Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 березня 2023 року звернувся до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , та право власності на реконструйовану нежитлову будівлю, літ. «А,А1,а» загальною площею 80,1 кв.м, навіс літ. «В», сарай літ «Б», огорожа - №1, яка розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в 2021 році він самовільно реконструював будівлю гаражу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом реконструкції його в нежитлову будівлю та добудови нежитлових приміщень та реконструював частину існуючих приміщень під квартиру. Вищевказана будівля гаражу належить йому на підставі рішення суду, справа 505/1987/16-ц від 19 липня 2016 року, та ували суду, справа 505/1987/16-ц від 29.07.2016 року, виданих Котовським міськрайонним судом Одеської області, зареєстрованого Виконавчим комітетом Подільської міської ради 10.08.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 99849325251112. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування», кадастровий номер 5111200000:02:009:0333, яка перебуває у власності позивача на підставі рішення Подільської міської ради № 317-I від 21.10.2022. У зв`язку з тим, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва, не врегульований, єдиним способом захисту прав є судовий захист, і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію. Зазначив,\~що згідно\~технічного паспорту\~виготовленого 03.02.2023\~на нежитлову будівлю, технічного паспорту, виготовленого 03.02.2023 на квартиру та Висновку експертного дослідження № 501, від 20.02.2023, виданих КП «Інвентаризатор», не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, власників суміжних земельних ділянок, тому вважає, що вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб. За таких обставин, [PERSON] з об`єктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився та надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на заявлених позовних вимогах наполягав. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, вказав, що проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на підставі рішення Подільської\~міської ради\~Подільського району\~Одеської області,\~серія та\~номер 317-I\~від 21.10.2022\~на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,009 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування будівель закладів побутового обслуговування», з кадастровим номером 5111200000:02:009:0333, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав за № 324145423 від 27 лютого 2023 року. [PERSON] є власником будівлі гаражу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2016, справа 505/1987/16-ц, та ували Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2016, справа 505/1987/16-ц. Відповідно до копії технічних паспортів від 03 лютого 2023 року, виданих КП «Інвентаризатор» замовником де вказано [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ,\~знаходиться нежитлова\~будівля,\~літ.\~«А,А1,а»\~загальною площею\~ 80,1\~кв.м,\~та квартира\~ [ADDRESS] загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею - 26,3 кв.м. Відповідно до довідки КП «Інвентаризатор» за № 501 від 20.02.2023 за результатами проведеного обстеження об`єкта, стан несучих та огороджувальних конструкцій оцінюється як придатний до нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання в якості нежитлової будівлі. Згідно висновку оцінювача експертних досліджень про оціночну вартість об`єкта експертної грошової оцінки складеного СПД [PERSON] від 15.03.2023, ринкова вартість житлової квартири загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 92300,00 грн. За змістом ст.ст. 316, 317\~ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст.\~376\~ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За змістом ч. 1 ст.\~376\~ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України Так, в розумінні ч. 1 ст.\~376\~ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Судом встановлено, що реконструйована квартира [ADDRESS] позивачем реконструйована самовільно. П. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ\~№ 461\~від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст.\~376\~ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачем [PERSON] без передбаченого законом дозволу, однак з початку реконструювання жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до ч. 2 ст.\~331\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позивач не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м., житловою 26,3 кв.м., та права власності на реконструйовану нежитлову будівлю, літ. «А,А1,а» загальною площею 80,1 кв.м, навіс літ. «В», сарай літ «Б», огорожа - №1, по [ADDRESS] , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст.\~376\~ЦК України є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 3 ст.\~376\~ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що [PERSON] є власником земельної ділянки на якій розташована самовільно реконструйована квартиру [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м., житловою 26,3 кв.м., та самовільно реконструйована нежитлова будівлю, літ. «А,А1,а» загальною площею 80,1 кв.м, та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved