Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. Позов мотивований тим, що 16.12.2019 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким [PERSON] успадкував будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.07.2020 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання в порядку спадкування за законом права власності на частину нерухомого майна та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, за [PERSON] , яка померла [INFO] , визнано право власності на частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на частину вказаного вище будинку. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину №2391, виданого 16.12.2019 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., зазначивши, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] - частки та [PERSON] - частки. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2020 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.07.2020 скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання в порядку спадкування за законом права власності на частину нерухомого майна та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину - задоволено частково. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.12.2019 [PERSON] приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про реєстрацію за [PERSON] права власності 2/3 частини в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного житлового будинку зареєстровано [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/6 частка. Таким чином, нотаріусом було розраховано частки у спадщині з розрахунку на трьох спадкоємців та зменшено право власності [PERSON] з часток на 2/3 частки, що на його думку порушує його право власності, оскільки фактично спадкоємців лише два. Позивач зазначає, що [PERSON] не був спадкоємцем, не подавав заяву про відкриття спадщини та не звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування чи внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися також, проте подали заяви, згідно яких позовні вимоги визнали та просили провести розгляд справи без їх участі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. в судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою просила провести розгляд без її участі та з врахуванням її письмових пояснень (а.с.29). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №341/02-31 від 18.04.2019, приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не надав документи, які підтверджують належність майна спадкодавцеві (а.п.12). Згідно з копією заяви від 23.04.2019, [PERSON] прийняв спадщину, що залишилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.п.30). На підставі вказаної заяви, приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. була заведена спадкова справа №77/2019, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.п.31). Відповідно до копії довідки №424/06-01 від 17.04.2019, виданої виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали співмешканець [PERSON] та син [PERSON] (а.п.32). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 16.04.1991, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.п.33). назву [ADDRESS] було змінено на Ветеранська (а.п.34). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2019 (а.п.43). 01.04.2019 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. з заявою, згідно з якою прийняв спадщину після померлого діда [PERSON] , який помер [INFO] (а.п.42). на підставі вказаної заяви, було заведено спадкову справу №53/2019, що підтверджується копією Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі (а.п.44). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.2019 вбачається, що [PERSON] успадкував житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] (а.п.13,46). Згідно з копією листа приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. №229/01-16 від 29.06.2020, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №77/2019. Спадкоємцем за законом є син спадкодавиці - [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заяв від інших спадкоємців, у встановлений законом строк про прийняття спадщини, не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. [PERSON] було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 16.12.2019 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на ім`я онука останнього - [PERSON] (а.п.11). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.07.2020 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання в порядку спадкування за законом права власності на частину нерухомого майна та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, за [PERSON] , яка померла [INFO] , визнано право власності на частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на частину вказаного вище будинку. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину №2391, виданого 16.12.2019 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., зазначивши, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] - частки та [PERSON] - частки (а.п.5-6). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2020 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.07.2020 скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання в порядку спадкування за законом права власності на частину нерухомого майна та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину - задоволено частково. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.12.2019 [PERSON] приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.7-10, 35-38). Листом №173/02-14 від 26.03.2021 приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. повідомила [PERSON] та [PERSON] , що в свідоцтво про право на спадщину, видане 16.12.2019, необхідно внести зміни (а.п.47). 19.11.2021 [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Сидоренко Л.О. з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом (а.п.39). Факт звернення [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом підтверджується копією книги обліку і реєстрації спадкових справ (а.п.48). 19.11.2021 приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. видала свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] - 1/3 частка, сини [PERSON] - 1/3 частка, та [PERSON] - 1/3 частка. Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок видано [PERSON] та на 1/6 частку - [PERSON] (а.п.40, 41). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано: 1/6 частина - за [PERSON] , 1/6 частина - за [PERSON] , 2/3 частини - за [PERSON] (а.п.14-15). З листа приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області вбачається, що після померлої [PERSON] 23.04.2019 заведена спадкова справа №77/2019 за заявою спадкоємця, сина померлої [PERSON] . Спадкоємцями за законом є також син спадкодавця - [PERSON] та чоловік - [PERSON] (помер після відкриття спадщини [INFO] ), які були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] видані на підставі рішення Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2020 та на підставі матеріалів спадкової справи (а.п.29). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тлумачення наведених норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно загальних норм, закріплених у ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч.1-3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями після померлої [INFO] [PERSON] є: її чоловік [PERSON] та її сини [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1/3 частці у спадщині. Зважаючи на те, що [PERSON] , маючи право на частку у спадковому майні після померлої матері, не подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, більше того, вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. були видані свідоцтва про право на спадщину з вірним зазначенням розміру часток спадкоємців по 1/3. Суд не може прийняти до уваги заяву [PERSON] про визнання позову [PERSON] до нього про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відмова від спадщини може бути здійснена тільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що спірне свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1980, від 19.11.2021, про право [PERSON] на спадщину на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , є законним та ніяким чином не порушує права [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та ст. 15, 16, 1216-1218, 1223, 1267, 1268, 1270, 1273, 1296, 1301 ЦК України та

Outcome: dismissed