Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що 11 вересня 2007 року вони зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . В зв`язку з тим, що сімейне життя у них не склалось, рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2016 шлюб було розірвано, місцем проживання дітей суд визначив за місцем проживання позивача. З момент розірвання шлюбу відповідачка не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Останній раз відповідач спілкувалась з дітьми в червні 2018 р. Тобто відповідач не бере будь-якої участі у вихованні дітей та не виконує покладених законом на батьків обов`язків. Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються ним. Відповідач 08.09.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". На сьогоднішній день крім двох спільних з позивачем дітей у відповідачки є ще двоє малолітніх дітей. Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви відповідача, вона відмовляється від своїх батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] та дає згоду на позбавлення її батьківських прав та усиновлення дітей в подальшому. Оскільки відповідач не виявила бажання брати участь у виховуванні та утриманні дітей, свідомо ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, він звернувся до органу опіки і піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 14.12.2022 №118 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно доньки [PERSON] та сина [PERSON] . На підставі викладеного, Позивач просить позбавити Відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області. Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позов підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повній мірі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставіст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2016 року, сторони перебували в шлюбі з 11.09.2007 р., який було розірвано. (а.с. 13-14). Відповідачка 08.09.2022 року уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2022 року. (а.с. 26). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] - є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.12.2013 року та серії [NUMBER] від 07.04.2009 року. (а.с.9, 11). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Вирівською сільською радою Сарненського району Рівненської області від 17.12.2022, до складу [PERSON] входять діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та які зареєстровані і проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.10, 12, 34). В заяви від 02.09.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області зазначено, що відповідачка ( [PERSON] ) безумовно і добровільно відмовляється від батьківських прав в відношенні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей. (а.с. 25). Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.05.2022 року № 101, характеристики № 14/2-07/221 від 27.10.2022 року, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , в сім`ї виховує троє дітей, працює в ТОВ «Гранрозробка», на даний час служить у ЗСУ, зарекомендував себе з позитивної сторони. (а.с. 15,17). З характеристик за місцем навчання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] навчаються в Ясногірському ліцеї Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, зарекомендували себе з позитивної сторони, володіють навчальним матеріалом на достатньому рівні, батько приділяє належну увагу вихованню і навчанню дітей, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори. [PERSON] не цікавилася успіхами дітей у школі, не відвідувала батьківських зборів, не підтримувала зв`язок з учителем. (а.с.18-19). З письмових пояснень дітей [PERSON] та [PERSON] встановлено, що діти проживають з батьком, вони відчувають себе в безпеці з ним, він цікавиться їх особистим життям, забезпечує їх всім необхідним, проявляє любов до них, турбується про них, забезпечує необхідне лікування. Маму не бачили з червня 2018 року, вона до них не телефонує, не цікавиться ними, фінансово не підтримує їх. (а.с. 20-21). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.03.2016 року № 46/02-31 та від 21.09.2022 року встановлено, що [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] не проживає з 02.03.2016 року і по даний час, участі у вихованні дітей не приймає, до себе не забирає, до дітей не приїжджає, не телефонує, фінансово не підтримує. Діти знаходяться на утриманні у батька [PERSON] , в якого санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний. На даний час батько [PERSON] перебуває на військовій службі, тому за дітьми здійснює догляд його дружина [PERSON] . (а.с. 22-23). Як вбачається з інформації комунального некомерційного підприємства «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської міської ради № 1184/01-13/22 від 29.09.2022 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікарів: офтальмолога, ортопедотравматолога та педіатра; [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікарів: ортопедотравматолога та педіатра. Відповідачка не була присутня при огляді та лікуванні дітей, огляд та лікування проводилися в присутності батька та теперішньої дружини [PERSON] (а.с. 24). З витягу з реєстру територіальної громади від 30.09.2022 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с. 27). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області № 118 від 14.12.2022 року, орган опіки та піклування вважає, що є достатньо доказів, що [PERSON] ухиляється від батьківських обов`язків, тому згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на підставі ст. 19,150,164 СК України вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 30-33). Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (Ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства). У ч.1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) передбачено, що Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Як зазначено в ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч.7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як встановлено ч.1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1,3ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Згідно положень п.2 ч.1ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 29.09.2021 р. справа№459\\3411\\17, провадження№61-10531св21). У відповідності до ч.1,2 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 18 Конвенції Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У зв`язку з викладеним, на підставі досліджених доказів, враховуючи, що діти постійно проживають з позивачем, який створив їм належні умови для проживання, навчання, забезпечує їх лікування, байдуже безвідповідальне ставлення матері (ігнорування виконання всіх своїх батьківських обов`язків) до виховання дітей, до їх життя, навчання, внутрішнього світу, стану здоров`я (відповідачка взагалі не цікавиться життям дітей, їх станом здоров`я, не бачила їх з 2016 р., тобто з часу розірвання шлюбу, не займається їх вихованням, не здійснює необхідного піклування, матеріально не забезпечує), суд вважає встановленим порушення прав дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на належне батьківське виховання у зв`язку зі свідомим невиконанням відповідачкою батьківських обов`язків та як наслідок наявністю підстав для позбавлення її батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України. На думку суду, відповідачка не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не здійснює піклування щодо навчання дітей, створення належних умов для розвитку їх природних здібностей. П.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З врахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відповідає інтересам дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки мати на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. З урахуванням наведених вище доказів, конкретних обставин справи, суд вважає, що є достатньо підстав для застосування до відповідачки вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивач позов підтримує, відповідач позов визнала, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved