Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 19 вересня 2003 року та зареєстровано у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, за актовим записом №1640. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що їхнє сімейне життя не склалося і шлюб було розірвано, та після розірвання шлюбу, син [PERSON] залишився на її утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття. Наразі, син [PERSON] є студентом І курсу денного відділення за спеціальністю «Філософія», філософського факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, та навчається на державній основі. Зазначає, що зі своїх доходів, вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Крім того, зазначає, що у 2012 році вона зареєструвала інший шлюб і змінила прізвище на прізвище чоловіка. Враховуючи те, що їхній з відповідачем повнолітній син навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на її утриманні, то він потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, а тому вважає, що він забов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. У зв`язку із наведеним, просить ухвалити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісяця, з часу подання заяви і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2026 року. 03 травня 2023 року ухвалою Тячівського районного\~суду Закарпатської\~області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просив судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , розірвано, про що 15 травня 2007 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 102 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] ,батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , значиться відповідач (а.с.9). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2006 року, яке набрало законної сили 28 серпня 2006 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 28 липня 2006 року (а.с.11). Згідно довідки № 1664 від 20 лютого 2023 року, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка ІV рівня акредитації Міністерства освіти і науки України, [PERSON] являється студентом першого курсу денного відділення філософського факультету за спеціальністю філософія. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року (а.с.12). Відповідно до положень ст. 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до ст. 183 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 травня 2023 року, на період його навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову звільнений від його сплати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Враховуючи, що відповідачем було фактично визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору передбаченого при подачі позову в сумі 1073 гривні 60 копійок, що складає 536,80 гривень.

Outcome: approved