Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року задоволено позов [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) в особі законного представника (опікуна) [PERSON] (далі - [PERSON] ), до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Швець Р.О.), Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - третя особа-2, Деснянський РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29.09.2017 року Приватним нотаріусом Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 14460, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 27.06.2014 року в розмірі 16 378,90 грн. та 1 800 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, на підставі якого 16.11.2020 року державним виконавцем Деснянського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] в особі законного представника (опікуна) [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. 07.03.2023 року представник позивача подав до суду заяву про компенсацію витрат на правничу (правову) допомогу, у якій просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 9 150,00 грн. та ухвалити відповідне додаткове рішення. 27.03.2023 року представник позивача подав до суду клопотання щодо розгляду судом заяви про компенсацію витрат на правничу (правову) допомогу від 03.03.2023 року, у якому просив розглянути вказану заяву та ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 9 150,00грн. Згідно ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; позивач подав до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника; вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа-1 у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа-2 у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вирішив розглядати заяву за відсутності учасників справи. Дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі, перевіривши зміст судового рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року задоволено позов [PERSON] в особі законного представника (опікуна) [PERSON] , до АТ КБ «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Швеця Р.О., Деснянського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29.09.2017 року Приватним нотаріусом Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 14460, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 27.06.2014 року в розмірі 16 378,90 грн. та 1 800 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, на підставі якого 16.11.2020 року державним виконавцем Деснянського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] в особі законного представника (опікуна) [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. Разом з тим, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 31.03.2021 року, укладеного між адвокатом Микитишин О.М. та Шавло Л.В., яка діє як законний представник (опікун) [PERSON] ; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.07.2022 року, згідно з яким загальна вартість послуг (винагорода адвоката) за вказаним договором становить 7 050,00 грн.; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 01.03.2023 року, згідно з яким загальна вартість послуг (винагорода адвоката) за вказаним договором становить 2 100,00 грн.; копії квитанцій на оплату послуг з надання правової допомоги за вказаним договором № 000-01/21, № 000-04/22, № 000-07/23, № 000-06/23, № 000-05/22 на загальну суму 9 150,00грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відтак, враховуючи надані позивачем документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, підлягає задоволенню в розмірі 9 150,00 грн. Оскільки в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 757/23425/21-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved