Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за [PERSON] майнове (речове) право на господарське приміщення загальною площею 3,25 кв.м., що знаходиться на 23 (двадцять третьому) поверсі у секції № 3 будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:66:248:0025. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між [PERSON] , [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» було укладено Договір №616/ЕМ від 29.12.2013р. купівлі продажу майнових прав. Об`єкт капітального будівництва - Житловий комплекс «Флагман» (м. Київ, вул. Лохвицька, 4) в Дніпровському районі міста Києва, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:248:0025, проектна адреса [ADDRESS] право на спорудження якого виникло на підставі рішення КМР X сесії IV скликання за №729/3304 від 14.07.2005р., а також дозволу на виконання будівельних робіт №2871-Дн/С від 13.12.2007р. Сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором, є об`єктом нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] (проектна адреса: [ADDRESS] ), з наступними характеристиками: Господарське приміщення, загальна площа 3,25 кв.м., поверх 23, секція 3 (площа проектна). 12.08.2014 було укладено Додаткову угоду про заміну сторони у зобов`язанні до Договору купівлі-продажу майнових прав №616/ЕМ від 29.12.2013р., де ТОВ «Еверест плюс» замінено на ТОВ «Еверест-Буд-Інжиніринг». В результаті повної сплати майнових прав за договором, про що свідчать квитанції, ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» видано Довідку від 26.12.2016р. вих.№575 про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №616/ЕМ купівлі продажу майнових прав від «29» грудня 2013р., а саме підтвердження сплати майнових прав господарського приміщення, 23 поверху, секції 3, загальною площе 3,25кв.м. [INFO] помер [PERSON] у зв`язку з чим Сьомою Київської державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу 914/2020. Посилається на те, що позивачем в повному обсязі виконано взяті зобов`язання за договором купівлі продажу майнових прав та останній вправі вимагати виконання з боку відповідача, оскільки позивач вчасно не отримав те, на що розраховував укладаючи договір, через порушення строків введення об`єкта нерухомості в експлуатацію. Окрім того, позивачка зазначає, що у неї немає впевненості в тому, що на об`єкт інвестування не претендує жодна інша особа, оскільки на державному рівні права позивача як покупця майнових прав саме цієї квартири, ніде не відображено і не визнано, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивача копію ухвали суду про відкриття провадження отримала 12.09.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Ухвалою Дніпровського районного суду від 25.01.2023 залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг» про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Київську міську раду. Зобов`язано позивача та відповідача протягом двох днів, з дня отримання копії даної ухвали, направити залученій третій особі заяви по суті справи з відповідними додатками, що були подані до суду, а копії такого направлення подати до суду до наступного судового засідання. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. 17.02.2023 до суду від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, до якого долучено докази направлення заяв по суті справи з відповідними додатками, що були подані до суду у відповідності до ухвали суду від 25.01.2023. 27.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, Київської міської ради, з доказами на їх обґрунтування. Так, представник третьої особи у поданих поясненнях, пояснила суду, що надання у користування земельних ділянок в місті Києві фізичним та юридичним особам для розміщення об`єктів містобудування, на момент виникнення правовідносин між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», було передбачене Порядком надання земельних ділянок у користування в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 26 червня 2003 року № 512/672. Так, рішенням Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 внесено зміни до генерального плану м. Києва - територію в районі вул. Лохвицької у Дніпровському районі м. Києва віднесено до території житлової та громадської забудови та передано товариству з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» в короткострокову оренду на п`ять років земельну ділянку площею 5,52 га для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано- прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. На підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304 між Київською міською радою (Орендодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» (Орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2005 № б/н (далі - Договір оренди). Згідно з пунктом 2.1. Договору оренди об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Лохвицька у Дніпровському районі міста Києва; розмір - 54709 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот дев`ять) кв. м.; цільове призначення - для будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками; кадастровий номер - 8000000000:66:248:0025. Договір оренди зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 11.04.2006 за № 66-6-00341. Термін дії договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 за № 66-6-00341 закінчився 11.04.2011. Водночас, за поданням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) Київська міська рада не приймала рішень щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 № 66-6-00341, термін дії якого закінчився 11.04.2011. Згідно з інформацією, зазначеною в листі Департаменту від 06.12.2022 №0570202/3-14602, шляхом поділу вищевказаної земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:66:248:0025) сформовано чотири земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029), інформація про які відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» внесена до Державного земельного кадастру. На сформовані земельні ділянки (кадастрові номери 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0027, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029) зареєстровано право комунальної власності територіальної громади міста Києва. Київською міською радою прийнято рішення від 04.03.2021 № 387/428 щодо надання Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» земельної ділянки площею 0,9018 га (кадастровий номер 8000000000:66:248:0027) у постійне користування для будівництва та обслуговування комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вул. Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва, право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.04.2021, номер запису про інше речове право: 41523995 (з копією даного рішення можна ознайомитися на офіційному веб-сайті Київської міської ради). За поданням Департаменту Київська міська рада не приймала рішень про передачу земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:66:248:0026, 8000000000:66:248:0028, 8000000000:66:248:0029 у власність чи користування, (оренду). Зазначено, що відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент містобудування та архітектури) від 05.12.2022 № 055-8408 згідно з електронною базою даних Департаменту містобудування та архітектури та даними Міської інформаційно- аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності, замовнику будівництва ТОВ «Еверест Плюс» надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для коригування проектної документації будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними автостоянками на вулиці Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва від 28.01.2011 №998/0/18/009-11. Зазначені містобудівні умови та обмеження надані відповідно до діючого на час їх надання Порядку надання вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 489. Термін дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки - два роки. Також Департаментом містобудування та архітектури повідомлено, що відповідно до Порядку надання архітектурно-планувального завдання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1999 № 2328 та Правил забудови міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 27.01.2006 № 11/2587 (чинних на той час), Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (правонаступник - Департамент містобудування та архітектури) замовнику будівництва ТОВ «Еверест Плюс» надано архітектурно-планувальне завдання для проектування) будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на вулиці Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва від 05.12.2006 № 06-1989. Отже, на підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 № 729/3304, Департаментом містобудування та архітектури було надано архітектурно-планувальне завдання для проектування будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, а також містобудівні умови та обмеження лише для ТОВ «Еверест Плюс». Водночас, згідно з копією договору купівлі- продажу майнових прав від 29.12.2013 № 616/ЕМ (далі - Договір) сторонами є товариство з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг» та громадянин України [PERSON] . Відповідно до пункту 2.1 Договору продавець продає, а Покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та па умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Пунктом 2.2. Договору визначено, що об`єктом нерухомості, майнові1 права на який передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] (рекомендована адреса: [ADDRESS] . Звертали увагу суду, що договір купівлі-продажу майнових прав укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд- інжиніринг» та [PERSON] , який датований 29.12.2013. Розділом першим Договору передбачено, що об`єкт капітального будівництва - житловий комплекс « Флагман », що розташований на земельній ділянці у місті Київ по вулиці Лохвицькій в Дніпровському районі міста Києва , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:66:248:0025, адреса об`єкту капітального будівництва визначена за запитом у Дніпровську районну в місті* Києві Державну адміністрацію визначається за адресою [ADDRESS] , право на спорудження якого виникло на підставі договору про часткову участь у будівництві № 17/03/2014 від 17.03.2014, рішення КМР X сесії IV скликання від 14.07.2005, а також дозволу на виконання будівельних робіт №2871-Дн/С від 13.12.2007. Звертали увагу суду, що Київська міська рада не приймала рішень щодо надання у власність чи користування будь-яким іншим суб`єктам земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025 після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» від 11.04.2006 № 66-6-00341, термін дії якого закінчився 11.04.2011. Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про законність спорудження об`єкту капітального будівництва у ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025, окрім того, невідомо на якій правовій підставі у ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» виникло право на спорудження вищевказаного об`єкту, що свідчить про самочинність його спорудження. Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» дозволу на виконання будівельних робіт №2871-Дн/С від 13.12.2007, про який зазначено в Договорі, та на підставі якого, начебто, у відповідача виникло право на спорудження об`єкту капітального будівництва. Крім того, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності чи право користування на відповідну земельну ділянку. Однак, ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» жодних прав на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:66:248:0025, розташовану на вулиці Лохвицькій у Дніпровському районі міста Києва не набуло, адже єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в місті Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради. Отже, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: завершення будівництва; прийняття до експлуатації; державна реєстрація. До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг» права на спорудження об`єкту капітального будівництва - житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] майнових прав та, в подальшому, права власності на об`єкт нерухомості, зазначений у п.2.2. Договору. Ухвалою суду від 28.02.2023 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі. 10.03.2023 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких остання навела твердження, тотожні наведеним у позовній заяві. У судове засіданні сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. 17.05.2023 до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Чвир О.М. надійшла заява у якій остання просить суд: проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положень частин 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Так, судом встановлено, 29.12.2013 між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 616/ЕМ, відповідно до умов якого продавець продає, а покупці купують майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: господарське приміщення, загальною площею - 3,25 кв.м., поверх 23, секція 3, площа проектна. Плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року, плановий термін введення в експлуатацію - 4 квартал 2014 року (а.с. 11-14). Відповідно до п. 3.1, 3.5 Договору, майнові права на об`єкт нерухомості за цим Договором закріплюються за покупцями у момент видачі Довідки про оплату 100% майнових прав. Продавець за рахунок покупців здійснює оформлення на покупців права власності на об`єкт нерухомості, шляхом отримання свідоцтва про право власності. Згідно п. 4.2 Договору, орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього Договору складає 22 100,00 грн. 12.08.2014 року між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON] , [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу майнових прав № 616/ЕМ від 29.12.2013 про заміну сторони у зобов`язанні з ТОВ «Еверест плюс» на ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» (а.с. 16). 26.12.2016 року ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» видано Довідку № 575 про 100% фінансування згідно Договору № 616/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 29.12.2013, відповідно до якої [PERSON] , [PERSON] відповідно до умов Договору сплачено продавцю грошові кошти у розмірі 22 101,36 грн., в тому числі ПДВ 3 683,56 грн., що складає 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , проектна адреса: [ADDRESS] , а продавець прийняв їх, та після завершення будівництва гарантує передачу господарського приміщення у секції 3, поверх - 23, загальною площею - 3,25 кв.м., площа проектна (а.с. 17). 21.12.2021 Сьомою київською державною нотаріальною конторою видано довідку № 4302/02-14, щодо майна [PERSON] , 1958 року народження, який помер [INFO] відкрита спадкова справа № 914/2020. Спадкоємцями є сини: [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Так, покупцями, [PERSON] та [PERSON] виконані всі умови укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу майнових прав № 616/ЕМ, останні сплатили обумовлену договором грошову суму, проте відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест - Буд - Інжиніринг» не виконано умови договору та в строки не здано в експлуатацію житловий будинок, у якому знаходиться об`єкт нерухомості за договором, а саме: господарське приміщення, у секції 3, поверх - 23, загальною площею - 3,25 кв.м., площа проектна. Правовідносини, які склалися між сторонами, серед іншого, регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність». Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Згідно з ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. Як передбачено ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього. Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполученого Королівства», заява № 44277/98). У справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. У постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 у справі № 6-168цс12 визначено, що майнове право як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 2, 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України) Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Зазначене свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Визнання за особою майнових прав як різновид загального способу захисту - визнання права, може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Позивач, як одна із сторін договору (покупець), сплатила встановлену у договорі загальну вартість майнових прав на господарське приміщення у визначені в договорі строки, що підтверджується наявністю довідки про 100% фінансування за відповідним договором, а відповідач у встановлені договором строки не завершив будівництво об`єкту, не ввів об`єкт в експлуатацію, і завершення ним будівництва не вбачається можливим за наявності накладених у кримінальному провадженні арештів, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18) зазначено, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Встановивши під час розгляду справи, що відповідачем не виконувалися належним чином взяті на себе зобов`язання, а також, враховуючи, що будинок на той час не було введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачем майнових прав на вищевказані спірні об`єкти. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 761/5156/13-ц (провадження № 14-425цс19) вказано, що під майновим правом слід розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна (постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань за договором, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески у повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачкою майнових прав на квартиру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що 13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти. Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест-буд-інжиніринг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Київська міська рада, про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на противагу доводів позивача, останньою виконано усі обов`язки за договором, відповідачем об`єкту нерухомості з господарським приміщенням, що є предметом договору № 616/ЕМ від 29.12.2013 в експлуатацію не введено, також позивачем в свою чергу було сплачено відповідачу ТОВ «Еверест-буд-інжиніринг» стовідсоткову вартість об`єкту нерухомості, чим остання набула право набути у власність об`єкт інвестування після здачі будівлі в експлуатацію, що відповідно, засвідчує правомочність позивача, як власника таких майнових прав, отримати право власності на проінвестований об`єкт нерухомості в майбутньому. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи повне задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved