Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 14000 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.07.2021 між позивачем та [PERSON] укладено письмовий договір позики, на підставі якого в той же день він позичив відповідачу кошти у розмірі 14000 гривень, які останній зобов`язався повернути до 22.08.2021. На підтвердження укладення договору позики відповідачем 22.07.2021 особисто написано розписку, однак у визначений строк відповідач свої зобов`язання не виконав, позику не повернув. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, в якій позов підтримав та підтвердив обставини, наведені у позові та відповіді на відзив. Зокрема, на підтвердження того, що договір позики укладено, а грошові кошти відповідачем отримано, свідчить саме розписка відповідача від 22.07.2021. Оскільки відсутні докази щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві. Зокрема, що він дійсно писав розписку, проте грошових коштів від позивача не отримував.\~ Свідок [PERSON] (відповідач) у судовому засіданні пояснив, що він взяв в оренду автомобіль у [PERSON] та надавав на ньому послуги таксі у м.Києві. Потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль отримав технічні ушкодження, які він власними засобами усунув, однак [PERSON] не задовольнив результат ремонту автомобіля і тому останній просив його написати дану розписку в якості забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування завданої шкоди. Він написав розписку, оскільки вони домовилися про подальше користування автомобілем відповідачем, за рахунок чого він сподівався отримати дохід та відшкодовувати йому кошти, які він просив. Однак [PERSON] автомобіль у нього забрав. Також вказав, що жодних коштів у [PERSON] в борг він не брав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підтвердження заявлених позовних вимог до [PERSON] додав до позову оригінал розписки від 22.07.2021, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] зобов`язався повернути борг у розмірі 14000 грн. до 22.08.2021 (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Таким чином, договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц зазначено, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, зі змісту розписки від 22.07.2021 не вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт отримання відповідачем 22.07.2021 в борг коштів в сумі 14000 грн., а тому позов є безпідставним.

Outcome: dismissed