Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 16 квітня 2020 року у виконавчому комітеті Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, за актовим записом №4. Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились несумісні характери та різні погляди на життя. Шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. З цих причин вважає, що примирення між ними неможливе, термін на примирення не потрібен, тому просить шлюб між ними розірвати. Спору щодо місця проживання дітей та майнового спору між ними немає. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із позивачем. Звертала увагу на те, що діти потребують нормального харчування, одягу, медичного догляду, а також витрат, пов`язаних із навчанням. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, на одну неповнолітню дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його захисник - адвокат Валько І.В. не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказував на те, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та просив в цій частині позовні вимоги задовольнити. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей, то відповідач не погоджується з періодом стягнення та зазначив, що з червня 2022 року сплачував аліменти в добровільному порядку, що підтверджується квитанціями. Так, з червня по листопад 2022 року було сплачено на утримання дітей 62 231 гривня 09 копійок, а тому відсутні підстави вважати, що права дітей на отримання аліментів порушено. Водночас жодних майнових претензій до відповідача за аліментами не надходило. Крім того, звертав увагу на те, що до 13 грудня 2022 року позивач проживала разом із матір`ю відповідача і не витрачала кошти на побутові потреби. Вважає, що розмір аліментів є завищеним, відповідач погодився на сплату аліментів, але не в тому розмірі, який був заявлений позивачем. На думку відповідача, 2 000 гривень - достатній розмір аліментів для забезпечення дітей. Зауважував, що згідно з рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року у справі №759/14778/17 відповідач також сплачує аліменти на дитину від іншого шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] . Також посилався на незадовільний стан здоров`я відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до приписів статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 16 квітня 2020 року у виконавчому комітеті Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, за актовим записом №4, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 липня 2020 року (а.с. 8). Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Разом з цим, згідно із частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач [PERSON] є батьком двох малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 6, 7), і на підставі статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та призначений на посаду з 10 травня 2022 року (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У частині другій статті 182 СК України зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд вважає, що доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву позивача [PERSON] , про сплату аліментів відповідачем за рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року не заслуговують на увагу, оскільки сплата аліментів на дитину не може позбавити іншу дитину платника аліментів від іншої матері права на належне утримання від батька і не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів у цій справі. Крім того, посилання представника відповідача - адвоката Валька І.В. у відзиві на те, що позивач не довела порушення її права на отримання аліментів від дня пред`явлення позову, оскільки відповідач сплачував аліменти, суд відхиляє, оскільки згідно із частиною першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, відповідач не довів належними доказами у підтвердження своїх доводів те, що перераховані ним кошти належать до аліментних платежів. Оскільки матеріали справи містять копії квитанції, згідно з яких [PERSON] здійснював грошові перекази на ім`я [PERSON] (а.с. 48-58), однак з цих квитанцій не вбачається, що вказані в них платежі є аліментними. Відтак, визначаючи розмір аліментів, суд взяв до уваги матеріальний стан як позивача, так і відповідача, врахув, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, оскільки є працездатним, має задовільний стан здоров`я, та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, на кожну дитину, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - з 12 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Водночас,

Outcome: approved