Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двоє дітей. У зв`язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, позивачка не має бажання надалі проживати разом з відповідачем, то позивачка просить суд розірвати шлюб. Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивачка позов підтримала. Пояснила, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, вони конфліктують. І хоча позивачка раніше неодноразово пробачила відповідача, але сімейне життя не налагодилося. Через зазначені обставини та окреслену поведінку відповідача у позивачки немає ні бажання, ні терпіння на те, щоб проживати разом з відповідачем. Просить не надавати строк на примирення, так як вона не бажає надалі проживати разом з відповідачем та терпіти психологічне насильство. Тому вона просить суд розірвати шлюб, оскільки шлюб суперечить її інтересам. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що він бажає зберегти сім`ю. Вважає, що пояснення позивачки неправдиві, насправді сім`я має повноцінне існування. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1999 року. Позивачка пояснила суду, а відповідач не надав чітких заперечить щодо того, що відповідач не поділяє життєві цінності позивачки. Сторони не проживають як сім`я. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя; позивачка не бажає надалі проживати разом з відповідачем. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Позивачка в категоричній формі заявила, що не бажає ні примирення, ні подальшого проживання з відповідачем. Позивачка не проявляє до відповідача ні симпатії, ні почуття любові. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя. В судовому засіданні не були здобуті докази того, що сторони проявляють турботу одне про одного; проявляють почуття любові та взаємоповаги; мають на меті спільно вирішувати ті чи інші проблемні ситуації; мають бажання підтримувати одне одного. Пояснення відповідача щодо своєї незгоди на розірвання шлюбу переважно ґрунтувалися на припущенні, що позивачка насправді має намір зберегти сім`ю. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення. А тому наявні підстави для задоволення заявленого позову. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved