Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Представник позивача, адвокат Неклеса М.М. 08.12.2022 року звернувся до суду через систему «Електронний суд» із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2005 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №633; стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 992, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №633. Від спільного подружнього життя сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з відповідачем. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що за час подружнього життя з відповідачем спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Ухвалою суду від 12.12.2022 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків (а.с. 25-26). 19.12.2022 року на виконання ухвали від 12.12.2022 року до суду від представника позивача, адвоката Неклеси М.М., надійшла уточнена позовна заява про розірвання шлюбу з виправленими недоліками. (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 09.01.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.46-47). Позивачка та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, кожен окремо, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачв судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, який був зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №633, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2005 року (а.с.18). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 14.03.2006 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 14) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 13.10.2011 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи вище викладене, виходячи із фактичних взаємовідносин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачкою та документально підтверджені (а.с.23), стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved