Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, визнання договорів недійсними, поділ майна. Свої вимоги мотивує тим, що з грудня 2011 року він з [PERSON] почав зустрічатися, а у січні 2012 року він запропонував їй проживати разом та вести спільне господарство, на що вона погодилась. З січня 2012 року вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . З часу спільного проживання вони вели спільний бюджет, мали спільних друзів, спільно відпочивали. 03 липня 2012 року вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] та з цього часу почали в ній проживати до червня 2015 року. 02 квітня 2013 року вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . 01 серпня 2013 року між ними було зареєстровано шлюб. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 15 червня 2016 року квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 30 липня 2015 року було відчужено без згоди другого з подружжя на користь [PERSON] та квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року № 569 було відчужено без згоди другого з подружжя на користь [PERSON] . Такої згоди він не надавав, договори були укладені не в інтересах сім`ї та одержані за цими договорами кошти не були використані в інтересах сім`ї. Просив суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] ; - визнати недійсним договір дарування від 30 липня 2015 року № 515, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року № 569, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року до участі у справі залучено третю особу - приватного нотаріуса Київського міського округу Івченко А.В. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про зустрічне забезпечення. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що квартири були придбані під час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом з тим, спірні квартири були відчужені [PERSON] без згоди позивача. Відповідач [PERSON] та представник обох відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у запереченнях та відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 103-107, 172-177). Зазначили, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вважають, що спільний відпочинок не є доказом виникнення шлюбних відносин між сторонами. Позивачем не доведено наявності між ним та [PERSON] у цей період спільного побуту та бюджету. Спірні квартири [PERSON] придбала за власні кошти у період до спільного проживання та реєстрації шлюбу з позивачем. У зазначений в позові період з січня 2012 року по червень 2013 року вони лише зустрічались, проте разом не проживали. Таким чином, зазначені квартири є особистою приватною власністю відповідача. Крім того, на момент придбання квартир позивач ще не досяг повноліття. Під час розгляду справи позивач не заявляв про існування рішення суду стосовно надання йому права на шлюб до досягнення шлюбного віку. З показань свідків неможливо встановити обставини спільного життя сторін, оскільки ніхто зі свідків не був обізнаний про наявність чи відсутність у сторін спільного сімейного бюджету, несення спільних витрат, здійснення побуту, джерела для заробітку. Надані стороною позивача боргові розписки, відповідно до яких [PERSON] , отримав кошти у борг від [PERSON] , не підтверджують факт придбання позивачем за ці кошти спірних квартир, оскільки у розписках не визначене цільове призначення коштів. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] в той період отримував лише студентську стипендію, позивачем не доведено факт здійснення ним фінансової участі у придбанні квартири по [ADDRESS] . Третя особа у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність (т. 1, а.с 149). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2012 року придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] 02 квітня 2013 року придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , яка також була зареєстрована на праві власності за [PERSON] 01 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до договору дарування від 30 липня 2015 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 132-133). На підставі договору дарування від 14 вересня 2015 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 134-135, 136). Позивач зазначає, що спірні квартири були придбані під час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю. Згоди на укладення вказаних договорів дарування квартир він не надавав, договори були укладені не в інтересах сім`ї та одержані за цими договорами кошти не були використані в інтересах сім`ї. Просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. На підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року позивач посилається на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показав, що позивач є його онуком. [PERSON] бачив один раз на вулиці коли приїжджав до онука, фактично її не знав. [PERSON] не знає, ніколи її не зустрічав. [PERSON] проживав разом з [PERSON] , проте він у них в квартирі ніколи не був. Позивач розповідав йому стосовно проживання разом з [PERSON] однією сім`єю. Він допомагав внуку, давав йому гроші. Позивач говорив йому, що віддавав кошти [PERSON] , а вона вже вирішувала куди їх витрачати. Про свої придбання внук сильно не розповідав. Він постійно давав гроші внуку, зокрема, 500000 доларів США та 125000 євро. Гроші він позичав [PERSON] для придбання квартир, але він точно не знав чи купив він спірні квартири на ці кошти. Про факт придбання спірних квартир йому стало відомо лише після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Онук під час навчання підробляв фотографуванням та займався з друзями мотоциклами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає позивача з 2011 року, познайомився з ним у спортзалі, де він (свідок) працював барменом. [PERSON] та [PERSON] приходили разом на тренування. [PERSON] не знає. У зал вони постійно приїздили разом. Говорив в залі постійно з [PERSON] , а з [PERSON] він сильно не спілкувався. У гості до них він не ходив. З приводу ведення ними спільного господарства вдома йому нічого не відомо. Поводили вони себе як сім`я, разом відпочивали, їздили на обід, тощо. Щодо придбання квартир йому нічого не відомо. До спортзалу вони приїжджали на спортивній чорній машині. Він також їздить на мотоциклі, а тому з [PERSON] зустрічались інколи на вихідних (приблизно раз на місяць) під час катання на мотоциклах. [PERSON] з [PERSON] на мотоциклі не їздила. Свідок [PERSON] у суді показав, що знайомий з позивачем з грудня 2011 року, до цього він знав Єлизавету десь з 2009-2010 років, коли вона переїхала в м. Київ на навчання. У нього з [PERSON] були спільні знайомі. У грудні 2011 року між [PERSON] та [PERSON] почались відносини. Пізніше в січні 2012 року вони спробували жити разом. У гості до них приходив декілька разів, потім вони переїхали за іншою адресою. У нього склалось враження, що у квартирах вони проживали разом. Вони разом постійно подорожували. [PERSON] вела свій блог, викладала спільні фотографії з [PERSON] . Маму [PERSON] бачив, проте не знайомий з нею. Відомо, що [PERSON] працював фотографом, робив фото сесії. Разом з ними на відпочинок він не їздив. З приводу придбання спільного житла йому нічого не відомо. Зараз він спілкується лише з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивач є його рідним братом. З грудня 2011 року його брат з [PERSON] почав зустрічатися. Бачив їх постійно разом. Брат ділився з ним та розповідав про свої відносини. [PERSON] бачив декілька разів, близько з нею не знайомий. Приблизно у січні 2012 року брат з [PERSON] почали разом проживати в орендованій квартирі по [ADDRESS] . У гостях він у цій квартирі не був. Згодом вони переїхали в іншу квартиру, яка вже була у власності. В цій квартирі він був один раз в гостях. [PERSON] з [PERSON] разом проживали, проте як у них розподілялись фінанси йому не відомо. Вони приходили в гості до батьків з метою знайомства. Брат з [PERSON] розписались, але як такого святкування не було. Брат йому розповідав, що вони з [PERSON] придбали квартиру. Йому відомо, що дідусь давав кошти брату. Суд, оцінюючи покази свідків, критично до них ставиться, оскільки жодний із свідків практично не бував у гостях у сторін та взагалі рідко разом зустрічались. Ніхто із свідків не підтвердив факт того, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані у спірний період спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки. Пояснення свідків щодо постійних спільних подорожей та світлин, що виставлялись [PERSON] у мережі інтернет, не підтверджують факт спільного проживання сторін та ведення побуту в якості сім`ї. Крім того, позивачем на підтвердження спільного проживання з [PERSON] не надано суду жодних письмових доказів. Оцінивши надані докази, покази свідків, суд приходить до висновку, що позивач не довів факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року. За таких обставин, вимога про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року задоволенню не підлягає. Позивач також просить суд: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] ; - визнати недійсним договір дарування від 30 липня 2015 року № 515, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року № 569, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що квартира за адресою: [ADDRESS] придбана [PERSON] 03 липня 2012 року. Квартира за адресою: [ADDRESS] придбана [PERSON] 02 квітня 2013 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 01 серпня 2013 року. Вбачається, що зазначені квартири придбані до реєстрації шлюбу між сторонами, а тому, враховуючи відмову у встановленні факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня 2012 року по червень 2013 року, вказані квартирі не є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . За таких обставин, вимоги позивача про визнання квартир спільною сумісною власністю, визнання за ним права власності на 1/2 частину спірних квартир та визнання договорів недійсними задоволенню не підлягають. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed