Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

В березні 2021р. позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна набутого під час шлюбу та просить Припинити право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на ? частку транспортного засобу: марка SKODA, модель: OCTAVIA А5, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2012, тип - загальний легковий хетчбек-В, VlN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 19.02.2019 року.Стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки транспортного засобу: марка SKODA, модель: OCTAVIA А5, державний номер [NUMBER] в сумі 136569 грн. Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку транспортного засобу: марка ЗАЗ. модель: 1102, державний номер [NUMBER] , рік випуску 1995 року, тип - загальний легковий хетчбек-В, VIN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 13.04.17 року. , Стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки транспортного засобу: марка ЗАЗ, модель: 1102, державний номер [NUMBER] , рік випуску 1995 року в розмірі13 644,80 грн. Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку дивана бриз 2 розкладний/категорія 1 вартістю - 5 445,00 грн.; шафу-купе розміром 1100*600*2400; стіл комп`ютерний на загальну вартість 6 640,00грн.; шафу - купе розміром 1000*450*2100; комод «Б`янко» та мікроліфт на загальну суму 9 525,00грн.; шафу - купе розміром 1300*600*2400 загальною вартістю 3 970,00грн.; телевізор Samsung UE43RU7472 вартістю 11 700,00грн.Стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частки меблів та телевізора в сумі 18640 грн.. Позивач в межах обсягу своїх цивільних прав визначила саме такий спосіб захисту свого порушеного права шляхом стягнення на її користь половини вартості майна в зв`язку з неможливістю поділити дане майно в натурі. Ними не досягнуто згоди щодо питання поділу сумісного майна, а саме сумісно придбаного за час шлюбу автомобілю, що примусило її звернутися до суду. Представник позивача уточнив позов з урахуванням проведеної експертизи та просив задовольнити. Відповідач 10.08.2021р. надав відзив, позов визнав частково., не визнав факт придбання телевізора. Просить припинити 1/2 частки права власності Відповідача на шафу-купе розміром 1100*600*2400 вартістю - 3 960,00грн; шафу-купе розміром 1000*450*2100 вартістю - 6 470,00грн; комод «Б`янко» вартістю - 2 755,00 грн; мікроліфт вартістю - 120,00 грн; шафу-купе розміром 1300*600*2400 вартістю 3 970,00 грн; та передати зазначене майно на загальну вартість - 17 275,00грн., у власність Позивача. Припинити ? частки права власності Позивача на диван бриз 2 розкладний/категорія 1 вартістю - 5 445,00грн; стіл комп`ютерний вартістю - 2 500,00грн. та передати зазначене майно на загальну вартість 7 945грн. у власність відповідача. Стягнути з позивача на його користь різницю вартості спільного майна в якості грошової компенсації в розмірі 4575 грн. Представник позивача надав 26.08.2021р. відповідь на відзив , вказав що з запропонованим варіантом поділу відповідача не погоджується, оскільки меблі залишились в квартирі , де мешкає відповідач, а у позивача відсутнє власне житло , а орендована квартира об лаштована меблями. 4.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного з викликом сторін. Ухвалою суду 22.06.2022р. була призначена авто товарознавча експертиза , провадження зупинено. Ухвалою суду від 2.03.2023р. відновлено провадження по справі та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено , що сторони перебували в шлюбі з 9.03.2013р. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва. шлюб розірваний. Судом встановлено , що автомобілі - марка SKODA, модель: OCTAVIA А5, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2012, тип - загальний легковий хетчбек-В, VlN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 19.02.2019 року ; марка ЗАЗ, модель: 1102, державний номер [NUMBER] , рік випуску 1995 року, тип - загальний легковий хетчбек-В, VIN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 13.04.17 року, зареєстровні за відповідачем, що є спільною власністю подружжя. Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, а також заперечення відповідача, суд виходить з наступного. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно норм чинного законодавства у відповідності до вимог ст. 60, 70 СК України, позивач по справі - як дружина, має право на 1/2 частину спірних автомобілів. 25.05.2020 року Верховний Суд постановою у справі № 347/955/16 сформував позицію щодо можливості присудження компенсації за частину неподільного рухомого майна одному із подружжя, без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності. Що стосується позовних вимог в частині поділу автомобіля Верховний Суд у своїй постанові від 25.05.2020 року зазначив, що «суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу, тому він, відповідно до вимог статей 60, 61, 70, 71 СК України, є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними. А оскільки вказаний автомобіль знаходиться у користуванні [PERSON] , судами правомірно присуджено стягнути з останньої 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну частку ОСОБА 1». Згідно вимог п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна,що підлягає поділу, визначається за погодженням між сторонами, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи № 21668/22-54 від 27.10.2022р. ринкова вартість автомобіля - марка SKODA, модель: OCTAVIA А5, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2012, тип - загальний легковий хетчбек-В, VlN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 19.02.2019 року складає 273138 грн. ; автомобіля марка ЗАЗ, модель: 1102, державний номер [NUMBER] , рік випуску 1995 року, тип - загальний легковий хетчбек-В, VIN-код: [NUMBER] , № двигуна: [NUMBER] , № кузова: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 13.04.17 року складає 27289,60 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілів у розмірі 136569 грн., розмірі13 644,80 грн. Щодо позовних вимог про поділ меблів та телевізора. Судом встановлено , що сторонами в період шлюбу придбано меблі - за видатковою накладною № 7519 від 10.09.2018 диван бриз 2 розкладний/категорія 1, вартістю - 5 445,00 грн.; За видатковою накладною № 566 від 05.10.2018 шафу-купе розміром 1100*600*2400; стіл комп`ютерний на загальну вартість 6 640,00грн.; За видатковою накладною № 5610 від 11.09.2019 шафу - купе розміром 1000*450*2100; комод «Б`янко» та мікроліфт на загальну суму 9 525,00грн.; За видатковою накладною № 1666 від 28.02.2020 шафу - купе розміром 1300*600*2400 загальною вартістю 3 970,00грн. На загальну суму 25580 грн. Вказаними доказами підтверджено, що спірні, меблі придбано саме для потреб сім`ї, є спільною сумісною власністю подружжя та знаходиться у квартирі [ADDRESS] . Придбання меблів та їх вартість не заперечується відповідачем. Стосовно поділу телевізору , суд виходить з того , що Позивачкою надано копію товарного чеку № 46781 від 21 грудня 2019 року телевізор Samsung UE43RU7472 вартістю 11 700,00грн. Відповідачем заперечується факт придбання телевізору , про що посилався в відзиві. Представник позивача до відповіді на відзив не надав оригінал квитанції , в копії квитанції не вказано покупця, доставку з інтернет-магазину. При таких обставинах суд прихоить до висновку , що позивачем не надано належних та допустимих доказів придбання телевізору, тому не може бути визнаний спільним майном подружжя та не підлягає поділу. Тому, суд

Outcome: partial