Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний\~банк України» в особі\~філії Одеське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк» 25.11.2022 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача, як зі спадкоємця позичальника - [PERSON] , померлої [INFO] , заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року, укладеним на підставі заяви приєднання за №823467/101016, у розмірі станом на момент смерті позичальника, а саме [INFO] , в загальній сумі 32756,46 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між банком та [PERSON] 10.10.2016 року було підписано договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого останній було відкрито кредитну лінію. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Через невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, у останньої виникла заборгованість станом на момент її смерті, у розмірі 32756,46 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 28820,20 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 49,36 грн.; трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1058,41 грн.; трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків 1,58 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу 2822,24 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 4,67 грн. В подальшому позивачеві стало відомо, що спадкоємцем до майна [PERSON] , яким прийнято спадщину, є [PERSON] . Відповідачем боргові зобов`язання спадкодавця, в добровільному порядку не виконані. Приймаючи, що до складу спадщину входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, позивач був вимушений звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. 02.02.2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження), місце проживання чи перебування яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.07.2020 року, яке задоволено ухвалою суду від 07.02.2023 року. Також, 03.02.2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином завіреної копії спадкової справи №795/2020, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] , яке задоволено ухвалою суду від 07.02.2023 року. 03.03.2023 року на виконання вказаної ухвали суду, до суду надійшли витребувані докази з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, а 07.03.2023 року та 16.03.2023 року відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. 13.02.2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування доказів, а саме з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження), місце проживання чи перебування яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.07.2020 року, яке залишено без задоволення ухвалою суду від 28.03.2023 року. У судове засідання призначене на 25.05.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, в матеріалах справи наявна заява сторони позивача про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Щодо неявки відповідача по справі. Частиною 6\~статті 187\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання зазначеної вимоги, судом було отримано відповідь з відповідного відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місця проживання відповідача, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача. Судова повістка про судове засідання на 25.05.2023 року не вручена [PERSON] , та повернута до суду з конвертом з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 10.10.2016 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10015/0604 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (надалі - АТ «Ощадбанк»/Банк, Позивач) та [PERSON] (надалі - Позичальник/Боржник/ Відповідач) на підставі заяви про приєднання № 823467/101016 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - «Заява»). Так, згідно з п. 3.1. Заяви, шляхом її підписання Відповідач беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви розміщена на інгернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку. Відповідно до пункту 6.1, 6.2, 6.3, 6.5 Заяви, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної лінії (кредиту) яка є складовою заяви на приєднання, [PERSON] погодилась на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердила, укладення між нею та банком кредитного договору. [PERSON] цією заявою просить надати їй кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення кредитної лінії (кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] погодилась, що їй можуть бути встановлені максимальні параметри кредитування, а саме бажаний розмір в сумі 10 000,00 грн., максимальний в сумі 40\~000,00 грн., строком кредитування на 24 місяці. [PERSON] погодилась з процентною ставкою за кредитом у фіксованому розмірі, який складає: 11% річних за користування кредитними коштами в усіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Відповідно до п. 6.10 6.12. Заяви, її підписанням Позичальник підтвердив: ознайомлення з орієнтовною вартістю кредиту до підписання заяви, ознайомлення з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься в додатку до заяви; усвідомлення та погодження, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, вказаний в такому додатку, побудований виходячи з умов відповідного кредитного банківського продукту, що сукупна вартість отриманого кредиту в грошовому виразі може відрізнятись від сукупної вартості кредиту ( в грошовому виразі), відображеної в детальному розписі сукупної вартості кредиту, що наданий банком по відповідному кредитному банківському продукту, але реальна процентна ставка(сукупна вартість кредиту у процентному значенні) за отриманим нею кредитом буде дорівнювати реальній процентній ставці, вказаний в детальному розписі сукупної вартості кредиту по відповідному кредитному банківському продукту. Тієї ж дати, 10.10.2016 року [PERSON] підписано повідомлення про умови кредитування, які містіть інформацію про суму кредитного ліміту з максимальним розміром до 40\~000,00 грн., відсоткову ставку у розмірі 11% річних, строк кредитування терміном до 24 місяці. Згідно положень\~ст.626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1\~ст.638 ЦК України). Згідно зі ст.634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, досліджуючи вищевказані докази судом встановлено, що між [PERSON] та Акціонерним товариством «Державний ощадний\~банк України» в особі\~філії Одеське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк» належним чином укладено кредитний договір - договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року, на підставі заяви на приєднання за №823467/101016 від 10.10.2016 року, за якою банк зобов`язався надати позичальнику кредитну лінію на платіжну картку. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.07.2020 року у [PERSON] наявна перед банком заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 32756,46 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 28820,20 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 49,36 грн.; трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення основного боргу 1058,41 грн.; трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків 1,58 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу 2822,24 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 4,67 грн. На підтвердження наявності вказаної заборгованості, позивачем також надані виписки по карткових рахунках. Досліджуючи подані докази, судом встановлено, що AT «Ощадбанк» належним чином виконана свої зобов`язання з відкриття карткового рахунку та надання позичальнику кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Також судом встановлено, що поданий до суду розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим. Із наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] використовувала кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення [PERSON] до банку та отримання кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Жодних доказів на підтвердження сплати вищевказаної заборгованості перед позивачем, яка утворилась станом на 22.10.2021 року, до суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості [PERSON] за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року, яка станом на 16.07.2020 року, становить\~32756,46 грн., є обґрунтованою. Разом з тим, судом встановлено, що позичальник за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На підставі вищевикладеного вбачається, що на день смерті [PERSON] , в останньої внаслідок невиконання умов кредитного договору від 10.10..2016 року залишилась наявна заборгованість перед AT «Ощадбанк» в сумі 32756,46 грн. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що визначено ст. 1216 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст. 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1273 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1\~ст. 609 ЦК України,\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~строк. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 1281 ЦК України,\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з\~ст. 1282 ЦК України,\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~ст. 1281 ЦК України\~щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений\~ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2\~ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Приймаючи вищевикладене, судом встановлюється наявність спадкоємців до майна померлого, якими прийнято спадщину, наявність дотримання кредитором норм\~ст. 1281 ЦК України\~щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів,\~03.03.2023 року до канцелярії суду від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшли завірені копії матеріалів спадкової справи №795/2020, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Так, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , звернувся 27.08.2020 року її син [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] за час життя заповіт не складала, інші спадкоємці до її майна крім [PERSON] відсутні. У відповідності до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №61-179485-ю/л від 03.09.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.07.2020 року була зареєстрована лише [PERSON] , що свідчить про відсутність спадкоємців, які вважаються такими, що прийняли спадщину у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України. Також, судом встановлено, що 05 липня 2021 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1-713, №1-716 відповідно, в рамках спадкової спарви №795/2020, на ім`я [PERSON] , відповідно до яких останній прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка складається з: квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки, кадастровий номер 5123755800:01:002:2148, площею 0,0325 га. Разом з тим, судом одночасно враховується, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого\~статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження № 61-27515св18). Отже, спадкоємцем яким прийнято спадщину до майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Як було встановлено судом вище, на день смерті [PERSON] , в останньої внаслідок невиконання умов кредитного договору від 10.10.2016 року залишилась наявна заборгованість перед АТ «Ощадбанк» в сумі 32756,46 грн. З поданих до суду доказів судом також встановлено, що АТ «Ощадбанк» 30.11.2021 року звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з вимогою. Кредитора за вих. №113.20-12/БПК/7556/2021-15/вих., про включення кредиторських вимог до спадкової маси [PERSON] ; повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 32756,46 грн. У відповідності до листа державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Білик О. від 24.12.2021 року за вих. №8825/01-16 повідомлено про відкриту спадкову справу №795/2020 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , наявності спадкоємця [PERSON] , та підтверджено повідомлення останнього про вимогу кредитора і суму заборгованості. Доказів на підтвердження того, що до 30.11.2021 року, тобто дати звернення банку до державної нотаріальної контори з вимогою кредитора, відповідач, як спадкоємець до майна [PERSON] , повідомляв банк про відкриття спадщини, у відповідності до приписів ч.1 ст. 1281 ЦК України, матеріали справи не містять. Отже, суд доходить до висновку, що позивач в цій справі в межах визначеного ст.1281 ЦК України шестимісячного строку, з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна, пред`явив свої вимоги до [PERSON] , як спадкоємця до майна померлої [PERSON] , шляхом скерування письмової претензії до державного нотаріуса в рамках спадкової справи №795/2020. Також, судом встановлено, що бланком 05.05.2022 року додатково було скеровано письмову вимогу кредитора за вих. №113.20-13/БПК/1356/2022-15/вих. безпосередньо на ім`я [PERSON] про наявну заборгованість за договором кредиту від 10.10.2016 року, який укладено з [PERSON] , яка становить в сумі 32756,46 грн., та про необхідність її погашення. У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19). За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що смерть позичальника у даній справі не припиняє зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року, укладеним на підставі заяви приєднання за №823467/101016. При цьому, суд також враховує, що вартість\~успадкованого відповідачем нерухомого майна: квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 5123755800:01:002:2148, площею 0,0325 га, значно вища, ніж заявлені позовні вимоги у розмірі\~32756,46,00 грн.,\~а тому вимоги АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню в заявленому розмірі. Ухвалюючи рішення\~суду в\~цій справі,\~судом також\~враховується,\~що відповідно\~до статті\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. \~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного,\~аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позову Акціонерного товариства «Державний ощадний\~банк України» в особі\~філії Одеське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк», у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а саме - договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.10.2016 року, яка станом на 16.07.2020 року, становить у загальному розмірі 32756,46 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером №9291 від 17.11.2022 року. Приймаючи положення ст. 141 ЦПК України та задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування витрат зі сплати позивачем судового збору в сумі 2481,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved