Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , з вимогами: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 2 600,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 6 178,00 гривень» 26 січня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області (суддя Волчко А.Я.) постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Дніпровського районного суду міста Києва. 03 квітня 2023 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Савлук Т.В. 14 квітня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 16 травня 2023 року (вх.№23395) до суду надійшов відзив на позов, поданий відповідачем [PERSON] , з викладенням своєї позиції щодо підстав для часткового задоволення позову, відповідач визнає позов в частині вимог щодо стягнення суми франшизи в сумі 2 600,00 гривень, просить відмовити у задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оціненої позивачем в розмірі 8 000,00 гривень, висловлюючи свої заперечення відповідач наголошує на наступному, що дійсно 22 січня 2021 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів - автомобіля «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 25 лютого 2021 року Святошинським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання виним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак позивачем не надано та не долучено доказів та/абоінформації, що містили б обґрунтування факту завдання моральної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок такої шкоди позивачу як власнику транспортного засобу,тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. 23 травня 2023 року (вх.№24496) до суду надійшла відповідь на відзив, подана позивачем [PERSON] з викладенням своїх контраргументів щодо позиції відповідача висловленої у відзиві на позов, а також належності та допустимості доказів, долучених позивачем до позовної заяви. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України) Представник позивача - адвокат Карпічев Юрій Григорович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та на підставі наявних у справі доказів, додатково пояснив, що 22 січня 2021 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів - автомобіля «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, та автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] . 25 лютого 2021 року Святошинським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи відповідача була застрахована за Договором обов`язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», об`єкт страхування - транспортний засіб автомобіль «ГАЗ 33021-2112», державний номерний знак [NUMBER] . Позивач, як власник транспортного засобу, який отримав механічні пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі заяви ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило страхове відшкодування в розмірі 737,53 гривень, розмір якої якого зменшено на суму франшизи, яка складає 2 600,00 гривень, яка має бути відшкодована відповідачем. Також у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 8 000,00 гривень, яка полягала в отриманні стресу, душевних та моральних страждань, переживання, та дискомфорт того, що позивач працює директором ТОВ «МІЛКСЕРВІС», основним видом діяльності якого є: оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, а тому значна частина робочого часу позивача, як директора пов`язана з укладання господарських договорів купівлі та продажу. Виконання трудових обов`язків вимагає проведення зустрічей, перемовин з контрагентами, а також врегулювання публічних відносин із суб`єктами владних повноважень. Означене в сукупності вимагає наявності та використання автомобіля з метою оптимізації витрат коштів відносно вартості таксі, та часу відносно використання громадського транспорту. Внаслідок неправомірних дій відповідача після дорожньо-транспортної пригоди, позивач не мала змоги використовувати належний їй транспортний засіб у повсякденному житті як до настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дана ситуація потребувала додаткового часу для відновлення автомобіля, а саме: вибір СТО, доставка транспортного засобу на СТО, контроль робіт СТО, також позивачу необхідно було додатково здійснювати пошук коштів за для швидкого повернення до звичайного повсякдення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 16 травня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору суд враховує позицію відповідача стосовно предмету спору, яка викладена у відзиві на позов, та долучених до нього доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, надавши оцінку наведеним сторонами доводам та запереченням щодо предмету спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 25 лютого 2021 року Святошинським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання виним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 гривень. Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови: «22 січня 2021 приблизно о 19.40 годині в м. Києві на вулиці Кільцева дорога, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу водію автомобіля «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку в смузі на яку мав перестроїтись та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій [PERSON] порушив вимоги п.10.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення» За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 Цивільного кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( 22 січня 2021 року) , застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО-1958592, франшиза згідно Полісу - 2 600,00 гривень. Правовідносини, що виникають під час дії даного полісу регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. (п.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. (ст. 9 Закону) Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. 15 лютого 2021 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» розглянуто матеріали стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 січня 2021 року, за участю транспортного засобу «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , а також автомобіля «ГАЗ 33021-212» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ЗГІДНО Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО-1958592, франшиза - 2 600,00 гривень. Розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику транспортного засобу «Сhevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до Калькуляції №21-0388227 від 01 лютого 2021 року, складеної страховиком становить 3 337,53 гривень. Належна сума страхового відшкодування до виплати становить 737,53 гривень. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. (статті 9 Закону України «Про страхування») У відповідності до п 12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, 12 грудня 2018 року у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що розмір франшизи в сумі 2 600,00 гривень був передбачений в Договорі обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АО-1958592), яка не відшкодована винною особою у дорожньо-транспортній пригоді добровільно, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь позивача [PERSON] розмір франшизи у сумі 2 600,00 гривень. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд враховує позицію відповідача, який визнав позовні вимоги в цій частині, що з урахуванням положень ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Щодо вимог позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, суд виходить до наступного. Згідно вимог, ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час розгляду справи представник позивача - адвокат Карпічев Юрій Григорович в судовому засіданні наголосив, що дорожня пригода сталася з вини відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, у пережитому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральних стражданнях, через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, відсутності можливості користуватись ним в побуті та трудовій діяльності, оскільки позивач працює директором Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛКСЕРВІС», основним видом діяльності товариства є «Оптова торгівля іншими продуктами харчування, в тому числі рибою, ракоподібними та молюсками», тому значна частина робочого часу директора товариства пов`язана з укладанням господарських договорів купівлі - продажу, також виконання трудових обов`язків вимагає проведення зустрічей, перемовин з контрагентами, що в свою чергу зобов`язує позивача, як директора товариства, постійно експлуатувати власний транспортний засіб в службових цілях. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000,00 гривень є надто завищеним, суд приймає до уваги, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, з вини відповідача, пошкодження майна у будь-якому разі впливає на душевний стан власника цього майна, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна, тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 2 000,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.( ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 Цивільного процесуального кодексу України) З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає частковому задоволенню з підстав наведених судом у мотивувальній частині судового рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд, частково задовольняючи позов, присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 816,00 гривень, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial