Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] 28.12.2022 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак під час вивчення документів нотаріус звернула увагу, що у свідоцтві про народження його матері [PERSON] власне ім`я матері останньої вказано не правильно, а саме замість правильного [PERSON] , зазначено [PERSON] . У зв`язку з цим виникла необхідність встановити факт, що померла [PERSON] є його бабою. В судове засідання заявник не з`явився, однак його представник подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи та заяви її учасників, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.10.2004 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області Стиркуль Н.Є. та зареєстрований в реєстрі за №438, яким заповіла [PERSON] (заявнику у справі) усі свої права та обов`язки, які належать їй на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії III-КР №005384, виданий Знам`янською РДА 26.08.2002. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, про що Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області 30.03.2011 зроблено відповідний актовий запис №23. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 07.07.2011 заведена спадкова справа №304/2011, заява про прийняття спадщини надійшла від заявника. Інші спадкоємці відсутні. Надалі, 22.11.2013 заявником подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 04.10.2004 №438. Заявнику 22.11.2013 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТМ №646613, зареєстроване в реєстрі за №1189, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 3522281500:02:000:0918, загальною площею 3,8557 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26.04.2002 №154-р, що належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КР №005460, виданого 26.08.2002 Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №250 [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Також, 22.11.2013 заявнику видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТМ №646614, зареєстроване в реєстрі за №1192, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 3522281500:02:000:0919, загальною площею 4,2983 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 26.04.2002 №154-р, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КР №005384, виданого 16.08.2002 Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №251. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Системний аналіз вищевикладених норм ЦПК України дає підстави для висновку, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту необхідно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав. Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Згідно зі ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Разом з тим, заявником не доведено, що встановлення факту родинних відносин з його бабою на даний час породжує для нього будь-які юридичні наслідки. Заявник вказує, що встановлення факту родинних відносин, а саме те, що померла [PERSON] є його бабою, йому необхідно для оформлення спадщини, оскільки під час вивчення документів нотаріус звернула увагу, що у свідоцтві про народження його матері власне ім`я матері останньої вказано не правильно. Проте, як встановлено судом, [PERSON] за життя на ім`я заявника склала заповіт. Заявник після смерті [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини та 22.11.2013 отримав два свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). Виходячи зі змісту заяви та досліджених судом матеріалів справи, підстави у позбавленні заявника можливості оформити спадщину після смерті його баби [PERSON] , за складеним нею заповітом, відсутні. Спадкування здійснюється на підставі заповіту, яким заповідач заповіла заявнику все своє майно, а тому не потребує встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем. При цьому, порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом встановлений п.5 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Зокрема, п.п.5.6 вказаного пункту Порядку визначено, що якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Тобто про родинні відносини при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у вказаному свідоцтві зазначається виключно за бажанням спадкоємця. Таким чином, виходячи із зазначеного, будь-яких перешкод у видачі заявнику свідоцтв про право на спадщину за заповітом, який наявний у спадковій справі, не вбачається. Крім того, заявник також не подав суду докази на підтвердження того, що до пред`явлення заяви про встановлення факту родинних відносин він звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на інше майно, окрім вже отриманого, і йому було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії із зазначенням причин відмови. Відповідно до глави 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо можливості встановлення факту суд виходить з того, що в судовому порядку встановлюються факти, які мають юридичне значення, тобто факти, які породжують юридичні наслідки і від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В даному випадку заявником взагалі не вказано, які саме юридично значимі наслідки виникають для нього внаслідок встановлення такого факту. Вказані висновки суду дають підстави вважати, що у заявника станом на час розгляду цієї справи відсутня необхідність для встановлення факту родинних відносин і його встановлення не породжуватиме юридичних наслідків. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин необхідно відмовити. Визнання заінтересованою особою заявлених вимог відповідно до ст.206 ЦПК України суд не приймає до уваги, оскільки це суперечить вищенаведеним положенням спадкового законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed