Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7 268,94 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500,00 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що між\~ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» (надалі ПрАТ "УПСК") та\~ [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 02.06.2019 року приблизно о 19 год. 40 хв., в м. Харкові по вул. Архітекторів буд. 24, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «ВАЗ 21112», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.09.2019 року у справі №638/9109/19 та постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 року у справі №638/8923/19, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. \~ \~ \~ \~Відповідно до страхового акту №ОЦ/208/000/19/0064 від 30.07.2019 ПрАТ «УПСК» виплачено страхове відшкодування потерпілій [PERSON] в розмірі 7268,94 грн., після чого у ПрАТ «УПСК» виникло право регресної вимоги до відповідача. \~ \~ \~ \~01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі позивач) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом серії АМ №4026471 від 27.06.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. 12.12.2022 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника, також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надавав, відзиву на позов не направляв. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статті 280\~ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, доводи учасників позовного провадження та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 02.06.2019 приблизно о 19 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21112, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Архітекторів, біля будинку 24 в м. Харкові, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «SkodaOktavia» державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (справа №639/9109/19, суддя Омельченко К. О.). На підставі постанови Дзержинського районнного суду м. Харкова від 02.09.2019 провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Крім, того 02.06.2019 приблизно о 19 год. 40 хв. по вул. Архітекторів, біля будинку 24 в м. Харкові, водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21112, державний номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №997 лікаря нарколога КП «ХОНД» (м. Харків, вул. Шевченко буд. 26), від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alkotest ARMF0024 відмовився в присутності двох свідків. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення (справа №638/8923/19, суддя Штих Т. В.). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт дорожньо-транспортної\~ пригоди, обставини щодо дій\~ водія [PERSON] встановлені судами під час розгляду справ про притягнення останнього до\~адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем доведено, а судом встановлено, що між ПрАТ "УПСК" та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс серії АМ № 4026471), згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2112, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно з п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(надалі Закон № 1961-IV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна під час ДТП майну третіх осіб. Дорожньо-транспортна\~пригода,\~що сталася\~02.06.2019\~за участі транспортного засобу\~«ВАЗ 21112»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~яким керував\~ [PERSON] ,\~та транспортного\~засобу «Skoda»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] , була визнана страховиком ПрАТ «УПСК» страховим випадком відповідно до умов договору (поліс №АМ4026471 від 27.06.2018 року), що підтверджується копією страхового акту №ОЦ/208/000/19/0064 від 30.07.2019. Страховик ПрАТ «УПСК» відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV виплатив суму страхового відшкодування власнику «Skoda Oktavia» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] в межах ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням коефіцієнту зносу та вирахування розміру франшизи, що підтверджується копією платіжного доручення №5902 від 30.07.2019. З встановлених судом обставин та досліджених матеріалів вбачається, що [PERSON] вчинив дії, які стали наслідком дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ПрАТ «УПСК», як страховиком, повністю виконані зобов`язання за договором перед власником пошкодженого транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] , та перераховано суму страхового відшкодування (фактичний розмір матеріальної шкоди) за страховим випадком. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водночас, як вбачається з постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.07.2019 року по справі №638/8923/19, відповідач керував автомобілем «ВАЗ 21112», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3 огляду на вищезазначене, в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом серії AM №4026471. \~ \~ \~ \~3 метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку зі боку відповідача проведено не було,. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір№01/10/2020), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до даного договору. Так, зокрема, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №AM/4026471 від 27.06.2018 року, яким був забезпечений транспортний засіб відповідача. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, під яким згідно з положеннями п.1.1.6. Договору №01/10/2020 розуміється, зокрема, право грошової вимоги первісного кредитора до боржника, яке виникло внаслідок заподіяння збитків третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань), а у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем щодо виплати вказаної суми. \~ \~ \~ \~Відповідно положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. ч. 1, 3\~ст. 83 ЦПК України, унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву, так само не надав докази в обгрунтування своїх можливих заперечень або докази оплати суми збитків. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7\~ст. 81 ЦПК України). На підставі зазначених вище правових норм, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 7 268,94 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представником позивача заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: копію договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, укладеного між адвокатом Самойленко П. М. та ФОП [PERSON] , разом з додатковою угодою № 064 від 04.02.2022, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги за вказаним договором, копію платіжного доручення №P24AP24A1966964810C3224 від 04.02.2022 року, копію платіжного доручення №P24AP24A1974074878C6067 від 07.02.2022 року, які є належними та допустимими доказами здійснених витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило, позивачем належними доказами доведено розмір та здійснення таких витрат на правову допомогу, а також виконання послуг з її надання у повному обсязі, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 500,00 грн. З урахуванням\~вищенаведеного,\~

Outcome: approved