Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

15 березня 2023 року, [PERSON] звернувся до Фрунзівського райсуду Одеської області з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 08.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 36), в якому у них народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яких після розірвання шлюбу він просив залишити проживати з ним, посилаючись на те, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати його свободам та інтересам дітей. Ухвалою Фрунзівського райсуду Одеської області від 23.03.2023 р. вказані матеріали цивільної справи в порядку ст.ст. 27,31,32,187 ЦПК України у зв?язку з реєстрацію місця проживання відповідачки на території Одеського району Одеської області були передані за підсудністю до Овідіопольського райсуду Одеської області, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 р. були розподілені в провадження судді Гандзій Д.М., ухвалою якого від 21.04.2023 р. були прийняті до свого провадження в за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням справи до розгляду (а.с. 18-24). Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.05.2023 р. позов в частині визначення місця проживання дітей, за заявою позивача, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 257 ЦПК України було залишено без розгляду (а.с. 26,29). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов в частині розірвання шлюбу, який просив задовольнити та розглянути справу без його присутності (а.с. 26). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, надіславши до суду заяву, в якій визнала позов в частині розірвання шлюбу повністю та проханням про слухання справи без її присутності (а.с. 27). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 08.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 36), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.06.2013 р., в якому у них народилися малолітні діти : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.12.203 р. та серії [NUMBER] від 29.01.2019 р. відповідно (а.с. 6-8). З матеріалів справи вбачається, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей, ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивача та малолітніх дітей. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, з урахуванням визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітніх дітей і моральним засадам суспільства. Питання щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не ставиться, а тому судом не розглядається.

Outcome: approved