Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

05 жовтня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю з Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення підвалу № 240б-1,120б-8,240б-6а в житловому будинку літ. «В-5-6», загальною площею 87,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , з централізованою системою теплопостачання. Відповідач [PERSON] користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі». За період користування тепловою енергією з 01 грудня 2019 року до 30 квітня 2021 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 22509,57 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано суми інфляційних витрат складає 180,30 грн, сума трьох процентів річних 675,10 грн. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення підвалу № 240б-1,120б-8,240б-6а в літ. «В-5-6», загальною площею 87,2 кв.м. у житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 24.12.2019 року, реєстровий номер 6083. Згідно з Актом переддоговірного обстеження від 09.01.2020 року встановлено, що приміщення площею 87,2 к.м. належить на праві власності [PERSON] , система теплоспоживання вбудована в житловий будинок, тип, кількість опалювальних приладів М-140. Відповідно до Договору № 20064 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 04 грудня 2019 року фізична особа [PERSON] та Комунальне підприємство «Харківській теплові мережі» домовилися, що теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Згідно з рахунками-фактурами споживачеві поставлено теплової енергії на загальну вартість 22509,57 грн (а.с. 21-30). За правилами ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рахунками-фактурами встановлено, що заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію період з грудня 2019 року до квітня 2021 року складає 22509,57 грн. Відповідачем відомості, зазначені в рахунках-фактурах не спростовані, доказів проведення оплат не надано, у зв`язку з чим суд погоджується з таким розміром заборгованості. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача інфляційних витрати у розмірі 180,30 грн та сума трьох процентів річних у розмірі 675,10 грн згідно за ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію у повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 2270 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved