Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ Державний ощадний банк України, Мар`їнська ВЦА Покровського району Донецької області про визнання [PERSON] спадкоємицею за Законом, після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] та визнання права власності на недоотриману пенсію, що належала померлому та на автомобіль. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік [PERSON] громадянин України, знаходячись за місцем свого проживання в м. Вугледар Донецької області помер [INFO] . Вона, як дружина померлого поховала його і отримала свідоцтво про смерть , видане Вугледарським відділом РАЦС у Волноваському районі Донецької області від 10.01.2022р. а/з № 12 серія [NUMBER] . Як дружина, спадкоємиця першої черги за Законом реалізувала свої право на отримання спадщини після смерті чоловіка. Відповідно, [PERSON] був зареєстрований в с. Костянтинівка Покровського району (колишнього Мар`їнського району) Донецької області, тому, із заявою про прийняття спадщини вона звернулась до приватного нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Східного міжрегіогального управління міністерства юстиції України (м.Харків) Дейнека Лараси Анатоліївни. 19.01.2022р. була заведена спадкова справа № 69000717 та данні заведені до спадкового реєстру. Нотаріусом були направлені запити до відділення ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області (відділку обслуговування в м. Вугледар) за місцем отримання чоловіком пенсії, в якому ставилось питання про наявність недоотриманої пенсії чоловіком при житті. Також був направлений запит до Публічного акціонерного товариства Ощадного Банку України, в якому ставилось питання про наявність у померлого чоловіка грошових коштів та відсотків на особових рахунках, в ОщадБанку. Однак 24.02.2022 року сталася непередбачена обставина військова агресія російської федерації проти Держави України, що стало підставою введення воєнного стану на всій території України. \~ \~ \~ \~Таким чином м. Мар`їнка, Мар`їнський район та інші міста Покровського району зруйновані, там ведуться активні бойові дії, внаслідок чого було знищено майно разом з архівами та будівлею нотаріальної контори.Послідовно, по закінченню 6-ти місяців після смерті чоловіка позивач звернулась до [PERSON] із заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину. З`ясувалось, що відповіді на нотаріальні запити так і не отримані. Крім того, вона отримала від нотаріуса Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій від 03.10.2022р. вих.№ 18/02-31, відповідно до якої їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що внаслідок активних ворожих артилерійських обстрілів архів нотаріуса неможливо було врятувати. У зв`язку із вищенаведеними обставинами на підставі наказу № 110/В від 02.08.2022р. [PERSON] припинила свою діяльність як нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області, а поновила свою діяльність відповідно наказу № 378/7 від 26.08.2022р. як приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області. Таким чином, через неможливість і відсутність юридичного механізму отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, на сьогодні в позивача виникла необхідність звернення до суду для прийняття рішення відносно неї, а саме, що вона є спадкоємцем першої чергу по Закону після смерті чоловіка та визнання права власності на певну суму недотриманих коштів пенсії яка залишилась неотриманою чоловіком, та на спільне рухоме майно автомобіль який вони з померлим придбали . Рішення суду необхідно для реалізації права позивача на спадок. Позивач знаходилась у шлюбі із померлим чоловіком [PERSON] з 21.06.1980 р. (свідоцтво про шлюб видане Максиміліановським виконавчим комітетом Мар`їнського району Донецької області від 21.06.1980 р. серія [NUMBER] а/з про шлюб № 17. З таких підстав вона є єдиною спадкоємицею першої черги, так як є дружиною, яка пережила чоловіка і мешкала з померлим всі ці роки однією родиною, вели з ним спільний бюджет і побут. Вона, єдина зверталась до УПФУ із заявою про поховання чоловіка, отримувала виплату два розміри пенсії на поховання. Поховала чоловіка. Звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Через введення в Україні воєнного стану і неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину відповідачем по справі зазначена Мар`їнська цивільна військова адміністрація, хоча до неї і не пред`явлено конкретних вимог про порушення права позивача, бо інший відповідач фізична особа не існує. Крім того, відповідачем по справі також зазначене ПАТ ОщадБанк України. Ухвалою суду від 02.02.2023 року позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] до АТ Державний ощадний банк України, Мар`їнська ВЦА Покровського району Донецької області про визнання права власності прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 24.03.2023 року зобов`язано ПАТ «ОщадБанк України» надати суду в якості доказів інформацію про наявність грошових внесків разом з відсотками , що знаходяться в ПАТ «ОщадБанк України» на рахунках відкритих на ім`я померлого [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] який на день смерті був зареєстрований в с. Костянтинівка Покровського району Донецької області, також про наявність заповідальних розпоряджень. Як вбачається із наданої Банком відповіді на ухвалу суду в установах АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), станом на 08.11.2022р.,наявні наступні рахунки ТВБВ № [NUMBER] філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»: № [NUMBER] сума залишку 11719,59 грн., № [NUMBER] сума залишку 4334,21 грн., № [NUMBER] сума залишку 0,00 грн., № 9760/3436 (компенсація 1997р.) сума залишку 4940,25 грн. 28.04.2023 року позивачем до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог. 03.05.2023 року представником відповідача АТ «Ошадбанк» адвокатом Русіним В.С. було подано відзив на позов та відзив на уточнення до позовної заяви в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував тим, що АТ «Ощадбанк» не є учасником правовідносин, які виникають в процесі спадкування, і є неналежним відповідачем у спорах щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування. Як вбачається із матеріалів даної справи, передумовою звернення позивача з даним позовом стала неможливість в інший спосіб отримання свідоцтва про право на спадщину, а не відмова чи невизнання АТ «Ощадбанк» прав позивача як спадкоємця, чи інше порушення прав позивача зі сторони АТ «Ощадбанк». Вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією та відноситься, зокрема до компетенції нотаріуса. Спір у даній справі виник саме з підстав труднощів або неможливості позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на даний час приватний нотаріус, що відкрив спадкову справу, тимчасово не працює. Вказане свідчить, що зі сторони АТ «Ощадбанк» відсутні перешкоди Позивача у реалізації ним своїх прав як спадкоємцем. Щодо невідповідності дійсності стверджень позивачки про наявність вини АТ «Ощадбанк» в неможливості реалізації нею своїх законних прав. В позовній заяві позивачка зазначає про те, що АТ «Ощадбанк» не надав відповіді на запит приватного нотаріусу від 24.01.2022 про наявність грошових внесків разом з відсотками, які знаходяться в АТ «Ощадбанк» на ім`я спадкодавця. Данні ствердження є хибними та такими що не відповідають дійсності виходячи з наступного. Як вбачається із доданих до позову документів, вказаний запит нотаріуса було відправлено на адресу АТ «Ощадбанк» службою доставки «нова пошта» 18.10.2020, та отримано Банком 20.10.2022.АТ «Ощадбанк» надав відповідь на вказаний запит листом від 09.11.2022 № 46/12-05/15788БТ (копія додається) який було надіслано приватному нотаріусу Денейка Л.А. Однак, поштове відправлення з відповіддю на запит приватного нотаріуса (номер накладної 0100104024984) було повернуто Банку через ведення бойових дій на території м. Мар`їнки Покровського району Донецької області. Іншої адреси для листування в запиті нотаріуса не було зазначено. Викладене свідчить, що порушення зі сторони АТ «Ощадбанк» чи перешкоджання в отриманні Позивачкою свідоцтва про право на спадщину відсутні. Слід зазначити, що заявлена позовна вимога не містить вказівки на номер рахунку, на якому знаходяться «недоотримана пенсія в розмірі 8000 грн. разом з відсотками», у зв`язку з чим виконання рішення суду про задоволення даної вимоги є неможливим. Щодо природи\~компенсаційного рахунку\~№9760/3436\~та відсутності\~на ньому\~коштів,\~повідомляє,\~компенсаційний рахунок\~9760/3436\~утворився на\~підставі Закону\~України «Про\~державні гарантії\~відновлення заощаджень\~громадян України»\~відповідно до\~ст.\~5\~якого,\~ установи\~Ощадного банку\~України на\~підставі цього\~Закону протягом\~грудня 1996\~року -\~березня 1997\~року проводять\~одноразову індексацію\~вкладів громадян.\~На проіндексовані\~суми,\~що знаходяться\~на позабалансовому\~рахунку Ощадного\~банку України,\~вкладнику видається\~ощадна книжка. Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, фактично на зберігання до банку не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». До спірних відносин не застосовуються положення ЦК України про банківський вклад, що виходить із роз`яснень Верховного суду України від 15.03.1999 року №1-5/117 «Про деякі питання застосування Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2018 року у справі № 757/138/17-ц (номер в ЄДРСР 74659720). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» установлено, що виплата громадянам України грошових заощаджень в обмежуваному розмірі та поетапно є правом держави, що не суперечить статтям 13, 41, 64 Конституції України. Через відсутність на спірному компенсаційному рахунку грошей, такий рахунок не є вкладом, на який можна бути визнано право власності. Викладене в сукупності свідчить, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у справі, зі сторони АТ «Ощадбанк» відсутні порушення чи невизнання прав Позивача у справі, а тому підстави для задоволення вимог до Банку, а також стягнення з Банку судових витрат відсутні. При цьому, враховуючи підстави позову, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому правові підстави для задоволення позову [PERSON] до АТ «Ощадбанк», стягнення з АТ «Ощадбанк» недоотриманої пенсії в розмірі 8000 грн. разом з відсотками - відсутні. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Ошадбанк» у судове засідання в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Представник Мар`їнська\~ВЦА Покровського\~району Донецької\~областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Питання видачі свідоцтва на право спадщини, регулюється главою 7 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 статті 68 глави 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією та відноситься, зокрема до компетенції нотаріуса. В абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1,2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. В абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, роз`яснено, що у резолютивній частині рішення, зокрема, має бути зазначено: конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чиюсь користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. Крім того слід зазначити, згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 24.06.2015 по справі № 6-535цс15 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта і не є набувачем цих коштів, а після зарахування на рахунок кошти втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набувають статусу вкладу. Відтак після зарахування пенсії на рахунок в банку змінюється природа вказаних коштів, вказані кошти перестають бути пенсією та стають вкладом (коштами) на банківському рахунку. У письмових поясненнях представник банку не оспорює інформації, щодо наявності компенсаційного рахунку. Компенсаційний рахунок утворився на підстав Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» відповідно до ст. 5 якого, установи Ощадного банку України на підставі цього Закону протягом грудня 1996 року - березня 1997 року проводять одноразову індексацію вкладів громадян. На проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадного банку України, вкладнику видається ощадна книжка. Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, фактично на зберігання до банку не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Відповідно до ст. 7 даного Закону заощадження підлягають поверненню у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Кабінет Міністрів України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» № 537/96-ВР приймав постанови про виплату частинами заощаджень громадян, а саме: постанови від 08 червня 1998 року № 825, від 17 травня 2000 року № 817, від 26 березня 2001 року № 275, від 05 квітня 2002 року № 471, від 26 березня 2003 року № 382, від 11 березня 2004 року № 306, від 30 травня 2005 року № 409, від 03 серпня 2006 року № 1091, від 01 березня 2007 року № 366, від 09 січня 2008 року № 1, від 20 травня 2009 року № 481, від 23 квітня 2012 року № 346, якими встановлюється черговість і обсяги виплат громадянам проіндексованих грошових заощаджень. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Діючим законодавством прямо не передбачений обов`язок Кабінету Міністрів України виділяти кошти в межах Державного бюджету для покриття витрат, пов`язаних із компенсацією заощаджень громадян України відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України». Порядок проведення компенсаційних виплат, у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам АТ «Державний ощадний банк України» визначаються Кабінетом Міністрів України. Верховним Судом України у роз`ясненні № 1-5/117 від 15.03.1999 року Про деякі питання застосування Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України ", на які представник банку посилається у своїх письмових поясненнях, дані пояснення питань розгляду справ при зверненні громадян до суду із заяви про захист гарантій на відновлення заощаджень, повернення чи використання проіндексованих заощаджень, що за предметом судового розгляду не тотожні заявлених вимог позивача. Аналогічне посилення представника банку на правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду у справі №757/138/17-ц є також недоречним, бо цим рішенням перевірялось законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій щодо вирішено спору про стягнення грошового вкладу. Щодо висновків Верховного Суду, викладених у справі № 753/20725/16-ц, у якій вирішувався спір щодо право власності на грошовий вклад карткового рахунку, то ці обставини також не тотожні вимогам, заявленим позивачем. Як приведене, вимоги позивача не є спірними з правовідносинами у зазначених справах по яким Верховний Суд вже надав правовий висновок. Висновки суду першої інстанції у справі №234/19276/17 відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України не враховуються при виборі способу і застосуванні судом норми права до спірних правовідносин. 7 грудня 2000 року прийнято новий Закон України «Про банки та банківську діяльність» Верховною Радою України №2121, введений в дію 17.01.2001 року, у зв`язку з чим втратив чинність попередній аналогічний Закон № 872. Статтею 57 цього діючого Закону гарантовано, що вклади фізичних осіб банків та філій іноземних банків в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Вклади фізичних осіб Державного ощадного банку України гарантуються державою. З 01.01.2004 року почав діяти новий Цивільний Кодекс України і відповідно до пункту 4 Перехідних та прикінцевих положень його положення застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як визначено у ст.8 ЦК України врегулювання цивільних відносин, не врегульовані цим Кодексом,іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, що регулюють подібні правовідносини (аналогія закону), а у разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин, застосовується аналогія права - регулювання цивільних відносин відповідно до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входить усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як визначено частиною 2 ст.1228 цього Кодексу до складу спадщини входить право на вклад, а тому спадкоємці, які прийняли спадщини, успадковують таке право відповідно до їх часток. Згідно ч.1 ст.1058 цього Кодексу предметом банківського вкладу є грошова сума. Норми ЦК Української СРС, 1963року і ЦК України 2004 року, особі умови регулювання банківського компенсаційного рахунку не передбачені. За приписом ч.1 ст. 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями створених ним юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Згідно пунктів 2,3 Статуту АТ Ощадбанку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року №261 Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» із змінами банк утворено відповідно до Розпорядження Президента України від 20.05.1999р. №106, постанови Кабінету міністрів України від 21.05.1999 № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Банк є правонаступником всіх прав і обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31.12.1991року за №4. На час розгляду справи змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України " з публічного на приватне та перейменувати його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", якою затверджено новий Статут акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" Як визначено у пункті 4 Статуту банку, єдиним акціонером Банку, якому належить 100 відсотків акцій у статутному капіталі Банку, є держава. Функції з управління корпоративними правами держави у банку здійснює Кабінет Міністрів України. Відповідно до пункту 22 цього Статуту банк не відповідає за зобов`язаннями держави, а держава не відповідає за зобов`язаннями Банку, крім випадків, передбачених законом або договором. Послідовний аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням предмету позовних вимог дає суду підстави для висновку, що АТ «Ощадбанк» є правонаступником ліквідованого Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України до якого були передані рахунки відкриті у банку трудових заощаджень і кредитування населення СРСР, і на нього покладено зобов`язання вести реєстр таких владників, а у разі фінансування таких компенсаційних виплат за рахунок державного бюджету, здійснювати їх виплати на підставі виданих ощадних книжок компенсаційного владу та даних реєстру вкладників заощаджень громадян, і тому є належним відповідачем у справі. Щодо відсутності на даний час грошових коштів у розмірі 4940,25 грн. вказаного в ощадній книжці компенсаційного рахунку № 9760/3436, які як стверджує банк йому не передавалися, спростовуються наступним. Державний АТ Ощадбанк, як правонаступник Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, відповідно до своїх статутних повноважень реалізує гарантоване державою отримання компенсаційних витрат у зв`язку із знеціненням грошових заощаджень і здійснює ведення Реєстру вкладників заощаджень громадян, відкриває компенсаційні рахунки і веде по ним облік грошових сум, а у разі надходження державного фінансування таких виплат здійсню. Факт видання позивачам свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом та законом є їх виплати у встановленому законодавством порядку на підставі виданих ним ощадних книжок по цим компенсаційним рахункам. Крім того, висновками наведеного вище рішення Конституційного Суду України визнано, що грошові проіндексовані згідно Закону №537 є вкладами і об`єктом права приватної власності громадян та належать до цивільно-правових відносин. Заявлений позивачем спосіб захисту, який вони вважають ефективним і з цим погоджується суд, не є передчасним, тому що вимоги не стосуються фактичних виплат компенсаційної грошової суми, право на отримання компенсаційних витрат знеціненого грошового заощадження, які обліковується на банківському компенсаційному рахунку у встановленому Законом №537 порядку за рахунок коштів державного бюджету відповідно до їх часток і які на час їх фактичної виплат підлягає згідно цього Закону про індексувати. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог частково, а саме в частині, що позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На виконання вимог Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» відповідачем здійснено перерахування коштів позивача та відкрито компенсаційний рахунок, однак зобов`язати Акціонерне товариство «Ощадбанк» повернути грошові кошти в даному випадку є неможливим, так як процедура повернення даних грошових коштів чітко регулюється законами України, які відповідачем порушені не були, через відсутність коштів, виділених з Державного бюджету України, як того вимагає стаття7Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України". У Законі передбачено, що кошти для компенсації заощаджень визначаються у Державному бюджеті України окремою статтею. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» не передбачено статті видатків для проведення компенсаційних виплат. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: partial