Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

ТОВ «Львівенергозбут» 27.02.2023 року звернулося в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до [PERSON] про стягнення 5779,68 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачання електричної енергії населенню, в тому числі відповідачу за адресою: [ADDRESS] , якими вона користується. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими законодавством, проте відповідач належним чином не виконувала своїх обов`язків щодо оплати послуг за постачання електричної енергії, що й спричинило виникнення заборгованості за період з 01.12.2021 року по 01.02.2023 року у розмірі 5779,68 грн. Заборгованість за вказаний період відповідачем не погашалась. У зв`язку з цим ТОВ «Львівенергозбут» зверталося в суд із заявою про видачу судового про стягнення вказаної суми боргу, проте ухвалою суду від 27.12.2022 року було відмовлено у видачі судового наказу, що дає підстави звернутися з вимогами про стягнення боргу в позовному провадженні. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту\~ст.76-80\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що у ТОВ «Львівенергозбут» за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований побутовий споживач [PERSON] , особовий рахунок якої № [NUMBER] . Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 06.04.2023 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.52). Також, згідно інформаційної довідки №322905255 від 15.02.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованості за послуги постачання електричної енергії у споживача за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 року по 01.02.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 5779,68 грн (а.с13). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.12.2023 року у видачі судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] за заявою ТОВ «Львівенергозбут» відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України (а.с.45). Постачання електроенергії у вказаний період здійснювалося за тарифами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №483 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 року №859. Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пункт 6.2 договору визначає зобов?язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов?язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. \~\~ Згідно ст.13\~цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ч.1 ст.19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов?язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов?язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так, відповідно до ч.2 ст.205\~ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов?язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків. Згідно з ст.204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про постачання електричної енергії до квартири відповідача, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідач ними користується та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляв. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання електричної енергії відповідачем суду не надано Також вбачається, що відповідач від таких послуг не відмовлялася та використовувала для власних потреб, тим самим визнавала наявність правовідносин з ТОВ «Львівенергозбут». Як встановлено під час розгляду справи та підтверджується розрахунком заборгованості, відповідач не оплачувала ТОВ «Львівенергозбут» за постачання електричної енергії з 01.12.2021 року по 01.02.2023 року, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість перед позивачем за цей період в розмірі 5779,68 грн., розмір якої відповідачем не спростовано, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б ставили під сумнів правильність нарахування суду не надано. Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача в результаті неотримання оплати за надані послуги підлягають судовому захисту, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію, яка утворилась з 01.12.2021 року по 01.02.2023 року у розмірі 5779,68 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягнення 2684 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову (а.с.7) та заяви про видачу судового наказу (а.с.8).

Outcome: approved