Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

представник заявника [PERSON] адвокат Станько О.І. звернулася до суду із заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на строк шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; обмежити спілкування [PERSON] з [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання, навчання, роботи [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що з 2013 року заявник [PERSON] та її вітчим [PERSON] проживають спільно однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою проживають матір заявниці [PERSON] , яка 03.07.2013 року уклала шлюб із [PERSON] . За час спільного проживання вітчим неодноразово здійснював щодо [PERSON] психологічне насильство, а саме: ображав її нецензурними словами та чинив домагання. 21.12.2021 року вітчим вперше побив [PERSON] , а 14.02.2023 року близько 00:00 год., коли заявниця повернулася додому від подруги, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вдарив її кулаком в обличчя, про що заявник повідомила поліцію та відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином, заявниця є особою, яка зазнала домашнього насильства, вважає, що відносно нею вчинено психологічне та фізичне насильство, а тому просить задовольнити заяву у повному обсязі. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву, просили задовольнити та видати обмежувальний припис. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти видачі обмежувального припису відносно нього та вказав, що викладені у заяві обставини не відповідають дійсності. Суд, ухвалив проводити розгляд заяви у відсутності заінтересованих осіб, що не з`явилися, які повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили, що відповідає вимогам ст. 350-5 ЦПК України, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого. Статтею 350-2\~ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.\~24\~цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч.3 ст.\~26\~цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону визначено поняття оцінки ризиків як оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно п. 3 ч.1 ст.\~350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , яка 24.06.2022 року змінила ім`я з [PERSON] на [PERSON] /свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] а.с.6/, народилася [INFO] та є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.7/ Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 19.02.2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини: [PERSON] /а.с.9/ Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї від 04.05.2023 року №102, за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - основний, її чоловік [PERSON] , [INFO] , її дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Як вбачається із матеріалів справи, 15.02.2023 року стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] винесено терміновий заборонний припис, що діяв до 24.02.2023 року у зв`язку із скоєнням ним 14.02.2023 року близько 23:40 год. за адресою: [ADDRESS] фізичного насильства стосовно своєї падчерки [PERSON] , а саме: удар рукою в обличчя в праву сторону /а.с.15/. Відповідно до копії постанови Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2023 року у справі №462/1556/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно своєї падчерки 14.02.2023 року о 23:40 год. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень. /а.с.20-21/. До матеріалів справи також долучено копію виписки з огляду отоларинголога від 24.02.2023 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] , звернулася до лікаря із скаргою на виділення з носу, закладеність, утруднене носове дихання періодично, постназальне затікання, біль в проекції носової порожнини (ділянка перенісся, більше зліва) /а.с.14/. Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.04.2020 року у справі № 754/11171/19 при вирішенні питання щодо застосування тимчасового обмеження права власності кривдника шляхом встановлення судом обмежувального припису суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відтак, обставинами, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису є факти вчинення кривдником одного з видів насильства передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Доказами, що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису можуть бути матеріали, якими підтверджується наявність провадження (кримінального чи про адміністративне правопорушення) щодо особи, яка вчинила домашнє насильство, винесення\~термінового заборонного припису, інформації про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, показання свідків, висновки експертиз, власна фіксація подій на аудіо- або відеоносії, фіксація з нагрудних камер поліцейських, повідомлення про подію в заклади охорони здоров`я, медичні довідки, роздруківки текстових повідомлень, копії заяви до поліції тощо. У разі неможливості надати зазначені докази, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування відповідно до ст. 84 ЦПК України. Разом з тим, незважаючи на покликання заявниці на систематичне вчинення [PERSON] стосовно неї домашнього насильства, такі не підтверджені матеріалами справи, натомість долучено докази, з яких вбачається, що звернення до правоохоронних органів мало місце один раз 14.02.2023 року та наслідком стало притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та винесення стосовно нього термінового заборонного припису. Відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, а також із врахуванням пропорційності втручання у права і свободи особи обраним заходом тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Звернення заявниці до правоохоронних органів та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності свідчить про наявність конфлікту між сторонами, що мав місце один раз, а саме 14.02.2023 року та понесення винним відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак не підтверджує наявність стійкого конфлікту, систематичності вчинення насильства заінтересованою особою щодо падчерки, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом. Подібний висновок Верховного Суду викладений у постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20). Також судом враховано постанову Верховного Суду у справі № 753/8626/19 , у якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного та фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт вчинення домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення заінтересованою особою постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні вказаного Закону, а судами не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника та дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що наведені заявницею обставини, на даний час, не можуть бути підставою для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] , а тому у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed