Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про стягнення грошової компенсації за дні невикористаних відпусток. Позовна заява, мотивована тим, що у період з 19.10.2020 року по 02.12.2022 року він знаходився у трудових відносинах з КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] . Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем - КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області не виплачена йому компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 12 календарних днів становить 2284,73 грн. 02 грудня 2022 року він був звільнений у зв`язку з переведенням до КП "Царичанське ВОЖКГ" ЦСР згідно наказу № 86 к від 02.12.2022 року. В день його звільнення 02 грудня 2022 року відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням частини першої статті 116 КЗпП України. Згідно довідки у зв`язку із його звільненням було нараховано до виплати 2284,73 грн. компенсації за 12 днів невикористаної відпустки. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки у розмірі 2284,73 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області не з`явився. Від голови комісії з ліквідації Коваленка А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Розглядаючи цей спір, суд приймає до уваги, що позовні вимоги по суті позову та викладені у позові обставини відповідач визнав, про що вказав у поданій суду заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 19.10.2020 року по 02.12.2022 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, що підтверджується записами у його трудовій книжці від 01.04.2002 року серії [NUMBER] (а.с. 5-9). Наказом КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 року № 86 к позивача [PERSON] звільнено у зв`язку з переведенням до КП "Царичанське ВОЖКГ" ЦСР згідно п.5 статті 36 КЗпП України. Також у наказі зазначено про виплату позивачеві компенсації за 12 календарних днів невикористаної відпустки (а.с.12). Згідно довідки КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №26 від 02.03.2023 року, станом на 02 березня 2023 року заборгованість перед позивачем [PERSON] становить по грошовій компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 2284,73 грн. (а.с.4). Отже, відповідачем була нарахована позивачеві, але не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно із статтею 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних днів. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, суд приходить до висновку про те, що діями відповідача порушено положення трудового законодавства та права позивача [PERSON] на своєчасне отримання грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а тому порушене право позивача підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь компенсації за 12 днів невикористаної відпустки в розмірі 2284,73 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved