Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Сухолівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 6 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. З березня 2019 року проживають з відповідачем порізно, не підтримують шлюбних відносин, не спілкуються, шлюб існує формально. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим і буде суперечити їх інтересам. 22.02.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.03.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи 25.04.2023, копії ухвали надіслані сторонам. 25.05.2023 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір залишає за собою, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином з місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 28.08.2017 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 6, що вбачається з оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2021 року. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей.\~ При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулась у лютому 2023 та який підтримала в заяві від 25.05.2023 року. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved