Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

ТзОВ «Фінансова\~компанія «РІАЛЬТО»\~звернулося в\~суд з\~вищенаведеним позовом,\~стверджуючи,\~що 12\~січня 2021\~року між\~ ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінанс Інновація»\~та відповідачем\~був укладений\~Кредитний договір\~№ 210112-32955-1,\~згідно умов\~якого відповідачу\~було надано\~кредит \~у сумі\~4000\~грн.,\~строком на\~30\~днів,\~шляхом переказу\~на його\~платіжну картку\~емітовану АТ\~«КБ ПриватБанк»\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~1,99%\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування та\~3,5%\~від залишку\~суми кредиту\~за кожен\~день прострочення\~терміну повернення\~кредиту.\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «Фінанс\~Інновація» свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~виконав в\~повному обсязі\~надавши позичальнику\~грошові кошти,\~однак позичальник\~своїх зобов`язань\~за Договором\~належно не\~виконувала \~не вносила\~платежі,\~передбачені умовами\~договору,\~а також\~сплату процентів\~за користуванням\~кредитом.\~01\~липня 2021\~року між\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «Фінанс\~Інновація» та\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «РІАЛЬТО»\~укладено договір\~відступлення прав\~вимоги №01/07/2021-Р/М,\~відповідно до\~ якого\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «РІАЛЬТО»\~набуло статусу\~Нового кредитора\~та отримало\~право грошової\~вимоги по\~відношенню до\~осіб,\~які являлись\~боржниками ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінанс Інновація»,\~включно і\~до [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~210112-32955-1\~від 12\~січня 2021\~року.\~Таким чином,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~ТзОВ «Фінансова\~компанія «РІАЛЬТО»,\~яку позивач\~просить стягнути,\~в розмірі\~23\~745,20\~гривень, яка складається з: - 4000,00 гривень заборгованість за кредитом; - 2945,20 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 12.01.2021 року по 11.02.2021 року (включно); - 16800 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 19.02.2021 року по 18.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України; а також судові витрати у розмірі 2684 гривень та 9000 гривень витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 травня 2023 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не подала. Тому суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. 12 січня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210112-32955-1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на поточні потреби в сумі 4000 грн., строком на 30 днів, а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними, згідно умов Договору кредиту. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3 Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п.2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3 Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п.3.3 Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п.1.3 Кредитного договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно до п. 5,1 Договір складено в двох оригінальних примірниках, у електронному вигляді українською мовою, по одному для кожної сторони, що мають однакову юридичну силу. Позичальник після укладення цього договору завантажує його з особистого кабінету на свій персональний комп`ютер або інший пристрій який дає можливість позичальнику переглядати укладений договір, створювати його копію на паперовому носії таким чином та у такому форматі, що унеможливлює зміну його змісту. ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, та надало відповідачу грошові кошти в сумі 4000 грн., що підтверджується графіком розрахунків, копією чеку про проведення переказу, копією чеку про сплату комісії за продовження строку дії кредитного договору та розрахунком заборгованості ( а.с. 21-23, 25). Відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 13 березня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 23 7452,20 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожний день користування кредитом за період з 12 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року включно 2\~945,20 грн.; заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день неправомірного користування кредитом за період з 19 лютого 2021 року по 18 червня 2021 року включно 16\~800 грн. 01 липня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТзОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення прав вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 210112-32955-1 від 12 січня 2021 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ від 22.05.2003 р., електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок укладеного договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився. Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача станом на 13 березня 2023року складає 23745,20 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості відповідача по виконанню кредитного договору станом на 13 березня 2023 року становить 23 745,20 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 4000 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожний день користування кредитом за період з 12 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року включно 2 945,20 грн.; заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день неправомірного користування кредитом за період з 19 лютого 2021 року по 18 червня 2021 року включно 16 800 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Щодо вимоги про стягнення з відповідач витрат на правову допомогу у розмірі 9000грн., слід зазначити таке. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, позивачем до матеріалів цивільної справи долучено копію договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року (а.с.67-70), копію довіреності від 15 березня 2023 року (а.с.71-72), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність (а.с. 73), копію платіжного доручення № 759 від 16 лютого 2023 року (а.с.74) призначення платежу за надання юридичних послуг згідно акту №36 від 04 лютого 2023 року по договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг №36 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022року (а.с.75-77), згідно якого вартість підготовки позовної заяви та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою становить 8000,00 грн., вартість складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] становить 1000 грн. Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved