Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У листопаді 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 25 вересня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Указує, що сімейне життя між ними не склалося, тривалий час вони проживають окремо та шлюбних стосунків не підтримують, кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами і вони не мають наміру поновлювати сімейні відносини, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить її інтересам. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк на подання відзиву. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Судом установлено, що між [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, та [PERSON] , [INFO] , громадянином України, Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25 вересня 2010 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 576, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved