Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» (в особі представника адвоката Синюк С.Л.) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 46\~143, 00 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 2\~684, 00 грн. та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги у сумі 6\~000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2021 між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування серії PKS №2100927 майнових інтересів власника автомобіля «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] . 14.02.2022 року в місті Запоріжжя на проспекті Соборному відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely MK CROSS», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , автомобіля «Volkswagen TIGUAN», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та застрахованим автомобілем «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.04.2022 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника, відповідно до звіту №1015 від 22.02.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 157\~246,87 грн., а відповідно рахунку № СЛА-К-000000000014559 від 29.03.2022 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 173\~543, 00 грн. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 06.06.2022 було складено страховий акт №159161, відповідно до якого страхове відшкодування становить 173\~543,00 гривень, яке АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу №АТ/0455433. Відповідно до даного полісу ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130\~000 грн., франшиза 2600 грн. У зв`язку з цим, АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування №04-961 від 23.06.2022, за якою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 18.10.2022 перерахувало на рахунок АТ «ПРОСТО-страхування» 127\~400 грн. Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент, залишається сума 46\~143 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідач в порядку ст.\~178\~ЦПК України подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вона не запрошувалась позивачем ні на огляд авто оцінювачем, ні на дефектування авто на СТО, тому вважає, що не всі зафіксовані під час огляду і дефектування автомобіля пошкодження виникли у результаті її дій, а мали місце до ДТП. У зв`язку з цим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.101-103). В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі (а.с.93). Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена (а.с.106). За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №2100927 серії РКS від 06.08.2021 року, «ПРОСТО КАСКО ПЛЮС» укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] , його предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортним засобом «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, синього кольору (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, синього кольору, є [PERSON] , який також має посвідчення водія (а.с.8-9). Згідно відповіді Національної поліції України під час ДТП, яке сталося 14.02.2022 року о 11:05 годині в м. Запоріжжі, просп. Соборний, 117, відбулось зіткнення з задньою частини ТЗ, а саме: 1) учасник ДТП «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , власник та водій [PERSON] , 2) учасник ДТП «Volkswagen TIGUAN», реєстраційний номер [NUMBER] , власник та водій [PERSON] , 3) учасник ДТП «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , власник та водій [PERSON] , 4) учасник ДТП «Geely MK CROSS», реєстраційний номер [NUMBER] власник [PERSON] та водій [PERSON] (а.с.10-15). Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2022 року по справі 335/1922/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП, яке 14.02.2022 року о 11:05 годині в м. Запоріжжі, просп. Соборний, 117 (а.с.16-17). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 993 ЦК України\~та\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1194 ЦК України\~встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до звіту №1015 від 22.02.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 157\~246,87 грн. (а.с.18-25, 34-56). За рахунком № СЛА-К-000000000014559 від 29.03.2022 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot RIFTER», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 173 543,00 грн. (а.с.58). 17.05.2022 [PERSON] подав заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.66). АТ «ПРОСТО-страхування» здійснив страхове відшкодування на особистий рахунок ТОВ «Ліон авто» 173\~543,00 грн. (а.с.67-69). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу №АТ/0455433. Відповідно до даного полісу ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130\~000 грн., франшиза 2600 грн. (а.с.70). У зв`язку з тим що 18.10.2022 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало на рахунок АТ «ПРОСТО-страхування» 127\~400 грн., невідшкодованою частиною збитку залишилась сума 46\~143 грн. 21.10.2022 АТ «ПРОСТО-страхування» на адресу відповідача направило претензію під номером №04-1651 про відшкодування залишеної суми (а.с.71), яка в добровільному порядку відповідачем не відшкодована. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми завданої шкоди на вищевказану суму є законними та обґрунтованими. При цьому суд за недоведеністю не приймає до уваги заперечення відповідача в частині визначення позивачем розміру матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю, адже, заперечуючи його розмір, відповідач, у свою чергу, не надає власний розрахунок і не заявляє клопотання перед судом про проведення спеціальних досліджень щодо визначення його розміру. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, надано: ордер (а.с.72), посвідчення адвоката (а.с.73), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.74), виписка з ЄРДР (а.с.75-76), договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 (а.с.77-80), реєстр (а.с.81), акт виконаних робіт (а.с.82), платіжне доручення №14852 від 01.12.2022 (а.с.83), детальний опис робіт виконаних для надання правової допомоги від 30.12.2022 (а.с.84). Вказані витрати складаються із: консультації замовника 1\~200 грн., підготовчі дії 2\~400 грн., підготовка та подання позовної заяви в суд 2\~400 грн., загальна вартість послуг складає 6\~000,00 грн. Частина 3 ст.\~141\~ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Проте розмір таких витрат є завищеним. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 5 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач надав заперечення на позовні вимоги в частині судових витрат на правову допомогу, в якій просить вимогу позивача про стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, залишити без задоволення, оскільки вона завищена (а.с.101-103). Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача, на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 3\~000 грн. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено позивачем при подачі позову в сумі 2 684 грн. (а.с.85).

Outcome: partial