Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

19 вересня 2022 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, правонаступником якої є Хмельницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону, в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що земельна ділянка загальною площею 408 га, яка знаходиться на території м.Старокостянтинів Хмельницької області, отримана за рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради народних депутатів Хмельницької області від 10.06.1980р. №109, належить до земель оборони в силу положень Закону України «Про використання земель оборони», а також положень ст.70 ЗК УРСР від 18.12.1990р. та ст.77 ЗК України від 25.10.2001р., відповідно до яких землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.77 ЗК України (у редакції чинній з 01.01.2013р.) землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №62022240010000035 від 11.02.2022р., у якому Міністерство оборони України та КЕВ м.Хмельницький визнані потерпілими, встановлено, що 30.07.2015р. на виконання наказу Міністра оборона України від 20.05.2015р. №225 «Про утворення комісії з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони» проведено комісійне обстеження земельних ділянок військових містечок м.Старокостянтинів Старокостянтинівського гарнізону, до складу комісії у якому, серед інших, від виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради залучено відділ з питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Отже, перебуваючи у складі указаної комісії, Старокостянтинівська міська рада була достовірно обізнаною щодо місцезнаходження та встановлених меж земель оборони відповідно до Державного акта на право користування землею серії Б №041671 від 1980 року, які розташовані на території м.Старокостянтинів Хмельницької області. Разом з цим, 05 січня 2018 року під час 26 позачергової сесії Старокостянтинівською міською радоюVII скликання прийнято рішення №5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони на підставі державного акта серії Б №041671 від 1980 року, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак, як земель комунальної власності. У подальшому, на підставі прийнятого органом місцевого самоврядування зазначеного вище рішення приватним підприємством «Земельно-аграрний центр «Карат» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по [ADDRESS] , в тому числі, включивши до їх складу землі оборони, які на підставі указаного державного акта належать державі та перебувають в постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький. 11 липня 2018 року Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області VII скликання прийнято рішення №44/29/VII, яким визначено проведення впорядкування земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої по [ADDRESS] , присвоївши їй адресу: [ADDRESS] , а також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки площею 11,5 га. Вказане рішення Старокостянтинівської міської ради від 11.07.2018р. №44/29/VII стало підставою для внесення державним кадастровим реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних до Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки за номером 6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під комунальною формою власності. Надалі, рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 16.11.2018 №17 п.1/31/VII, затвердженим рішенням Старокостянтинівської міської ради від 21.12.2018 №23/32/VII (із змінами від 24.05.2019 згідно рішення №14 п.6/34/VII) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером №6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га, що знаходилась за адресою: [ADDRESS] на 81 земельну ділянку. До вищевказаних земельних ділянок, зокрема, увійшла спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6810800000:01:007:0111 площею 1000 кв. м., якій присвоєно адресу: [ADDRESS] . Як наслідок незаконного відчуження земель оборони, 24.05.2019 рішенням Старокостянтинівської міської ради №19 п.137/34/VII [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, запасу, земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв. м., із визначенням поштової адреси: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з подальшим наданням її у власність (користування). У подальшому, рішенням Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2020 №9 п.25/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачу, вказаної земельної ділянки площею 1000 кв. м., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)та надано її безкоштовно у власність [PERSON] . Разом з\~цим,\~в межах\~кримінального провадження,\~внесенного у\~ЄРДР за\~№62022240010000035\~від 11.02.2022,\~у якому\~Хмельницькою спеціалізованою\~прокуратурою під\~час здійснення\~процесуального керівництва\~у кримінальному\~провадженні проведено комплексну земельно-технічну, оціночно-земельну експертизу та експертизу з питань землеустрою (висновок експерта від 20.09.2021 №2449/2718-2882/21-26), встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький для державних потреб. Внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою, вищевказаних рішень із державної власності вибула частина земель оборони із загальної площі 61,1667 га військового містечка № [NUMBER] на користь відповідача площею 1000 кв.м., якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м.Старокостянтинові, оформленою приватною формою власності, без відповідної згоди Міністра оборони України та рішення Кабінету Міністрів України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2023 року\~залучено третю особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищевикладених підстав. В судовому засіданні представник позивача Міністерства оборони України позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький не заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Мініх І.М. заперечила проти задоволення позову, посинаючись на те, що прокурор не мав повноважень для звернення до суду з даним позовом, оскільки чиним законодавством передбачено право прокурора здійснювати представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, а саме у випадку якщо захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого внесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, або якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Натомість суб`єктом владних повноважень, через який держава реалізує право власності на землю держави є, зокрема, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади та власником державних земель переданих у постійне користування військовим організаціям є держава в особі Кабінету Міністрів України, який розпоряджається ними. Таким чином, Міністерство оборони України не є повноважним органом, що наділений повноваженнями щодо розпорядження землями оборони, а такими повноваженнями наділений виключно Кабінет Міністрів України. Прокурором не доведено у відповідності до ст.23 Закону України прокуратуру» прав на представництво держави в особі Міністерства оборони України, а тому позов підлягає залишенню без розгляду у відповідності до ч.1 ст.257 ЦПК України. Спірна земельна ділянка надавалась Хмельницькій КЕЧ району у відповідності до Земельного кодексу УPCP від 08.07.1970 року, що втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Земельним кодексом УPCP від 18.12.1990 року №561-XII, введеним в дію Постановою ВР УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP» від 18.12.1990 року №562-ХІІ. У відповідності до п.5 вказаної Постанови передбачалось, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. У зв`язку з запровадженням Земельним Кодексом Української PCP від 18.12.1990 року №561-ХІІ держава набула права власності на спірну земельну ділянку, а КЕВ міста Хмельницького права постійного користування в порядку збереження за нею права користування. Натомість Верховною Радою України 21.04.2022 року було прийнято Закон України «Про дерадянізацію законодавства України» №2215-ІХ, який набрав чинності 07.05.2022 року. У відповідності до п.210 додатку № 2 до вказаного Закону не застосовуються на території України Постанова Верховної Ради Української PCP від 18 грудня 1990 року №562-ХІІ "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP" (із наступними змінами) та не застосовуються на території України також Постанова Верховної Ради Української PCP від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ "Про земельну реформу" (із наступними змінами) (п.211 додатку №2 до Закону). Отже, починаючи з 07 травня 2022 року, державою Україна не визнається, відповідно на території України не застосовуються нормативно-правові акти СРСР та УРСР, в тому числі Постанова ВР УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP» від 18.12.1990 року № 562-ХІІ, як така, що суперечить Конституції України, у відповідності до якої за КЕВ міста Хмельницький, правонаступника Хмельницької КЕЧ району, у відповідності до державного акта серії Б № 041671, зберігалось право постійного користування земельною ділянкою, наданою у користування до введення в дію Земельного кодексу Української PCP від 18.12.1990 року № 561-ХІІ. Відповідно, в КЕВ міста Хмельницький з 07.05.2022 року відпали підстави для збереження за ним права постійного користування у відповідності до Державного акту на право користування землею серії Б № 041671 загальною площею 408 га, що розташована у м.Старокостянтинів, а отже в органів прокуратури відсутні підстави для захисту неіснуючого права. Крім того, відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. А враховуючи, що право розпорядження землями державної власності, до якої входить і спірна земельна ділянка, чинним законодавством віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України, а тому власником державних земель переданих у постійне користування військовим організаціям є держава в особі Кабінету Міністрів України, який розпоряджається ними. Таким чином Міністерство оборони України не мало повноважень звертатись з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння і таке право є у держави в особі Кабінету Міністрів України. Крім того представник відповідача вказує, що комплексна судова земельно-технічна оціночно-земельна та експертиза із землеустрою від 20.09.2020 року №2449/2718-2882/21-26 проведена одним експертом Тетяною Ляшковою, що ставить під сумнів правомірність проведення комплексної експертизи одним експертом без залучення інших експертних спеціалістів до проведення комплексної експертизи. В КЕВ м.Хмельницького містилась технічна документація у відповідності до якої було видано Державний акт серії Б № 041671, але яка не була використана для проведення судової експертизи, а використовувалась технічна земельна документація 1993 року та більш пізніших часів (термін її виготовлення не відомий); експертом не було вирішено питання яке ставилось перед ним та не було надано відповіді на питання: «Чи відповідає Державний акт серії Б № 041671 на право постійного користування земельною ділянкою КЕВ м.Хмельницький вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають то в чому полягають невідповідності?». Отже вищевказаний висновок експерта не може бути використаний у якості доказів у даній цивільній справі, так як в силу вимог статті 77 ЦПК України є неналежним доказом. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, щодо вирішення спору покладається на думку суду. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, частиною першою статті тринадцять 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Аналогічна норма закону передбачена ч.2 ст.3 Земельного кодексу Української РСР №2874а-07 в редакції від 14.10.1977р., якою визначено, що земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Дії, які в прямій або прихованій формі порушують право державної власності на землю, забороняються. Положеннями ст.19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Положенями ст.84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони. А ст.77 ЗК України передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Згідно з ч.2 ст.14 ЗУ «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування. Положеннями ст.6 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Згідно з ст.1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Отже оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, відповідно до ст.142 ЗК України, тому виключно лише Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони, шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області №109 від 10 червня 1980 року Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, видано державний акт на право користування землями, які розташовані на території м.Старокостянтинів Хмельницької області серії Б №041671 від 1980 року загальною площею 408 га для державних потреб (а.с.28-31). Разом з тим Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970р. втратив чинність з 15.03.1991 у зв`язку з набранням чинності Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990 № 561-ХІІ. Натомість згідно з п.5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18.12.1990 зазначено, що рішення про надання і вилучення земельних ділянок, прийняті до 15.03.1991р. відповідними органами в межах їх компетенції, але не виконані на час введення Земельного Кодексу Української РСР в дію, підлягають виконанню відповідно до вимог Кодексу; громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Отже на момент введення в дію ЗК Української РСР від 18.12.1990р. №561-ХІІ, вказана земельна ділянка була в користуванні Хмельницької КЕЧ району та використовувалась для державних потреб. При цьому, відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЗК Української РСР №561-ХІІ за цільовим призначенням всі землі Української РСР поділяються, зокрема, на землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення. Згідно з ст.70 ЗК Української РСР від 18.12.1990 землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил і внутрішніх військ. Частиною другою статті сімдесятої ЗК України №561-ХІІ встановлено, що порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством Української РСР. У зв`язку з даними вимогами Закону наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року за №483 затверджено «Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями». Згідно з п.45 Положення передбачено, що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. З аналізу, вказаних норм вбачається, що передача місцевим органам влади території, яка перебувала у державній власності, отримавши у подальшому статус «земель оборони», повинна здійснюватись за нормативно детермінованою процедурою, яка встановлювала необхідність отримання згоди Міністра оборони України. Таким чином, земельна ділянка загальною площею 408 га, що знаходиться на території м.Старокостянтинів Хмельницької області та отримана за рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області від 10 червня 1980 року за №109, належить до земель оборони в силу положень указаного Закону, а також положень ст.70 ЗК УРСР від 18.12.1990 та ст.77 ЗК України від 25.10.2001, відповідно до яких землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. При цьому, ч.3 ст.388 ЦК України визначено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Разом з цим, судом встановлено, що 05 січня 2018 року під час 26 позачергової сесії Старокостянтинівською міською радоюVII скликання прийнято рішення №5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони на підставі державного акта серії Б №041671 від 1980 року, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , однак, як земель комунальної власності (а.с.34). На підставі прийнятого органом місцевого самоврядування зазначеного вище рішення приватним підприємством «Земельно-аграрний центр «Карат» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по [ADDRESS] , в тому числі, включивши до їх складу землі оборони, які на підставі указаного державного акта належать державі та перебувають в постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький. 11 липня 2018 року Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області VII скликання прийнято рішення №44/29/VII, яким визначено проведення впорядкування земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої по [ADDRESS] , присвоївши їй адресу: [ADDRESS] , а також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки площею 11,5 га. (а.с.35). На підставі вищевказаного рішення Старокостянтинівської міської ради від 11.07.2018р. №44/29/VII державним кадастровим реєстратором внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних до Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки за номером 6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під комунальною формою власності. Встановлено, що рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 16.11.2018 №17 п.1/31/VII, затвердженим рішенням Старокостянтинівської міської ради від 21.12.2018 №23/32/VII (із змінами від 24.05.2019 згідно рішення №14 п.6/34/VII) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером №6810800000:01:007:0038 загальною площею 11,5 га, що знаходилась за адресою: [ADDRESS] на 81 земельну ділянку (а.с.36). До вищевказаних земельних ділянок, зокрема, увійшла спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6810800000:01:007:0111 площею 1000 кв. м., якій присвоєно адресу: [ADDRESS] . Встановлено, що рішенням Старокостянтинівської міської ради від 24.05.2019р. №19 п.137/34/VII надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, запасу (КВЦПЗ:16.00) за рахунок земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] кадастровий номер 6810800000:01:007:0050, земельної діялнки орієнтованою площею 1000 м.кв. із визначенням поштової адреси: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з подальшим надання її у всласність (а.с.37). В подальшому рішенням Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2020 №9 п.25/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачу вказаної земельної ділянки площею 1000 кв. м., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ: 02.02.01; кадастровий номер 6810800000:01:007:0111), та надано її безкоштовно у власність [PERSON] (а.с.38). На підставі вищевказаного рішення Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2020 №9 п.25/41/VII державним кадастровим реєстратором внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних до Державного земельного кадастру щодо реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 6810800000:01:007:0111 загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Судом встановлено, що згідно висновку комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою №2449/2718-2882/21-26 від 20.09.2021, проведеної в межах кримінального провадження, внесенного у ЄРДР за №62022240010000035 від 11.02.2022р., встановлено, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером 6810800000:01:007:0111 загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває у приватній власності [PERSON] , повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький для державних потреб (а.с.43-72). Таким чином, внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою рішень від 05.01.2018 №5/26/VII, від 11.07.2018 №44/29/VII та від 03.07.2020 №9 п.25/41/VII із державної власності вибула частина земель оборони із загальної площі 61,1667 га військового містечка № [NUMBER] на користь відповідача площею 1000 кв.м., якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м.Старокостянтинові, оформленою приватною формою власності, при тих обставинах, що спірна земельна ділянка є частиною земель оборони, які призначались для використання Міністерством оборони України та її структурними підрозділами для потреб оборони за призначенням та для забезпечення повсякденної (постійної) діяльності, утримання та охорони, а Кабінетом Міністрів України відповідне рішення за поданням Міністерства оборони України про припинення права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою [ADDRESS] , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький для державних потреб не приймалось (а.с.73-76). Разом з тим, нормами ст.346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника, у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами і у таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, що є належним способом захисту. За таких, обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Міністерства оборони України частину земельної ділянки військового містечка № [NUMBER] , площею 0,1 га, кадастровий номер 6810800000:01:007:0111, якій присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Разом з тим, суд не приймає до уваги, вищевикладені заперечення представника відповідача проти позовних вимог, з наступних підстав. Так, відповідно до п.3 ч.1\~ст.131-1 Конституції України\~прокуратура в Україні, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частинами першою та третьою \~статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 03.08.2002р. за вих.№83ВИХ-22 (до дня звернення до суду з даним позовом - 19.09.2022р.) було повідомлено Міністерство оборони України про вибуття з володіння земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , що перебувала у постійному користуванні Міністерства оборони України на підставі Державного акта на право постійного користування серії Б №041671 від 1980 року, до складу якої також входить і спірна земельна ділянка (а.с.23-25). Оскільки Міністерством оборони України не було вжито заходи, що відновлення порушеного права, тому прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 08.09.2022р. за вих.№10483ВИХ-22 було повідомлено Міністерство оборони України про пред`явлення до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області позовів в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про витребування із незаконного чужого вололодіння земельних ділянок, в тому числі і з кадастровим номером 6810800000:01:007:0111 (а.с.26-27). Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури при зверненні до суду з даним позовом мав відповідні повноваження, надані йому ч.1, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», для здійснення представництва в суді законних інтересів держави у зв`язку з порушення інтересів держави, оскільки захист цих інтересів не було здійснено іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Щодо законності права постійного користування КЕВ м.Хмельницький земельною ділянкою площею загальною площею 408 га, розташованою в м.Старокостянтинові, що перебувала у постійному користуванні Міністерства оборони України на підставі Державного акта на право постійного користування серії Б №041671 від 1980 року, до складу якої також входить і земельна ділянка площею 11,5 га, розташована за адресою [ADDRESS] , до складу якої в свою чергу, входить і земельна ділянка передана у право власності відповідачу, суд зазначає наступне. Відповідно до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення від 28.03.2019 №7) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Також, згідно з п.10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» у вказаній редакції, документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Таким чином, у зв`язку зі зміною земельного законодавства наведеними нормами, які в цілому набрали чинності 01.01.2013, урегульовано особливий механізм оформлення земельних ділянок, речові права на які у встановленому порядку набуто до 2004 року, з метою здійснення державної реєстрації та обліку таких земельних ділянок, а також речових прав на них. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №910/21404/17, від 26.01.2022 у справі № 908/846/19. Враховуючи вищевикладені обставини, незважаючи на реєстрацію відомостей про земельну ділянку, площею 408 га, яка є державною власністю та на підставі Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області від 10.06.1980 №109 Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м.Хмельницький, видано державний акт на право користування землями, які розташовані на території м. Старокостянтинів Хмельницької області серії Б № 041671 від 1980 року загальною площею 408 га для державних потреб, відповідно до п.2 розділу VII та п.10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», є дійсним, а КЕВ м.Хмельницький є законним землекористувачем спірної земельної ділянки. Щодо визнання недопустимим доказом висновку комплексної судової земельно-технічної оціночно-земельної та експертизи із землеустрою від 20.09.2020 року №2449/2718-2882/21-26, суд зазначає наступне. Так, як встановлено судом та зазначено вище, в межах кримінального провадження внесеного у ЄРДР за №62022240010000035 11.02.2022р. Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництва та було проведено вищевказану експертизу, якою встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається (нашаровується) на земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності - земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький для державних потреб. У постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №686/23256/16-ц зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. Суд враховує допустимість зазначеного висновку експерта як доказу, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, експерт який провадив експертизу відповідно до ст.70 та п.2 ст.102 КПК України попереджений про кримінальну відповідальність за статтею 384, 385 КК України, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вироку кримінальній справі не ухвалений. Посилання представника відповідача на ті обставини, що дана експертиза проведена одним експертом без залучення інших спеціалістів, які є фахівцями у різних галузях знань, суд не приймає до уваги з наступних підстав. Так, встановлено, що старший експерт Хмельницького відділення КНДІСЕ Ляшкова Т, яка проводила експертизу, має вищу землевпорядну освіту, а також кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.7. «Розподіл земель та визнання та визнання порядку користування земельними ділянками», 10.14. «Оцінка земельних ділянок» 10.20 «Дослідження з питань землеустрою» (а.с.44). У методичних рекомендація щодо розроблення стандартів вищої освіти затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від «01» червня 2017 № 600 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від «21» грудня 2017 № 1648) надано визначення поняттю «Галузь знань» (Галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка.) у даному випадку експертом правомірно надано відповідь на надані йому питання, так як вже було вказано вище експерт який проводив експертизу має вищу землевпорядну освіту, а також кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.7. «Розподіл земель та визнання та визнання порядку користування земельними ділянками», 10.14. «Оцінка земельних ділянок» 10.20 «Дослідження з питань землеустрою», проаналізувавши дані спеціальності можна зробити висновок, що всі вони входять до однієї галузі знань в сфері земельних відносин. Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. судових витрат сплаченого збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved