Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовну вимогу мотивує тим, що відповідач є батьком їх повнолітнього сина[PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем розірвано. [INFO] їх сину виповнилося 18 років, та він на даний час продовжує навчання на І курсі денної форми навчання у Академії праці, соціальних відносин і туризму, на контрактній основі, та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Вона зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Зазначає, що відповідач отримує щомісяця пенсію та страхові виплати, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просить стягнути з відповідача на її користьна утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісяця, на весь час навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років. Представник відповідача адвокат Тарковська Т.В. надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково, а саме у розмірі 1/10 частини його доходів. Відповідач є інвалідом ІІІ групи за професійним захворюванням, у зв`язку з чим потребує постійного лікування. Крім того він добровільно надає матеріальну допомогу сину [PERSON] , [INFO] . Відповідач отримує щомісяця пенсію 20900,00 грн. та страхові виплати 18200,00 грн. Позивач надала суду відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги задовольнити повністю, а саме в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Відповідач не надав жодного підтвердження, що він надає в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що середня вартість проїзду з м. Тернівка до м. Києва, де знаходиться навчальний заклад, складає 1200,00 грн. в один бік, вартість проживання в гуртожитку в минулому році складала 1800,00 грн., але в гуртожитку поселили внутрішньо переміщених осіб, а середня вартість оренди однокімнатної квартири коштує 7000,00 грн. на місяць. Представник відповідача адвокат Тарковська Т.В. надала суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково, а саме у розмірі 1/10 частини його доходів. Крім того, зазначила, що на данний час [PERSON] , [INFO] , перебуває за межами України у Голландії та отримує дохід у розмірі 270 Євро щомісяця, навчання проходить онлайн, про що повідомив батькові по телефону. Отже, сумнівним доказом є витрачання коштів на нібито проїзд з м. Тернівка до м. Київа, та на вартість проживання у гуртожитку у розмірі 1800,00 грн. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити . Представник відповідача надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони відповідача, та врахувати відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце рорзгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 93 від 07 квітня 2005 року. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 06 листопада 2011 року. Відповідно до довідки Академії праці, соціальних відносин і туризму від 11 січня 2023 року, [PERSON] є студентом І курсу Академії праці, соціальних відносин і туризму, денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2026 року. Відповідно до договору №7999355 про надання платної освіти, укладеного 29 серпня 2022 року між Академією праці, соціальних відносин і туризму в особі в.о. ректора [PERSON] та [PERSON] , загальна вартість навчання складає 85800,00 грн. Згідно довідки МСЕК від 13 грудня 2022 року [PERSON] має втрату професійної працездатності 40% за професійними захворюваннями. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] від відповідача, досягнення ним 18 років, але його вік є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (оскільки він визнає позовні вимоги в розмірі 1/10 частини від його доходів, отримує пенсію 20900,00 грн. та страхові виплати 18200,00 грн.). Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що вартість проїзду з м. Тернівка до м. Києва, де знаходиться навчальний заклад, складає 1200,00 грн. в один бік, вартість проживання в гуртожитку в минулому році складала 1800,00 грн., а середня вартість оренди однокімнатної квартири коштує 7000,00 грн. на місяць, оскільки жодного належного та допустимого доказу щодо понесення таких витрат позивач суду не надала. Судом не приймається до уваги та обставина, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано, а в довідці МСЕК від 13 грудня 2022 року зазначено лише що [PERSON] має втрату професійної працездатності 40% за професійними захворюваннями. Суд не бере до уваги роздруківки скриншотів про переказ грошових коштів, які долучені представником відповідача до заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, оскільки з них не вбачається ким та кому були переказані зазначені грошові кошти. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що [PERSON] , [INFO] , перебуває за межами України у Голландії та отримує дохід у розмірі 270 Євро щомісяця, оскільки на підтвердження цього не надано жодного належного та допустимого доказу. Суд враховує, що жодних клопотань про витребування доказів сторонами суду не заявлялося. При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та те, що навчання відбувається в онлайн режимі, [PERSON] є повнолітньою особою та може забезпечувати себе сам, а тому з урахуванням матерального та сімейного стану сторін, у суду є всі підстави для частково задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з продовженням ним навчання, починаючи з 17 березня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial