Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивували тим, що 29.07.2015р. [PERSON] підписала заяву б/н з метою отримання банківських послуг, та відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, та для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка не виконала умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за кредитним лімітом, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/1486/22 від 28.09.2022р. позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з відповідача тіло кредиту та відмовлено у стягненні інших нарахувань. За таких обставин позивач вважає, що є підстави для стягнення з [PERSON] суми у розмірі 9905,54 грн., що складається із наступного: 7148,86 грн. відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 р. по 30.06.2022 р.; 2756,68 грн. втрат від інфляції за весь час прострочення, які складаються з 2333,88 грн. нарахованих інфляційних втрат та 422,80 грн. нарахування 3% річних за період з 31.07.2022 року по 30.11.2022 року, та просить стягнути з відповідача вказану суму коштів. Ухвалою суду від 22.02.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду від 28.09.2022р. вже стягнуто з неї заборгованість на користь позивача за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 29.07.2015р. та відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/1486/22 від 28.09.2022р. позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29 липня 2015 року у розмірі 33824 грн. 31 коп., як складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. В іншій частині позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за простроченими відсотками було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 31 жовтня 2022 року. Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо розміру відсотків за користування кредитом, то відповідачка зобов`язана сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч. 1ст.1048ЦК України, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку нарахування відсотків за обліковою ставкою НБУ, за період з 31.01.2020 року по 30.06.2022 року заборгованість відповідачки за відсотками складає 7148,86 грн., що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості та облікової ставки НБУ. Згідно із ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно із ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 даного Кодексу, нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачкою грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (п. 3.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов`язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується. Згідно з наданим позивачем розрахунком нарахування інфляційних втрат та 3% річних, заборгованість відповідачки за період з 31.07.2022 року по 30.11.2022 року становить 2756,68 грн., які складаються із 2333,88 грн. нарахування інфляційних втрат + 422,80 грн. нарахування 3% річних. Відповідачкою під час розгляду справи не спростовано розрахунок банку, а також не надано доказів того, що він не відповідає дійсності, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ЦПК України. Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України від 09.10.2019 року, справа № 219/6809/16-ц, провадження № 61-31701св18. Суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем та вважає їх обґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved