Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

24.10.2022 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою в якій просив: визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 681385 від 22 вересня 2011 року, виданого [PERSON] на підставі рішення Петрівцівської сільської Ради від 28.04.2006 року № 2 на земельну ділянку площею 0,30 га в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323285201:01:001:0448; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5323285201:01:001:0448, площею 0,3016 га (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), проведену 22 вересня 2011 року Управлінням Держземагентства у Миргородському районі на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 18.12.2006 року фізичної особи - підприємця [PERSON] , стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 001726 від 19 листопада 1997 року йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га на території с. Петрівці Петрівцівської сільської Ради для обслуговування житлового будинку, державний акт видано на підставі рішення 12 сесії XXII скликання Петрівцівської сільської Ради народних депутатів від 12.12.1996 року. На підставі рішення Петрівцівської сільської Ради народних депутатів від 13 травня 1999 року земельну ділянку йому було надано під забудову та дозволено будівництво житлового будинку, господарських будівель. Ніяких земельних спорів з суміжними землевласниками не було. З метою отримання кадастрового номеру належній йому ділянці він звернувся до [PERSON] для виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Така технічна документація була виготовлена і в ході цього була складена Відомість про встановлені межові знаки, межі земельної ділянки погоджено з суміжними землекористувачами в т.ч. і з відповідачем [PERSON] , при прийомі-передачі межових знаків на зберігання власники/користувачі суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявили (в т.ч. і відповідач [PERSON] ). Рішенням № РВ-3203227512021 від 11.11.2021 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у Києво-Святошинському районі міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області йому було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК, оскільки на кадастровому плані земельної ділянки відображаються кадастрові номери суміжних земельних ділянок - має місце перетин належної йому ділянки з ділянкою 5323285201:01:001:0448, площа співпадає на 38,537%. Відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на запит надана копія Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 681385 від 22 вересня 2011 року, виданого відповідачу на підставі рішення Петрівцівської сільської Ради від 28.04.2006 року №2 на земельну ділянку площею 0,30 га в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323285201:01:001:0448. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку від 06.10.2022 року її площа становить 0,3016 га, державна реєстрація земельної ділянки проведена 22.09.2011 року. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 та її обтяжень відсутні. Зазначив, що оскільки державна реєстрація земельної ділянки, що належить відповідачу, кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 і її формування проведено пізніше формування належної йому земельної ділянки і частково за рахунок належної йому земельної ділянки, земельна ділянка відповідача накладається на належний йому колодязь, то тим самим порушено його право власності на земельну ділянку і споруду. Вважав, що без вирішення питання про скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельних ділянок кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 обраний ним спосіб захисту порушеного права не буде ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 09.10.2019 року по цивільній справі № 686/23692/15-ц). В зв`язку з державною реєстрацією земельної ділянки відповідача, яка накладається на земельну ділянку, що належить йому, він позбавлений можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку, яке набув відповідно до закону, внести дані щодо своєї ділянки до ДЗК, що позбавляє його на даний час можливості належним чином розпоряджатися нею і порушує його майнові права, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. 11.11.2022 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог- Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшло пояснення, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Зазначив, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації прав на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. За інформацією Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області особливостями програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру не передбачено визначення перетину земельної ділянки ( з кадастровим номером 5323285201:01:001:0448, державний акт серія ЯГ №681385 від 28.04.2006 року) із земельною ділянкою (державний акт серія 1-ПЛ №001726), оскільки земельна ділянка (державний акт серія 1-ПЛ №001726) не внесена до Державного земельного кадастру. Земельній ділянці, що належить позивачу, відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серія 1-ПЛ №001726 не присвоєно кадастрового номеру, відповідно, інформація про дану земельну ділянку не міститься у Державному земельному кадастрі, що унеможливлює визначення перетину земельних ділянок. Щодо позовних вимог про визнання недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації земельної ділянки зазначив, що згідно ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до п.п.3,4 ст. 30 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» взаємодія інформаційних систем Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин спільно з міністерством юстиції України. Програмне забезпечення Державного земельного кадастру забезпечує інформаційну взаємодію між Державним земельним кадастром, Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з метою одержання інформації про загальну площу земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності фізичної особи, а також юридичних осіб, учасником (акціонером, членом) яких вона є. Вказав, що із змісту позовної заяви не вбачається доведення позивачем наявності підстав для визнання недійсним, скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. 22.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. У відзиві зазначає, що 18 травня 2006 року на підставі рішення від 28 квітня 2006 року 2 сесії 5 скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам», вона звернулася до землевпорядної організації Проектно-вишукувального кооперативу «Геолог» для виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,30 га (для ведення особистого селянського господарства) на території бувшої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, зараз на території Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області. Дана технічна документація розроблялася Ліцензованою організацією, про що свідчили дані, які вказані на документації із землеустрою - Ліцензія Державного комітету України по земельних ресурсах серії АБ №107730 строк дії ліцензії від 18.04.2005 р. по 17.04.2010 р. та Ліцензія Міністерства екології та природних ресурсів України строк дії ліцензії від 23.09.2003 р. по 22.09.2006 р. Технічна документація була погоджена відповідно до чинного законодавства про що надано висновок Миргородським районним відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства про наявні обмеження на використання земельних ділянок на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 09.11.2006 року № 243 та Висновок Миргородського районного відділу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельних ділянок від 13.10.2006 року №01-2101-07-10/1195. Також зазначила, що у складі технічної документації із землеустрою невід`ємною частиною був Акт встановлення та погодження меж землекористування, який був особисто підписаний суміжними землевласниками (землекористувачами) [PERSON] та [PERSON] , претензій, щодо меж та конфігурації земельної ділянки ніхто з суміжних землевласників (землекористувачів) не пред`являв. В результаті розробленої документації із землеустрою нею було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 681385, виданий 22.09.2011 року відділом земельних ресурсів у Миргородському районі Полтавської області, зареєстрований за номером № [NUMBER] та присвоєний кадастровий номер 5323285201:01:001:0448. У 2021 році вона звернулася до ФОП [PERSON] , який має кваліфікаційний сертифікат інженера - землевпорядника № 0101199 від 22 серпня 2013 року, виданий Київським національним університетом будівництва і архітектури та свідоцтво про підвищення кваліфікації інженера - землевпорядника Серія АА №1558 від 09 серпня 2021 року видане Національним університетом біоресурсів і природокористування України та кваліфікаційний сертифікат інженера - геодезиста № 011064 від 03 червня 2013 року виданий Львівським національним аграрним університетом та свідоцтво про підвищення кваліфікації інженера - геодезиста серії АА № 1466 від 17 травня 2021 року видане Національним університетом біоресурсів і природокористування України та геодезичний прилад, зареєстрований та повірений відповідно до норм законодавства GNNS приймач Nrible R8s, з метою приведення у відповідність метричної інформації та координат земельної ділянки (невірне розташування земельної ділянки) за кадастровим номером 5323285201:01:001:0448. Нею було виявлено на Публічній кадастровій карті України, яка була в публічному доступі, невірне розташування її земельної ділянки, ФОП [PERSON] було внесені виправлені відомості до Державного земельного кадастру про координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер 5323285201:01:001:0448, в тих межах та конфігурації земельної ділянки, на яку зареєстроване право приватної власності. Не вбачала у своїх вчинках протиправних дій і вважала, що право приватної власності набуте відповідно до норм чинного законодавства і не може бути скасоване. 04.04.2023 надійшли додаткові пояснення від [PERSON] в яких остання зазначила, що вимога [PERSON] про визнання недійсним державного акту про право власності на землю та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку є «вимогою» у розумінні статей 256, 268 ЦК України. З урахуванням того, що оспорювання акту відбувається за волею відповідної особи, законодавець не передбачив конструкцію нікчемності акту, то на таку вимогу має поширюватися позовна давність. Вважає, що [PERSON] був усвідомлений, щодо виготовлення нею Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,30 га (для ведення особистого селянського господарства) на території бувшої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області ще у 2006 році, з подальшою видачею державного акту на право власності на земельну ділянку, про що свідчить його особистий підпис у Акті встановлення та погодження меж землекористування. Претензій, щодо меж та конфігурації земельної ділянки ніхто з суміжних землевласників (землекористувачів) не заявляв. За таких обставин, будучи усвідомленим про конфігурацію та межу її земельної ділянки та їхніх спільних меж ще з 2006 року, [PERSON] не проявив ніяких дій зі свого боку та був згоден з цим повністю. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки - ця дія має похідний характер від заявленої вимоги про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та не є ефективним способом захисту його прав. Також просила звернути увагу суду на висновок експерта Авдєєвої Н.М. щодо опису меж земельної ділянки що належить на праві приватної власності [PERSON] , де на її думку, допущені неточності, а саме: не було враховано, що внесення до бази даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номера було здійснено у 2011 році Проектно-вишукувальним кооперативом «Геолог» на основі розробленої технічної документації, а не ФОП [PERSON] (у висновку ФОП [PERSON] ). Просила в заявлених вимогах відмовити у повному обсязі. 18.04.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Жиліної О.В. надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат до мінімальної розумної суми. Посилаючись на норми ЦПК України вважала, що сума судових витрат за правничу допомогу, заявлена в позовній заяві від 24.10.2022 року є завищеною, оскільки середня заробітна плата у січні 2022 року в Полтавській області складає 13412,00 грн. У вересні 2022 року 22 робочі дні, тобто в середньому заробітна плата за один робочий день складає 609,64 грн., за половину дня 304,82 грн. Отже заявлена в позовній заяві від 24.10.2022 року по цивільній справі №541/2658/22, номер провадження №2/541/852/2022 сума судових витрат на професійну правничу допомогу неспівмірна з їх ціною. При вирішенні судом питання про зменшення розміру судових витрат, просила врахувати матеріальний стан відповідача по справі, яка працює в закладі дошкільної освіти № 11 «Теремок» (ясла-садок) Миргородської міської ради Полтавської області на посаді помічника вихователя, щомісячна заробітна плата становить 7093,40 грн., а з врахуванням вираховування державних податків та зборів, на руки відповідач отримує ще менше. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Педорич В.І. позовну заяву свого довірителя підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жиліна О.В. просила відмовити в задоволені позовних вимог з наступних підстав. Зазначила, що відповідач [PERSON] , у визначеному чинним законодавством України порядку набула своє право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5323285201:01:001:0448, площею 0,30 га, для ведення особистого селянського господарства. Просила застосувати позовну давність, зазначивши, що під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що належить на праві власності [PERSON] , складався акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання землевласнику від 10 липня 2006 року. У акті міститься підпис позивача [PERSON] в якості суміжного землекористувача. Претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки ніхто з суміжних землевласників (землекористувачів) не заявляв. Розбіжностей у площі земельної ділянки згідно земельно-облікових документів та фактичних розмірів не виявлено. Вважала, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки [PERSON] ще з 10 липня 2006 року був усвідомлений про конфігурацію та межу земельної ділянки відповідача. Крім того зазначила, що позивачем вибрано не вірний спосіб захисту. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 гектарів за адресою: с.Петрівці Миргородського району на підставі рішення 12 сесії XXІІ скликання Петрівцівської сільської ради народних депутатів від 12.12.1996 року, землю передано для обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №001726 виданого 19.11.1997 року (а.с.10). ФОП [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою що до встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] в [ADDRESS] . Була складена відомість про встановлені межові знаки з зазначенням координат, актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 25.10.2021 року було узгоджено межі земельної ділянки з кадастровим номером 5323285201:01:001:, яка знаходиться по [ADDRESS] площею 0,2500 га, наданої землекористувачу земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 8 штук, список яких додається. Дані документи містять підписи [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-14). Рішенням № РВ-3203227512021 від 11.11.2021 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у Києво-Святошинському районі міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК, оскільки на кадастровому плані земельної ділянки відображаються кадастрові номери суміжних земельних ділянок - має місце перетин належної йому ділянки з ділянкою 5323285201:01:001:0448, площа співпадає на 38,537% (а.с.15-17). Відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на запит надана копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 681385 від 22 вересня 2011 року, виданого відповідачу на підставі рішення Петрівцівської сільської ради від 28.04.2006 року №2 на земельну ділянку площею 0,30 га в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 (а.с.22-23). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру від 06.10.2022 року на земельну ділянку з кадастровим №5323285201:01:001:0448 її площа становить 0,3016 га (а.с.18), державна реєстрація земельної ділянки проведена 22.09.2011 року (а.с.18). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 та її обтяжень відсутні (а.с.26). Згідно паспорту на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в [ADDRESS] , останньому під забудову надана земельна ділянка площею 0,25 га із земель Петрівцівської сільської Ради народних депутатів від 13.05.1999 року (а.с.27-30). Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 23.01.2009 року індивідуальний одноквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію (а.с. 31-33). 10.02.2016 року Рішенням шостої сесії сьомого скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району вул. Стаханова в с.Петрівці Миргородського району перейменовано в вул.Пірків (а.с.40). На підставі рішення від 28 квітня 2006 року 2 сесії 5 скликання Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам» [PERSON] отримала безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,30 га, з них: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель га, для ведення особистого селянського господарства 0,30 га (а.с.84). Проектно-вишукувальним кооперативом «Геолог», була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,30 га (для ведення особистого селянського господарства) на території бувшої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, зараз на території Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області. Дана технічна документація розроблялася Ліцензованою організацією, була погоджена, відповідно до чинного законодавства, про що надано висновок Миргородським районним відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства про наявні обмеження на використання земельних ділянок на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 09.11.2006 року № 243 та Висновок Миргородського районного відділу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельних ділянок від 13.10.2006 року №01-2101-07-10/1195. У складі технічної документації міститься Акт встановлення та погодження меж землекористування, який був особисто підписаний суміжними землевласниками (землекористувачами) [PERSON] та [PERSON] , зауваження сторін відсутні. На підставі розробленої документації із землеустрою [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 681385, виданий 22.09.2011 року відділом земельних ресурсів у Миргородському районі Полтавської області, зареєстрований за номером № 532320001000404 та присвоєний кадастровий номер 5323285201:01:001:0448. Спори, що виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом (ст. 70 ЗУ "Про землеустрій"). Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Статтею 26 ЗУ "Про землеустрій" визначає, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою, а також фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Права замовників документації із землеустрою визначені ст. 27 ЗУ "Про землеустрій", відповідно до якої останні мають право, зокрема, доручати розробникам виконання робіт із землеустрою та визначати строк виконання робіт. Згідно ст. 28 цього закону розробники документації із землеустрою зобов`язані, зокрема, дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою, інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою, виконувати всі умови договору, виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Частинами 3, 4 ст. 28 Закону передбачено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом. Згідно з ч. 1, 2 ст.55 Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 22.05.2003 року, яка діяла на час розроблення проекту землеустрою відповідача щодо відведення земельної ділянки у власність), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до ч. 1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Закону України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Закону України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~встановлено порядок державної реєстрації земельної ділянки. Зокрема, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до п. 4 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про Державний земельний кадастр", у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Порядок реєстрації земельної ділянки у ДЗК врегульований Законом України «Про державний земельний кадастр», а також Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за №1015 (далі - Порядок). Технічна документація із землеустрою розробляється відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій», а також Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за № 376) (далі - Інструкція). Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, в тому числі, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Вищевказані норми узгоджуються із Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за №1051(далі - Порядок) (пункти 107-110 Порядку). В матеріалах цивільної справи наявні копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в [ADDRESS] загальною площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 25.10.2021 (а.с.13-14), та копія технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (для ведення особистого селянського господарства на території Петрівцівської сільської ради та акт про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (ділянок) в натурі та передачі межових знаків на зберігання землевласнику від 10.07.2006 року (а.с.79-92). Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, як передбачено положеннями статті 55 Закону України «Про землеустрій». Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 1 ст. 198 Земельного кодексу України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно ч. 1 пункту «б» ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають в себе, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Відповідно до п. 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року за №376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Пунктом 2.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачено, що комплекс робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2). Додатком № 2 до Інструкції встановлено форму акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, яка передбачає присутність власників/користувачів суміжних земельних ділянок під час його складення та надання ними відповідного погодження. Акт передбачає погодження меж із суміжниками у формі заявлення власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок відсутності претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акту. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 263/11779/16-ц (провадження № 61-10819св20) вказано, що: стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акту погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на набуття у власність земельної ділянки у зв`язку із не підписанням суміжним землекористувачем акту погодження меж земельних ділянок, навіть за наявності встановлення неправомірних дій землекористувача. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно висновку експерта, що міститься в матеріалах справи встановлено наступне: -фактичний порядок володіння земельною ділянкою площею 0,25 га на території [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) відповідає правовстановлювальним документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування. -фактична площа земельної ділянки кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства складає 0,2053 га (2053 м2) -площа земельної ділянки кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства(код 01.03), яка передана у власність, згідно Державному акту на право власності серія ЯГ №681385 складає 0,3016 га (3016 м2). В даному випадку, фактична площа земельної ділянки кадастровий номер 5323285201:01:001:0448 для ведення особистого селянського господарства , якою володіє [PERSON] в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області для ведення особистого- селянського господарства не відповідає площі земельної ділянки, яка передана їй у власність згідно- Державного акту серія ЯГ №681385 і менше на 0,0963га (963 м2) Площа накладання складає 0,0963 га (963 м2), що складає 38.537% перетину. Відповідно плану меж земельної ділянки, накладання має розміри: з боку з/д [PERSON] - 53.75м, 57.65м; з боку з/д [PERSON] - 109.83м, 18.78м.. Порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та вимог нормативно-правових актів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] має місце (а.с.135-142). Отже, висновком судової земельно-технічної експертизи підтверджується факт накладення земельних ділянок сторін на площі 0,0963 га, проте експерт не вказує причину по якій відбулось таке накладення, в якій саме документації позивача чи відповідача невірно визначені координати поворотних точок меж земельних ділянок. Судом встановлено, що позивач у 1997 році отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку в с.Петрівці Миргородського району Полтавської області, але не реалізував таке право, шляхом виготовлення технічної документації та внесення відповідних даних до ДЗК. Відповідач [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,30 га з кадастровим номером 5323285201:01:001:0448 та реалізувала своє право шляхом розробки технічної документації та внесення відповідних даних до ДЗК. Відтак, при розробці технічної документації із землеустрою всі спірні питання суміжного землекористування могли бути з`ясовані на початковій стадії виготовлення землевпорядної документації. Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що причиною накладення суміжних земельних ділянок сторін є помилки, допущені при розробленні технічної документації саме [PERSON] . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову й з огляду на те, що обставини, наведені позивачем, не можуть бути підставами для скасування державного акту та скасування з цих підстав реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки у заявлений спосіб відповідач [PERSON] буде позбавлена права власності на земельну ділянку, що є недопустимим та суперечить статті 153 ЗК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Невірно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, на що вказав Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц. Отже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові. У задоволенні позовних вимог про скасування державної\~реєстрації земельної\~ділянки, також, слід відмовити, Щодо заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Жиліної О.В. про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Суд не застосовує позовну давність, оскільки у задоволені позову відмовляє по суті. В задоволенні позову про визнання державної реєстрації земельної ділянки також суд відмовляє, оскільки вони є похідними вимогами від заявленої основної вимоги, в задоволені якої судом відмовлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Що стосується строку позовної давності, суд її не застосовує, оскільки у задоволені позову відмовлено по суті. Судові витрати, витрати на правову допомогу, витрати на проведення експертизи в разі відмовлення в задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed