Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача; КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» про втрату права користування житловим приміщенням, стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що КП «Дирекція замовника»\~ є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Відповідач\~ є зареєстрованим в кімнаті № 79 будинку [ADDRESS] , але понад десять років не проживає. Відповідач є колишнім чоловіком матері позивача та батьком\~ позивача. Місце проживання відповідач постійно змінював. Останніх близько 8 років відповідач перебував у шлюбі з [PERSON] в с.Липівка, Тисменицького району. Відповідач в зазначеній вище кімнаті не проживає, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, особистих речей відповідача в кімнаті немає, перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинить. Факт тривалого не проживання [PERSON] підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 14.05.2019 року. У зв`язку з наведеним просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кімнаті\~ [ADDRESS] . Представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, був повідомлений про день та час слухання справи. Представник КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого позивач позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8), свідоцтва про право власності від 21.10.2020 року (а.с. 7) власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] . В спірній квартирі, окрім позивача на даний час зареєстрований також відповідач, що підтверджується\~ інформацією з ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області та з відповіді з Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради (а.с. 117,118). Факт тривалого не проживання [PERSON] підтверджується актом обстеження житлового приміщення кімнати [ADDRESS] від 04.02.2014 року, 14.05.2019 року (а.с.10,11). У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач у квартирі не проживає, обов`язків\~по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у зв`язку з чим просить\~ визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до\~ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується безпосередньо заявою, відповідно до якої відповідач вже значний період часу не проживає у вказаній кватирі, письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.131, 135), а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірним будинком відповідачу не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив\~право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1073,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved