Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі договору та ордеру, діє адвокат - Ейбатов З.М. огли, звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; [INFO] ), як одному із співвласників, свідоцтва про право власності на майно від 20.01.1999 року, реєстраційний номер № [NUMBER] , яке видане Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради на частку (у спільній сумісній власності) приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яке було видано на ім`я « [PERSON] ». \~ В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є співвласницею квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент приватизації даної квартири членом сім`ї основного наймача була у тому числі і заявниця, а тому має право на спільну часткову власність. Однак, під час видачі 20.01.1999 свідоцтва про право власності на житло її прізвище ім`я по батькові зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У зв`язку з помилкою заявниця позбавлена можливості реалізувати свої майнові права. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 24.03.2023 року. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник заявниці адвокат Ейбатов З.М. надав заяву про розгляд справи за його та заявниці відсутності, на задоволенні заяву наполягає. Заінтересовані особі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтвердили. Зазначили, що заявниця є дочкою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] , а також співвласницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи Харківської міської ради причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20.01.1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний номер № [NUMBER] . Власниками майна на праві спільної сумісної власності зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9-10). [PERSON] померла [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) складено відповідний актовий запис № 4780 та 21.06.2022 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). Інші два співвласника вказаної вище квартири [PERSON] , [PERSON] є заінтересованими особами у справі та не заперечують факти, викладені в заяві [PERSON] . З копії свідоцтва про народження, виданого 03.02.1987 року Палацом новонароджених м.Харкова, серія [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 19). З копії довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення від 22.12.1998 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 21). Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] зверталася до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР із заявою щодо невірного написання ї прізвища у свідоцтві про право власності на житло та отримала роз`яснення про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, п. п. 4, 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п. 6 ч.\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту. На підставі викладеного,

Outcome: approved