Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

В серпні 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про визнання права власності на частку в спільному майні, визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого вказали, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ) належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки № В-03-36096 від 12.08.2019 про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 15.04.1991 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] (син [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] ), [PERSON] (донька [PERSON] ), [PERSON] (онука [PERSON] ). Тобто, співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , в рівних частках по 1/5 були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , спадщину в розмірі 1/5 частки житловою будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , після смерті якого фактично прийняли його брат [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] в рівних частках по 1/15 (1/5 : 3), оскільки на день смерті [PERSON] проживали з ним за однією адресою та фактично вступили в управління та володіння будинком по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , оскільки на день смерті фактично проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Оформити право на спадщину у нотаріуса неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавців. Вказані обставини підтверджуються відповіддю приватного нотаріуса Макухіної О.Г. від 16.08.2019р. № 267/01-16, відповіддю нотаріуса Макухіної О.Г. від 11.06.2021 р. № 85/01-16. Визначити частки в спільному майні в позасудовому порядку також неможливо, оскільки співвласники майна [PERSON] , [PERSON] померли, у зв`язку з чим звернулись до суду та просять визнати право власності на частку у майні колгоспного двору та права власності в порядку спадкування. Представник позивачів подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Представник відповідача подала клопотання про слухання справи без участі, в позові просить відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Житловий будинок\~з надвірними\~будівлями і\~спорудами,\~що розташований\~по [ADDRESS] (раніше\~ [ADDRESS] )\~належав колгоспному\~двору,\~головою якого\~була [PERSON] .\~Вказана обставина\~підтверджується випискою\~№ 691\~від 30.10.2019р.\~з погосподарської книги № 9 Ружичнянської сільської ради за 1977-1979 роки, витягом з шнурової книги № 537 за 1977 -1979 роки. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується cвiдoцтвoм про смерть серія [NUMBER] від 18.01.1988р., виданим міським відділом ЗАГСа міста Хмельницького. Відповідно до довідки № В-03-36096 від 12.08.2019 про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 15.04.1991 року за адресою: [ADDRESS] . були зареєстровані та проживали [PERSON] (син [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] ). [PERSON] (донька [PERSON] ), [PERSON] (онука [PERSON] ). З огляду на обставини справи, до даних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР) в редакції, чинній на час смерті [PERSON] . Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР. Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , в рівних частках по 1/5 були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із статтями 524, 529 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно із статтею 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (стаття 1262 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, судам роз`яснено, що правила статті 563 ЦК Української РСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпункті г) пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 26.04.1991 міським відділом ЗАГСа міста Хмельницького. Козак М.К., [PERSON] , [PERSON] не відмовилися від прийняття спадщини, їх місце проживання було зареєстроване разом зі спадкодавцем та вони здійснювали участь в утриманні спадкового житлового будинку та вступили у фактичне володіння таким, а тому є такими, що прийняли спадщину після смерті брата. Отже, спадщину в розмірі 1/5 частки житловою будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] фактично прийняли його брат [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] в рівних частках по 1/15 (1/5 : 3), оскільки на день смерті [PERSON] проживали з ним за однією адресою та фактично вступили в управління та володіння будинком по [ADDRESS] . [INFO] \~помер [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серія\~ [NUMBER] \~від 28.05.2018р.,\~виданим Хмельницьким\~міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] в по [ADDRESS] , вели спільне господарство. [PERSON] на день смерті фактично проживала разом з спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , якому належала частка 4/15 (1/5 частки - як члена колгоспного двору, та 1/15 частки, що була успадкована ним після смерті [PERSON] , але не була оформлена) житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Листом приватного нотаріуса Макухіної О.Г. від 16.08.2019р. № 267/01-16, відповіддю нотаріуса Макухіної О.Г. від 11.06.2021 р. № 85/01-16 відмовлено у оформленні спадкових прав позивачів. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved