Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

20 грудня 2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 06.04.2023 року позивач просить: визнати протиправними дії посадової особи Ружинської селищної ради Житомирської області Хмельницької Тетяни Іванівни, які виразилися у внесенні запису до бази даних заяв державного реєстру речових прав заяву №45066110 від 13.04.2021 року про заборону вчинення реєстраційних дій; скасувати заборону вчинення реєстраційних дій, яка міститься в базі даних заяв державного реєстру речових прав №45066110 від 13.04.2021 року про заборону вчинення реєстраційних дій, внесена посадовою особою Ружинської селищної ради Житомирської області Хмельницькою Тетяною Іванівною Вимоги позову обгрунтовані тим, що позивач є власником нежилих приміщень з №1 по №16 (групи приміщень №42) (в літ. А), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 13.04.2021 року посадовою особою відповідача була зареєстрована заява [PERSON] на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.11.2016 року у справі №52/17494/16-к про заборону вчинення реєстраційних дій щодо вказаних приміщень. Однак, як зазначає позивач, [PERSON] помер [INFO] та вказана справа не розглядалась Голосіївським районним судом м.Києва. А тому рішення реєстратора є незаконним та підлягає скасуванню. 23.01.2023 року до суду надійшов відзив Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) в якому представник просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначив представник, Центрально-західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) не є належним відповідачем. В прохальній частині вимоги до вказаного відповідача відсутні. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити. Представник Виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про слухання в його відсутність. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] з 12.08.2019 року є власником нежитлових приміщень №1 по №16 групи приміщень №42 (в літ. А) загальною площею 210,00 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер №488952880000. 13.04.2021 року [PERSON] подав до Ружинської селищної ради Житомирської області заяву №252425636 на виконання рішення суду у справі №52/17494/16-к Голосіївського районного суду м.Києва. Вказана заява прийнята адміністратором [PERSON] та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.04.2021 14:11:47 за реєстраційним номером 45066110. На підставі зазначеної заяви було внесено інформацію про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нежитлового приміщення з №1 по №16 групи приміщень №42 (в літ. А) загальною площею 210,00 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер №488952880000. В той же час, як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 26.08.2022 року. Голосіївський районний суд м.Києва листом від 04.02.2022 року за №1-кс/752/5285/16 повідомив, що у провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувало кримінальне провадження №752/17494/16-к (провадження №1-кс/752/5285/16) за клопотанням про арешт майна. За результатами розгляду зазначеного клопотання 04.11.2021 року було постановлено ухвалу про арешт майна. Однак предметом судового розгляду не були нежитлові приміщення з №1 по №16 групи приміщень №42 (в літ. А) загальною площею 210,00 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер №488952880000. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції станом на 13.04.2021 року) регулював відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Стаття 2 вказаного Закону визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 5) обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; 9) реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Згідно із ст.3 вказаного Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. В той же час стаття 4 вказаного Закону передбачає, що державній реєстрації підлягає заборона відчуження та/або користування. Стаття 13 Закону передбачає, що державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про: 1) нерухоме майно та його ціну (вартість) (у тому числі ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва - для об`єктів нерухомого майна, яким присвоєно ідентифікатор до реєстрації відповідного речового права); 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, а також ціну (вартість) таких речових прав чи розмір плати за користування чужим нерухомим майном; 4) обтяження речових прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень. Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України. Частина 1 статті 16 Закону визначає, що формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. У базі даних заяв також реєструються судові рішення, заяви власників об`єктів нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, судові рішення про скасування відповідних судових рішень, заяви власників об`єктів нерухомого майна про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій. Перелік відомостей, що вносяться до бази даних заяв, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку ведення Державного реєстру прав. Відповідач не надав суду копій сканованих документів, які надавались при реєстрації заяви. Як повідомив в судовому засіданні представник позивача, такі документи відсутні. Частина 1 статті 18 Закону визначає порядок державна реєстрація прав проводиться в такому порядку Частина 2 статті 25 Закону визначає, що судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. Відповідач не надав суду належним чином завірену копію судового рішення на підставі якого було внесено інформацію до Реєстру. Пункт 5 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1141 передбачає, що у базі даних заяв формуються та/або реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій з присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації. Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви (судового рішення) є ідентифікатором відповідної заяви (судового рішення) у Державному реєстрі прав. В той же час, пунктом 15 Порядку передбачено, що за результатами розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (крім заяв щодо заборони вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор у відповідному записі в базі даних заяв робить відмітку про завершення розгляду таких заяв. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,враховуючи що під час слухання справи судом встановлено, що [PERSON] не звертався 13.04.2021 року із заявою про вчинення реєстраційних дій щодо обмеження користування нежитловими приміщеннями на підставі рішення суду, яке також не приймалось, враховуючи належність способу захисту порушеного права, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині скасування заборони вчинення реєстраційних дій, яка міститься в Базі даних заяв державного реєстру речових прав №45066110 від 13.04.2021 року про заборону вчинення реєстраційних дій, внесений посадовою особою Ружинської селищної ради Житомирської області Хмельницькою Тетяною Іванівною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial