Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений 20.12.2022 року, до [PERSON] про стягнення боргу та пені за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.07.2021 року він надав у борг [PERSON] на строк до 01.12.2021 року грошові кошти в сумі 13 650 грн., про що [PERSON] склав письмову розписку. Відповідно до умов договору позики у разі прострочення зобов`язання відповідач зобов`язався сплатити неустойку в розмірі 20% від суми боргу щомісяця та повернути грошові кошти в строк до 01.12.2021 року. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] не повернув борг та суму пені, яка складає 13 650 грн., чим порушив виконання свого зобов`язання. На звернення з проханням повернути кошти відповідач не відмовляє, посилаючись на те, що у нього немає необхідної грошової суми. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 13 650 грн. основного боргу та 32760 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також, судові витрати у розмірі 992,40 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача - Романенко О.О. надала суду заяву, в якій вказала, що просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у борг у розмірі 13 650 грн., які зобов`язався повернути не пізніше 01.12.2021 року, що підтверджується розпискою від 20.07.2021 року (а.с.8). Відповідно до умов договору позики [PERSON] зобов`язався у разі прострочення повернення наданої грошової суми сплатити [PERSON] неустойку у розмірі 20% від отриманої грошової суми за кожний місяць прострочення. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Як вбачається з умов договору позики відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг до 01.12.2021 року. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу у розмірі 13 650 грн. не повернута, що підтверджується наявністю розписки у позивача. Отже, оскільки відповідач свої грошові зобов`язання перед позивачем не виконав, грошові кошти позивачу не повернуто, з останнього на користь позивача підлягає стягненню 13 650 грн. Що стосується суми пені, яка підлягає стягненню суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У відповідності до умов договору позики [PERSON] зобов`язався у разі прострочення повернення наданої грошової суми сплатити [PERSON] неустойку у розмірі 20% від отриманої грошової суми за кожний місяць прострочення. Суд погоджується з розрахунком заборгованості за пенею, складеним позивачем, згідно з яким за 12 місяців вона складає 32760 грн. (20% від 13650) х 12) Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач на день подання позову до суду зобов`язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму основного боргу в розмірі 13650 грн. та суму пені у розмірі 32760 грн. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved