатом відповідача до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 536, 80 гривень, а з відповідача на користь позивачки підлягає сплаті решта судового збору в сумі 536, 80 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved