Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

09 березня 2023 року позивач звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 3679749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) заборгованість за Кредитним договором №010/0959/82/0229328 від 10.12.2018 р. у розмірі 37 851,91 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 3679749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 3679749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.12.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0959/82/0229328 (кредитний договір), відповідно до умов якого, Банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом 7 000,00 грн., а зобов`язувався повернути використану суму в строк до 10.12.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Вказує, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому кредитним договором, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 30.11.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Банк відступив на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами у тому числі за кредитним договором №010/0959/82/0229328 від 10.12.2018 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником, яким є відповідач [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права. Станом на день подачі до суду позовної заяви відповідач не повернув тримані від позивача кредитні кошти. Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, станом на 07.02.2023 року становить 37 851,91 грн., що складається з заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 24 579,17 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 121,21 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 13,151,53 грн. В зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів. 28 березня 2023 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.94). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 10-00 год. 21.04.2023 року (а.с.95,96). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. 21.04.2023 року розгляд справи відкладено на 17.05.2023 року о 10-00 год. за заявою відповідача. 17.05.2023 року в судове засідання позивач не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.6). 17.05.2023 року відповідач у судове засідання не з`явився, він належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, натомість через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості визнав у повному обсязі, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу просив задовольнити частково. (а.с.108). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.12.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0959/82/0229328 (кредитний договір), відповідно до умов якого, Банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом 7 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 10.12.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком кредиту (а. с. 8-16, 18-22). В користування [PERSON] було надано кредитну картку [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання картки (а.с.17). 30.11.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Банк відступив на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами у тому числі за кредитним договором №010/0959/82/0229328 від 10.12.2018 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником, яким є відповідач [PERSON] (а.с.36-52). Загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «Вердикт Капітал» з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, станом на 07.02.2023 року становить 37 851,91 грн., що складається з заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) - 24 579,17 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 121,21 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 13 151,53 грн. (а.с.35). Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в установлені договором строки, ТОВ «Вердикт Капітал»» отримало право вимоги за договором факторингу, тому суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до такого. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03.01.2023 року Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надає юридичну допомогу ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 202 від 05.01.2023, та Витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2021 погодженого сторонами, Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Вердикт капітал» юридичні послуги по клієнту [PERSON] на загальну суму 9 000 грн. (а.с.88,89). До матеріалів справи позивачем долучено платіжну інструкцію відповідно до якої ТОВ «Вердикт Капітал» перерахував Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» грошові кошти за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03.01.2023 року у загальній сумі 44 000,00 грн. З платіжної інструкції не вбачається, що позивачем сплачено грошові кошти у сумі 9 000,00 грн., саме за підготовку та подання даної позовної заяви до суду. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає, що витрати в розмірі 9 000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки в матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних робіт, відсутнє платіжне доручення саме за виконання робіт за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, беручи до уваги, що рішенням суду позов задоволено, чим відновило порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 5 000,00 грн, яка відповідає розумному розміру. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача сума судового збору у розмірі 2 684,00 грн, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial