Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

27 березня 2023 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, за Кредитним договором №CNL-201/143/2007 від 24.12.2007 року в розмірі 4641,37 доларів США та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до умов Статуту АТ «ОТП БАНК», Акціонерне товариство «ОТП БАНК» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». 24 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством АТ «ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , (далі - позичальник) укладено Кредитний договір №СNL-201/143/2007 (надалі - Кредитний договір). Позивач здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 23000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.1 Частини №2 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,99% річних + Fіdr (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «Fіdr»). Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Відповідно до\~Додаткового договору\~№1\~від 29.04.2009\~року відсоткова\~ставка змінювалася,\~так з\~25.05.2009\~року по\~24.09.2009\~року встановлено\~фіксовану відсоткову\~ставку в\~розмірі 7%\~річних;\~на період\~з 24.09.2009\~року до\~повного виконання\~боргових зобов`язань\~встановлено плаваючу\~відсоткову ставку\~в розмірі\~6,75%\~річних + Fіdr (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «Fіdr») Датою остаточного повернення Кредиту є 24 грудня 2022 року. Станом на 02.02.2023 року заборгованість Відповідачів за Кредитним договором складає: - 4024,96 доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 147187,15 гривень; - 616,41 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 02.03.2021 року по 01.02.2023 року, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 22541,25 гривень. Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками станом на 02.02.2023 року становить 4641,37 доларів США. На дату подачі позовної заяви заборгованість позичальником не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена, у зв`язку чим представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав з даною позовною заявою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Судом постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судові засідання призначені на 02 травня 2023 року об 11-00 год. та 02 червня 2023 року о 08-30 год., не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення кореспонденції за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, згідно зі ст. 128 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством АТ «ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк`та Івановим Сергієм Борисовичем, (далі - позичальник) укладено Кредитний договір №СNL-201/143/2007 (надалі - Кредитний договір). Позивач здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 23000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 1.1 Частини №2 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,99% річних + Fіdr (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «Fіdr»). Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Відповідно до Додаткового договору №1 від 29.04.2009 року відсоткова ставка змінювалася, так з 25.05.2009 року по 24.09.2009 року встановлено фіксовану відсоткову ставку в розмірі 7% річних; на період з 24.09.2009 року до повного виконання боргових зобов`язань встановлено плаваючу відсоткову ставку в розмірі 6,75% річних + Fіdr (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «Fіdr») Датою остаточного повернення Кредиту є 24 грудня 2022 року. Відповідно до умов Статуту АТ «ОТП БАНК», Акціонерне товариство «ОТП БАНК» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». Станом на 02.02.2023 року заборгованість Відповідачів за Кредитним договором складає: - 4024,96 доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 147187,15 гривень; - 616,41 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 02.03.2021 року по 01.02.2023 року, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 22541,25 гривень. Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками станом на 02.02.2023 року становить 4641,37 доларів США. В зв`язку із невиконанням відповідачем 1 умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 Кредитного договору банком було здійснено вимогу про дострокове виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. На адресу позичальника направлялася досудова вимога №200-12-4-7/244 від 04.06.2021 року про погашення заборгованості за кредитним договором. В якості забезпечення наданого кредиту 24 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством АТ «ОПТ Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] (відповідач-2) укладено Договір поруки №SR-CNL-201/143/2007 від 24.12.2007 року згідно з якими відповідач-2, зобов`язалися відповідати перед Банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до п.1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу відповідача-2 було направлено досудову вимогу №200-12-4-7/245 від 04.06.2021 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення. В якості\~забезпечення наданого\~кредиту 24\~грудня 2007\~року між\~Закритим акціонерним\~товариством АТ\~«ОТП Банк»\~(правонаступником\~якого є\~АТ «ОТП\~Банк»)\~та гр.\~ [PERSON] (відповідач-3)\~укладено Договір\~поруки № SR-CNL-201/143/2007/1 від 24.12.2007 року згідно з якими відповідач-3, зобов`язалися відповідати перед Банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до п.1.2 вказаних Договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу відповідача-3 було направлено досудову вимогу №200-12-4-7/246 від 04.06.2021 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення. На дату подачі позовної заяви заборгованість позичальником не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Станом на 02.02.2023 року заборгованість Відповідачів за Кредитним договором складає: - 4024,96 доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 147187,15 гривень; - 616,41 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 02.03.2021 року по 01.02.2023 року, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.02.2023 року (36,5686 грн / 1 долар США) становить 22541,25 гривень. Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками станом на 02.02.2023 року становить 4641,37 доларів США. Датою остаточного повернення Кредиту є 24 грудня 2022 року, а тому проценти можуть стягуватися станом на 24 грудня 2022 року. Відтак, у межах строку кредитування до 24 грудня 2022 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Розрахунок заборгованості за кредитними договором в даному випадку здійснено станом на 02 лютого 2023 року. Відповідно до умов кредитного договору № CNL-201/143/2007 від 24.12.2007 року банк та позичальник визначили, що розмір та валюта кредиту 23000,00 доларів США, цільове використання кредиту на споживчі цілі, річна база нарахування процентів 360 календарних днів у році, дата остаточного повернення кредиту 24 грудня 2022 року. Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. Відповідно до Додаткового договору №1 від 29.04.2009 року відсоткова ставка змінювалася, так з 25.05.2009 року по 24.09.2009 року встановлено фіксовану відсоткову ставку в розмірі 7% річних; на період з 24.09.2009 року до повного виконання боргових зобов`язань встановлено плаваючу відсоткову ставку. Відповідно до п. 3.3 розділу 2 Додаткового договору №1 від 29.04.2009 року на період з до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. Відповідно до п. 3.3 Додаткового договору №1 від 29.04.2009 року цей додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх боргових зобов`язань по кредитному договору. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) виклала правову позицію щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відтак, у межах строку кредитування до 24 грудня 2022 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, до 25 числа кожного місяця (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19). Аналогічна позиція висловлена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, а саме статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив. Датою остаточного повернення Кредиту є 24 грудня 2022 року, а тому проценти можуть стягуватися станом на 24 грудня 2022 року. Позовні вимоги про стягнення з відповідачів, заборгованості за відсотками з 25 грудня 2022 року по 02 лютого 2023 року в розмірі 20,52 доларів США грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП БАНК», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 4620,85 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 4024,96 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками за період з 02 березня 2021 року по 24 грудня 2022 року в розмірі 595,89 доларів США. В іншій частині позову щодо стягнення заборгованості за відсотками з 25 грудня 2022 року по 02 лютого 2023 року в розмірі 20,52 доларів США, слід відмовити. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 4641,37 доларів США, що за офіційним курсом становить 169\~728,40 грн. Задоволеній сумі в розмірі 4620,85 доларів США, що за офіційним курсом становить 168978,01 грн. буде відповідати такий розмір судового збору: 2684,00 грн. х 168978,01 грн. : 169728,40 грн. = 2672,13 грн. - який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2672,13 грн.

Outcome: partial