Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування заяви позивач вказувала, що 07 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 159. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони дійшли згоди, про утримання дітей на стороні Позивачки.? За час перебування у шлюбі з вини Відповідача між ними постійно виникали непорозуміння і сварки. Чоловік не виявляв належної уваги до дітей, не цікавився інтересами сім`ї. Причиною фактичного припинення сімейних стосунків став Відповідача зв`язок з іншою жінкою. За таких обставин збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим. 09 серпня 2022 року, шлюб між Позивачкою та Відповідачем розірвано, на підставі рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області. Під час шлюбу позивачка та відповідач придбали декілька об`єктів нерухомого майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності та знаходяться за адресами: - [ADDRESS] , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61095152 від 23.10.2021р., зареєстрованого приватним нотаріусом Фоліс І.А., Бучанського нотаріального округу, відображеного у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2021 року; майно придбане на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на житлове приміщення від 13.10.2021 року за ціною 215 760,00 (двісті п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень 00 копійок) грн.; - [ADDRESS] , що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62175214 від 09.12.2021р., зареєстрованого приватним нотаріусом Фоліс І.А., Бучанського нотаріального округу, відображеного у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2021 року; майно придбане на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 01.10.2020 року за ціною 314 160,00 (триста чотирнадцять тисяч сто шістдесят гривень 00 копійок) грн.; - [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, серія 3860, виданий 20.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Трифонова Т.А., за ціною 270 900 (двісті сімдесят тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок. Вищевказане нерухоме майно зареєстроване за Позивачкою. Відповідач використовує вищевказане майно не за його цільовим призначенням та вважає його своїм. В добровільному порядку відмовляється від його розподілу, Позивачка просить провести його поділ в судовому порядку. Позивачка вважає, оскільки на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від шлюбу з Відповідачем, то за нею мають залишитись два об`єкти із трьох, які є предметом спору, що були придбані за її особисті кошти. Вважає залишити Відповідачу та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, квартира з надвірними будівлями, які розташовані у за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя і враховуючи конкретні обставини даної справи, частки подружжя у спільному майні є рівними. Виходячи з вищенаведеного, позивач просила суд визнати право приватної власності за громадянином України - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний \~ \~ \~ \~номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорта [NUMBER] , виданий Жашківським РВ УМВС України в Черкаській області 29.11.2000 року, на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Визнати право приватної власності за громадянкою України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Жашківським РВ УМВС України в Черкаській області 20.03.2007 року, на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Визнати право приватної власності за громадянкою України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Жашківським РВ УМВС України в Черкаській області 20.03.2007 року, на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі сторони відповідача та зазначив, що позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому, суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Як передбачено ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved