Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] в порядку цивільного судочинства та просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 186741,61грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.02.2019 АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.04.2019, отримав картку типу «Преміальна картка World Black Edition» (кредитний ліміт до 200000,00грн.) Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09.02.2023 заборгованість за кредитом становить 186741,61 грн., яка складається з 155636,92 грн заборгованості за кредитом, 31104,69 грн. заборгованості за простроченими відсотками. З цих підстав АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 186741,61 грн та судові витрати. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся. При цьому, представник позивача разом з поданням позовної заяви подав заяву, у якій просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. Судом встановлено, що 27.02.2019 відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.19-20). Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON] підтвердив, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування з сайту банку. До позовної заяви позивач додав витяг з умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, VISA Signature, World Elite, Infinite. Даний витяг не містить підпису відповідача. Разом з тим, в матеріалах справи міститься, зокрема, Паспорт споживчого кредитування/Тарифів Банка з використанням преміальних кредитних карток від 19.04.2019, підписаний відповідачем особисто (а.с.21-24). Указаний паспорт споживчого кредитування визначає, зокрема, ставки процентів за користування кредитом, комісії та пені, а також штрафів. Із змісту вказаного паспорту вбачається, що відповідно до умов використання кредитного продукту (кредитної картки) World Black Edition, [PERSON] надано кредит у формі відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці. Зазначений Паспорт споживчого кредитування підписаний відповідачем. До позовної заяви банком також долучено виписку по рахунку відкритому на ім`я відповідача [PERSON] , відповідно до якої позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, із зазначенням операцій, дати їх проведення, номера картки та суми валютування й залишку на картці (а.с.86-98), довідку АТ КБ «ПриватБанк» про надання [PERSON] кредитної картки № [NUMBER] , дата відкриття 19.04.2019, термін дії до 04/22) (а.с.18), а також довідку АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] , з якої убачається, що 19.04.2019 відбувся старт карткового рахунку та видано кредитну карту № [NUMBER] , 19.04.2019 відбулась зміна встановленого кредитного ліміту, із встановленням кредитного ліміту 100 000,00 грн, 19.04.2019 - 150000,00грн, 24.04.2019 - 154000,00грн, 06.05.2019 - 158000,00грн, 20.05.2019 - 200000,00грн, 20.07.2022 - 164840,0 грн; та його зменшення 27.12.2022 до 0,00 грн. (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторiн у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою та паспортом споживчого кредиту відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Також, доведення приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується з ч.2.ст.642ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем договору із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви). Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). У підтвердження прийняття відповідачем пропозиції Банка щодо укладання та погодження умов кредитного договору надані виписки за договором. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.04.2019, отримав картку типу: Преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт 200 000,00 грн). Номер та строк дії отриманої кредитної картки зазначено у довідці про отримані картки, що додається до позовної заяви. Інформація щодо встановлення та зміни 19.04.2019 розміру кредитного ліміту підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Зі виписки з карткового рахунку відповідача (а.с.86-98) чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач активно користувався грошима, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку World Black Edition, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Отже, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення, кредитних коштів. Разом з тим відповідач не виконує умови договору, в зв`язку з чим утворився борг. За наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості, станом на 09.02.2023 у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитом, яка становить 186741,61 грн., яка складається з 155636,92 грн заборгованості за кредитом, 31104,69 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Судом встановлено, що позичальник прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 27.02.2019 б/н шляхом пред`явлення позову до суду. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача, слід стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг від 27.02.2019 у розмірі 186741,61 грн., яка складається з 155636,92 грн заборгованості за кредитом, 31104,69 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2801,12 грн.

Outcome: approved