Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

18.04.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає. Натомість дитині потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вказує, що відповідач є фізично здоровою особою, працездатною, отримує нерегулярні доходи, інших утриманців немає, а тому може надавати регулярно аліменти на утримання дочки саме в розмірі 3000 грн щомісячно. Оскільки згоди з приводу надання матеріального утримання сина між ними не досягнуто, змушена звернутися до суду з даним позовом. 19.04.2023 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнав, пояснив, що працює неофіційно, від чого отримує нерегулярний дохід в розмірі 6000-7000 грн щомісячно. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, що підтверджено копією свідоцтва про народження /а.с.8/. Відповідно до рішення суду від 28.04.2022 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю /а.с.9/. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи та акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.04.2023 року позивач разом з дочкою [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.6,10/. Позивач посилається у позові на те, що неповнолітня дочка потребує належного та достатнього матеріального утримання в рівних частинах як від матері так і від батька, однак утримується лише нею. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). \~В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своєму синові судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Отже, як встановлено судом, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, зокрема, є фізично здоровою, працездатною особою, інших утриманців немає, має нерегулярний мінливий заробіток та не приймає участі в утриманні дочки, що ним фактично визнано в судовому засіданні. Тому суд, враховуючи також, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та фактичне визнання відповідачем позову, доходить \~висновку, \~що останній \~спроможний сплачувати\~ аліменти в\~ розмірі 3000 грн \~щомісячно,\~що буде\~відповідати \~як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved