Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

02 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у просив суд визнати за ним право приватної власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , залишивши за ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог вказує, що він разом із своєю сім`єю з 1985 року і по даний час відкрито і безперервно користується квартирою [ADDRESS] , сплачує за електроенергію. Квартиру для проживання він отримав від СВК «Полісся», за яку цьому кооперативу у 2001 році заплатив гроші проте правовстановлюючого документа не отримав. У 2012 році СВК «Полісся» визнано банкрутом та ліквідовано. Оскільки він добросовісно заволодів квартирою, так як йому кооператив дав можливість в ній проживати і прописатися, він понад 37 років відкрито та безперервно нею користується, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] пред`явлений позов підтримав, суду пояснив, що вказану квартиру у 1985 році йому дали для проживання в колгоспі «Радянське Полісся» де він працював на різних посадах, а у 2001 році цю квартиру йому продав СВК «Полісся» у якому він також працював. Локницька сільська рада явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. У своїй письмовій заяві від 23 травня 2023 року № 398 позовні вимоги визнає, розгляд справи просить здійснити за відсутності представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] разом з сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] з 1985 року по даний час, що стверджується довідкою Локницької сільської ради № 797 від 06 квітня 2023 року (а.с.13). З дослідженої в ході судового розгляду копії трудової книжки колгоспника № 343 видно, що позивач [PERSON] у 1976 році був прийнятий на роботу в артіль «Радянське Полісся» та у 2006 році звільнений з роботи з СВК «Полісся» (а.с.6-7). Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20 червня 2012 року у справі № 8/18 СВК «Полісся» ліквідовано у зв`язку з банкрутством (а.с.17-18). У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Вирішуючи цей спір суд виходить з того, що володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі № 571/1099/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 683/2047/16-ц. З матеріалів справи вбачається і це стверджується позивачем, що між позивачем та артіллю «Радянське полісся» було досягнуто домовленості про передачу позивачу для проживання його сім`ї квартири [ADDRESS] . Тобто позивач [PERSON] за весь час свого проживання в спірній квартирі завжди знав, що вказана квартира належить іншій особі спочатку артілі «Радянське Полісся», а в подальшому СВК «Полісся», а він володіє цією квартирою саме за їх волі. У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 вказано, що позов про право власності за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Покликання позивача на проведену ним оплату вартості спірної квартири згідно накладної № 851 від 28 вересня 2001 року в сумі 5500,00 грн підтверджує його поінформованість про власника цієї квартири СВК «Полісся» проте не свідчить про добросовісність набуття такої квартири, як того вимагає ч. 1 ст. 344 ЦК України. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України. Щодо визнання позову Локницькою сільською радою суд виходить з такого. Локницька сільська рада є органом місцевого самоврядування і не повинна відповідати за цим позовом, оскільки жодного права позивача не порушила, власником спірної квартири та правонаступником СВК «Полісся» не була, гарантом чи поручителем вказаного кооперативу не виступала, а тому й визнавати цей позов не набула повноважень. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн суд повністю покладає на позивача в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed