Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

20.03.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань. Заяву мотивували тим, що Комунальне підприємство «Баришівкатепломережа» Баришівської селищної ради (далі КП «Баришівка тепломережа») засновано на спільній комунальній власності Баришівської селищної територіальної громади в особі Баришівської селищної ради Київської області, з закріпленням майна комунальної власності Баришівської селищної ради на праві господарського відання, та визначено виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення. Позивачем надавались послуги з теплопостачання до будинку, в якому розташована квартира відповідача. До комунального підприємства «Баришівкатепломережа» не надходило заяв від відповідача про відмову від споживання послуги з теплопостачання у встановленому порядку. Також, не надходило претензій щодо невиконання позивачем зобов`язання щодо постачання послуги, або надання неякісних послуг, та проведення перерахунку по наданню такої послуги. Жодних заяв про неналежний температурний режим житла чи звернення інших споживачів зі скаргами з приводу неналежного надання послуги теплопостачання до комунального підприємства «Баришівкатепломережа» не надходило. Таким чином, на думку позивача, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, які регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, виконавець послуги виконував належним чином, тобто своєчасно та якісно. Боржник, всупереч діючому законодавству України, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по сплаті за послуги централізованого опалення, але фактично ними користувався. У зв`язку з чим, станом на 01.03.2023 року у боржника [PERSON] , перед виконавцем послуг, в саме КП «Баришівкатепломережа», за період з серпня 2019 р. по січень 2022р виникла заборгованість у сумі 16 978-33 грн. включаючи 30% річних та інфляційне збільшення. Відповідно до вимог ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про падання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно із ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951 цс15 (постанова від 20 квітня 2016 р. зокрема, зазначає, що «споживачі, зобов`язані оплати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.» Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі 750 12850/16-ц у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858 16). Аналогічний правовий висновок містить Постанова Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, по справі № 355/304/22, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Баришівка тепломережа» на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року про відмову у видачі судового наказу. Між КП «Баришівкатепломережа» та [PERSON] , існують фактичні договірні відносити за відсутності письмового договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Згідно з п.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або Законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово- комунальних послуг належать: комунальні послуги, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Щомісячний розмір плати визначається виходячи з загальної площі квартири Боржника - 47,55 кв.м. та тарифу на теплопостачання населення , встановленого органом місцевого самоврядування, в даному випадку - рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради. Всупереч вищезазначеним нормам діючого законодавства, боржник не здійснював оплату наданих послуг в повному обсязі, в зв`язку з чим, станом на 01.03.2023р. у нього існує заборгованість, яка, із урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 16 978,33 грн. Свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, виконавець послуги виконував належним чином (до моменту відключення послуги теплопостачання за вказаною адресою у жовтні 2020р., висновок експертизи від 31 липня 2020 року), тобто своєчасно та якісно. Боржник, всупереч діючому законодавству України, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по сплаті за послуги централізованого опалення, але фактично ними користувався. У зв`язку з чим, станом на 01.03.2023 року у [PERSON] перед виконавцем послуг, а саме КП «Баришівкатепломережа», існує заборгованість у сумі 16 978,33 грн., з яких: - по сплаті за централізоване опалення (за період з серпня 2019р по липень 2020р. 9- в сумі 13 506,23 грн.; -3% річних у сумі - 1016,85 грн; - інфляційне збільшення боргу у сумі 2 455,25 грн. На вимоги щодо необхідності сплати суми боргу боржник не реагує, у добровільному порядку борг не сплатив. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання боржником обов`язків по сплаті за надання послуги з централізованого опалення порушує діяльність КП «Баришівкатепломережа», позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості, та вчасно розраховуватися із підприємствами, що виробляють ці послуги У серпні 2022 року КП «Баришівкатепломережа» було подано заяву, до Баришівського районного суду Київської області про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення, у сумі 16 978,33 грн., включаючи 1% річних та інфляційне збільшення. 20 вересня 2022 року Баришівським районним судом Київської області (справа 355/802/02, провадження № 235911122) було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення в розмірі 16 978 грн. 33 коп., включаючи 3 % річних та інфляційне збільшення, та судового збору у сумі 248 грн. 10 коп. Відповідачем було подано заяву про скасування судового наказу, в якій оспорювалась правильність нарахувань за послугу централізованого опалення. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року було постановлено скасування судового наказу Баришівського районного суду Київської області (справа № 355/892/22, провадження №2/355/222), та роз`яснено заявнику (стягувачу) про право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 06.04.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення судового\~засідання призначено\~на 02.05.2023р.,\~16.05.2023р.\~19.04.2023р.\~на адресу\~суду надійшла\~заява \~представника позивача\~ -\~ Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» Баришівської селищної ради - щодо розгляду справи у їх відсутність. 16.05.2023р. на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] щодо розгляду справи у його відсутність та клопотання про застосування позовної давності. Представник позивач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, просив задовільнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, з позовним вимогами не погодився у повному обсязі, просив застосувати позовну давність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Баришівкатепломережа» Баришівської селищної ради засновано на спільній комунальній власності Баришівської селищної територіальної громади в особі Баришівської селищної ради Київської області, з закріпленням майна комунальної власності Баришівської селищної ради на праві господарського відання, та визначено виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~14). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.08.2022 року у [PERSON] перед виконавцем послуг, а саме КП «Баришівкатепломережа», існує заборгованість у сумі 16 978,33 грн., з яких: - по сплаті за централізоване опалення (за період з серпня 2019р по липень 2020р. 9- в сумі 13 506,23 грн.; -3% річних у сумі - 1016,85 грн; - інфляційне збільшення боргу у сумі 2 455,25 грн.(а.с.15). Витрати на електроенергію для населення з 01.11.2018р. в розмірі 30,70грн. з ПДВ за м2 і 2178,28 грн. за Гкал з ПДВ. скореговані згідно рішення Баришівської районної ради Київської області № 814-33-07 від 22.11.2018р. (а.с. 16). Згідно рішення Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області № 241 від 15.09.2020р., затверджено діючи тарифи для споживачів відповідних послуг на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії на опалювальний сезон 2020-2021р. (а.с. 17). Згідно наказу Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» Баришівської районної ради № 52 від 17.10.2018р., опалювальний сезон у населених пунктах та приміщеннях закладів освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення Баришівського району розпочато 22.10.2018р. (а.с. 18). Згідно наказу Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» Баришівської районної ради № 54 від 28.10.2019р., опалювальний сезон для всіх категорій споживачів по котельнях по вул. Б.Хмельницького № 18, [ADDRESS] розпочато 28.10.2019р. (а.с. 19). Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства; у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону). Згідно із ст.ст. 67, 68, ч.1 ст. 162 Житлового кодексу, власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію, електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 322 ЦК України врегульовано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про падання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно із ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951 цс15 (постанова від 20 квітня 2016 р. зокрема, зазначає, що «споживачі, зобов`язані оплати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.» Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858 16). Аналогічний правовий висновок містить Постанова Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, по справі № 355/304/22, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року про відмову у видачі судового наказу. Між КП «Баришівкатепломережа» та [PERSON] , існують фактичні договірні відносити за відсутності письмового договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Подібний висновок міститься у позиції Верховного Суду (Постанова Великої Палати Верховного суду від 7 липня 2020 року по справі №712/8916/17 провадження № 14-448цс19). Згідно з п.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або Законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово- комунальних послуг належать: комунальні послуги, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Щомісячний розмір плати визначається виходячи з загальної площі квартири ( у даному випадку - 47,55 кв.м.) та тарифу на теплопостачання населення , встановленого органом місцевого самоврядування, в даному випадку - рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради. Відповідно до ч.1. ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. ст. 67, 68, Житлового кодексу України, ст.815 Цивільного кодексу України, ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач повинен здійснювати оплату за надані йому житлово-комунальні послуги своєчасно. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З дослідженої у судовому засіданні позовної заяви вбачається, що у серпні 2022 року КП «Баришівкатепломережа» було подано заяву до Баришівського районного суду Київської області про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення, у сумі 16 978,33 грн., включаючи 1% річних та інфляційне збільшення. 20 вересня 2022 року Баришівським районним судом Київської області (справа 355/802/02, провадження № 235911122) було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення в розмірі 16 978 грн. 33 коп., включаючи 3 % річних та інфляційне збільшення, та судового збору у сумі 248 грн. 10 коп. Відповідачем було подано заяву про скасування судового наказу, в якій оспорювалась правильність нарахувань за послугу централізованого опалення. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року було постановлено скасування судового наказу Баришівського районного суду Київської області (справа № 355/892/22, провадження № 2/355/222), та роз`яснено заявнику (стягувачу) про право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Таким чином, згідно позовної заяви, у [PERSON] перед виконавцем послуг, а саме - КП «Баришівкатепломережа», у серпні 2019 року виникла заборгованість за послуги централізованого опалення. У зв`язку з наведеними обставинами позивач звернувся до Баришівського районного суду Київської області з даним позовом 20 березня 2023 року, тобто через три роки і сім місяців з моменту виникнення заборгованості. Відповідно до статті 256 ЦК України, « позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу». Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, строк позовної давності в даних спірних правовідносинах становить три роки, оскільки позивач не додав до позову договору між постачальником послуг и споживачем, за яким міг бути встановлений інший строк позовної давності. Згідно зі статтею 253 ЦК України, «перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок». Частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Як зазначено в позовній заяві, заборгованість за надані послуги у [PERSON] виникла в серпні 2019 року. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, початок перебігу позовної давності в даному спорі почався 21 серпня 2019 року та закінчився 21 серпня 2002 року, що підтверджується «Розрахунком боргу станом на 01.08.2022 рік» ( а.с. 15) Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України, « позовна давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 визначила свою правову позицію, щодо переривання перебігу позовної давності, а саме: згідно п. 38. « Велика Палата Верховного Суду вважає, що подання заяви про видачу судового заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц; Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Зі змісту п.39 вбачається, що « з огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 ( на яку посилається позивач як на підставу переривання перебігу озовної давності) і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц. про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову Комунального підприємства «Баришівкатепломережа» Баришівської селищної ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань слід відмовити у повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed