Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

16.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які згодом зменшила заявою від 05.06.2023 року та якими просить визнати за нею в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті батька\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] та\~матері [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~право власності\~на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~надвірними спорудами,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , за життя заповіт він не залишив, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадщину позивач та [PERSON] , [PERSON] прийняли шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь, [INFO] померла [PERSON] , за життя заповіт вона не залишила, спадщину позивач прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Єфимової Т.І., їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала зменшені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі виписки з рішення Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів № 701 від 07.12.1967 року, що підтверджено довідкою від 29.07.2021 року, наданою ФОП « [PERSON] ». Згідно до довідки від 29.07.2021 року, наданою ФОП « [PERSON] » житловий будинок з господарськими будівлями збудовано до 05 серпня 1992 року та він не підлягає здачі в експлуатацію, відповідно до вимог ст.ст.2,31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України. Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених\~Постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127\~для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.07.2021 року та довідки від 29.07.2021 року, наданою ФОП « [PERSON] » про технічний опис об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , перебуває житловий будинок літ.«А», що побудований у 1971 році, а також веранда літ. «а», літня кухня літ. «Б», підвал літ. «б», вбиральня літ.«В» , які були побудовані до 05.08.1992 р., у зв`язку з чим законом не було передбачено необхідність отримання дозволу на їх спорудження та введення їх в експлуатацію. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують право власності [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 35105421 від 13.09.2013 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 06.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - дружина - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 29.12.1966 року міськбюро РАЦС м. Ізмаїла. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на відповідний житловий будинок, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі виписки з рішення Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів № 701 від 07.12.1967 року, яку вона фактично прийняла у спадщину, але юридично не оформила. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72507767 від 18.05.2023 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 06.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на відповідний житловий будинок, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. № 182/02-14 від 13.09.2013 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригінала документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved