Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме матеріального відшкодування за пошкодження автомобіля в розмірі 135 324 грн., а також моральну шкоду в розмірі 50000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн., а всього 201324 грн. та судовий збір 2013,24 грн. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 15.12.2022 року о 16 год. 45 хв. Обухівському районі смт.Козин, вул.Старокиївська, 33 водій [PERSON] , керуючи автомобілем TESLA MODEL-S д.н.з. [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, та при виїзді на нерегульованому перехресті, не надав переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортний засіб д.н.з [NUMBER] від зіткнення відкинуло на смугу зустрічного руху і той зіткнувся з автомобілем SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В результаті транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, чим було заподіяно майнову шкоду останньому. Відповідачем направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що позивачем на обґрунтування розміру завданого збитку надано висновок спеціаліста, а не висновок експерта, а тому визначений розмір збитку є лише припущенням спеціаліста і не є допустимим доказом. Позивачем не надано доказів щодо об`ємів та вартості проведених ремонтних робіт. Щодо моральної шкоди, то позивач не був учасником ДТП, а тому доказів отримання моральних страждань не надано. Крім того, суду не надано детального розрахунку витрат на правову допомогу. В зв`язку з чим, проти задоволення позов заперечує в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, додатково зазначив, що відповідач був визнаний винним у ДТП, розмір завданої шкоди доводиться висновком спеціаліста. Моральна шкода позивачу буда завдана. Крім того, визнано факт, що після подачі позову, страховою компанією виплачена максимальна сума страхового відшкодування у розмірі 160000 грн. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечили в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, додатково зазначили, що висновок спеціаліста не може бути прийнятий судом для визначення розміру шкоди, оскільки складений з порушеннями, не надано доказів проведення ромен тих робіт та завдання моральної шкоди. Представник третьої особи, яка повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 15.12.2022 року о 16 год. 45 хв. Обухівському районі смт.Козин, вул.Старокиївська, 33 водій [PERSON] , керуючи автомобілем TESLA MODEL-S д.н.з. [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, та при виїзді на нерегульованому перехресті, не надав переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортний засіб д.н.з [NUMBER] від зіткнення відкинуло на смугу зустрічного руху і той зіткнувся з автомобілем SKODA OKTAVIA д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В результаті транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, чим було заподіяно майнову шкоду останньому. Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 26.12.2022 року по справі № 372/3921/22, дійсно встановлено факт вчинення ДТП, та визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Згідно полісу № 210227632, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТОВ «Страхова Компанія «Гардіян». 22.12.2022 року позивач звернувся до ТДВ «Страхова Компанія «Гардіян» з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 160000,00 грн. (а.с.24). [PERSON] 23 грудня 2022 року звернувся до «ПП [PERSON] » для визначення вартості матеріального збитку автомобіля, завданого йому, як власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1734 від 18.01.2023 року, вартість матеріального збитку складає 372982,00 грн.. (а.с. 12-22). Згідно із ч.ч. 1,4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже в судовому засіданні встановлено, що діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди, яка повинна бути відшкодована в законодавчо визначеному порядку. Також судом визнається факт виплати третьої особою позивачу страхового відшкодування у максимальному розмірі в сумі 160000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зважаючи на те, що страховиком здійснена виплата страхового відшкодування у максимально визначеному договором розмірі, то у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, на нього покладається обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Як доказ розміру завданої шкоди позивачем надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1734 від 18.01.2023, виконаного «ПП [PERSON] », який є суб`єктом оціночної діяльності. Згідно ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Зважаючи на те, що вказаний висновок спеціаліста не відповідає вимогам визначеним до висновку експерта, суд оцінює даний доказ як письмовий доказ в сукупності з іншими доказами та обставинами справи. Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, автотоварознавча експертиза - це дослідження, яке надає змогу визначити ринкову вартість колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього. Фахівці зможуть підтвердити і зафіксувати пошкодження, отримані в результаті ДТП, та надати повний фотозвіт та експертний висновок. Причому об`єктами автотоварознавчої експертизи можуть бути як самі транспортні засоби, так і їх пошкоджені частини. Згідно ст. 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.78 ЦПК України , суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При оцінці висновку спеціаліста, суд враховує, що особа, яка його проводила не попереджалась про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відповідач не викликався на проведення оцінки. Крім того, у самому висновку зазначено, що звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо імовірної (ринкової) вартості об`єкта, а проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише викладеними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача, що ставить під сумнів визначений звітом розмір збитків. Зважаючи на те, що відповідач заперечує розмір завданої шкоди, що визначений висновком спеціаліста, суд вважає, що даним висновком не доведено реальний розмір завданої позивачеві шкоди і він не може бути покладений в основу визначення розміру збитку. Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування завданих збитків не підлягають до задоволення в зв`язку з недоведеністю їх розміру. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. посилаючись на те, що в результаті ДТП, він як власник пошкоджено транспортного засобу зазнав душевних страждань через пошкодження його автомобіля, погіршився стан здоров`я та психологічний стан, порушено його нормальні життєві зв`язки, оскільки замість спокійного повсякденного життя, позивач був змушений займатися збором необхідних документів для подання даного позову. Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача в розмірі 15000 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Із матеріалів справи також вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Швець О.В. укладений договір №б/н про надання професійної правничої допомоги від 19.12.2022 року. Згідно договору позивачем сплачено 16000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанцією від 07.03.2023 року. Відповідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи надані докази та вищезазначені вимоги, зважаючи на пропорційність задоволених позовних вимог, із відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., та 1000 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial