Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Чернецький В.А. звернувся в суд з позовом до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом в якому просить визнати за позивачем, право у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 5,71 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, право на яку належало померлій [INFO] [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 037759, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 759 від 22 липня 1996 року, на підставі розпорядження № 271/96 від 22.07.1996 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5.71 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало їй на підставі сертифікату серії ОД № 037759. [PERSON] звернувся до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з наміром оформити спадщину. Однак державним нотаріусом Романовою І.С. позивачу було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало бабусі позивача не може бути видано, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частки (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 03.05.2023 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання, викликано сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши до суду клопотання, в якому вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі (а.с. 36). Представник відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без присутності представника відповідача, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим повторно Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 10 серпня 2021 року серії [NUMBER] , актовий запис 17 (а.с. 8). Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10 серпня 2021 року на ім`я позивача - [PERSON] , [INFO] та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00032038838 від 10.08.2021 року (а.с. 12-13). [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим повторно Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 15 квітня 2022 року запис поновлено, серії [NUMBER] , актовий запис 1 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 5,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їй на підставі сертифіката серії ОД № 037759, як члену колективного с/г підприємства КСП «Прогрес» с. Павлівка Фрунзівського району Одеської області, виданого на підставі розпорядження голови Фрунзівської районної державної адміністрації за № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за 759 по Павлівській сільській раді (а.с. 14-15). [PERSON] звернувся із відповідною заявою до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення права на спадщину. Однак державним нотаріусом Романовою І.С. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало бабусі позивача, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 квітня 2022 року № 180/02-31, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 037759 (а.с. 20). Про втрату сертифіката позивачем було подано оголошення до Захарівської районної газети «НовинаР» від 01 квітня 2023 року, про те, що вважати недійсним втрачений сертифікат серії ОД № 037759 виданий на ім`я - [PERSON] (а.с. 11). Враховуючи відкриття спадщини у 1996 році, до спадкових правовідносин застосовуються положеннями ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Положеннями статті 524 ЦК УРСР (чинного до 01.01.2004 року) було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 529 цього Кодексу визначала, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтями 548 і 549 ЦК УРСР було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки № 229 від 28.03.2023 року Павлівського старостинського округу Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та постійно проживала в с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] , яка померла [INFO] на протязі шести місяців з дня її смерті фактично прийняла спадщину шляхом її управління. У житловому будинку, що розташований за вищевказаною адресою, крім покійних [PERSON] та [PERSON] на день їх смерті та до цього часу зареєстрований та проживає позивач [PERSON] (а.с. 17). Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , а після її смерті фактично прийняв позивач [PERSON] , оскільки в шестимісячний термін вступив в управління спадковим майном, проживав на день смерті спадкодавця за однією адресою. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72400884 від 09.05.2023 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72400818 від 09.05.2023 року відносно [PERSON] , відсутня бідь-яка інформація у Спадковому реєстрі (а.с.38-39). Пункт 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р. № 18/5 зареєстрованим 07.07.1994 року за № 152/361, передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість виправлення виявлених у сертифікаті помилок, а також видача дубліката при втраті сертифіката. Частина 1 статті 392 ЦК передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 17 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Оскільки спадкодавець заповіт щодо свого майна не залишала, то його спадкування здійснюється за законом спадкоємцем першої черги - позивачем у справі, який прийняв її спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном своєї бабусі, у зв`язку з чим набула право на неї у вигляді права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ОД № 037759. Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це спадкове майно через відсутність оригіналу сертифікату. Виходячи з прийняттям позивачем спадщини його бабусі і набуття ним права на нього, а також на підставі наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем у судовому порядку права на спадкове майно, яке є предметом позову, оскільки у нотаріуса відсутня можливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) через відсутність оригіналу належного спадкодавцю сертифікату.

Outcome: approved