Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

17 січня 2023 року до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника адвоката Голуба В.А. звернувся [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" (далі - відповідач), в якій просить: - зобов`язати М`ясопереробний завод - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" повернути [PERSON] нерухоме майно, що є предметом договору оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 2 квітня 2012 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1.Нежитлове приміщення забійного цеху, загальною площею 175,6 кв.м; 2.Нежитлове приміщення будівлі свинарника, загальною площею 87,4 кв.м; 3.Нежитлове приміщення будівлі конюшні, загальною площею 72,6 кв.м; 4.Нежитлове приміщення будівлі кормокухні, загальною площею 13,0 кв.м; 5.Нежитлове приміщення для соління шкур, загальною площею 30,7 кв.м. - стягнути з М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати по договору оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 2 квітня 2012 за період з 1 вересня 2019 до 30 вересня 2022 на суму 27750 грн; - понесені позивачем судові витрати по справі покласти на відповідача. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що позивач, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як орендодавці та М`ясопереробний завод - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" як орендар 2 квітня 2012 року уклали договір оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 (далі договір), за яким орендодавці передають, а орендар приймає за плату та на певний строк у користування (оренду) індивідуально-визначене майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення забійного цеху, загальною площею 175,6 кв.м; нежитлове приміщення будівлі свинарника, загальною площею 87,4 кв.м; нежитлове приміщення будівлі конюшні, загальною площею 72,6 кв.м; нежитлове приміщення будівлі кормокухні, загальною площею 13,0 кв.м; нежитлове приміщення для соління шкур, загальною площею 30,7 кв.м, яке станом на день підписання договору належало орендодавцям на праві спільної часткової власності, по частки кожному орендодавцю. Представник позивача стверджує, що 1 грудня 2022 року відповідача та інші сторони договору було письмово попереджено про відмову позивача від продовження строку дії договору, у зв`язку з чим такий договір слід вважати припиненим з 30 грудня 2022 року, однак [PERSON] та неповнолітня [PERSON] в особі законного представника [PERSON] письмово повідомили представника позивача про їх незгоду з розірванням договору. Також, представник позивача зазначає, що на день пред`явлення цього позову орендовані нежитлові приміщення продовжують знаходитись у відповідача. З урахуванням припинення дії договору 30 грудня 2022 року у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, не виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення майна з оренди у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, представник позивача зазначає, що за умовами договору орендар зобов`язався вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі, однак за період з 1 вересня 2019 року до 30 вересня 2022 року орендна плата не сплачувалась жодного разу, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість у сумі 27750 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] . Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Так, відповідач покликається на те, що договір оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 2 квітня 2012 року закінчує свою дію лише 26 лютого 2023 року, а відтак не міг припинити свою дію 30 грудня 2022 року. Відносно стягнення на користь позивача орендної плати, відповідач зазначив, що [PERSON] не звертався в касу щодо такої виплати та намірено допустив ріст заборгованості, а тому у даному випадку до вимог щодо стягнення заборгованості підлягає застосуванню строк позовної давності. Відносно вимоги повернути орендоване нерухоме майно, відповідач стверджує, що така вимога не враховує інтереси інших співвласників майна, оскільки частка позивача не виділена в натурі. 13 лютого 2023 року до суду надійшли письмові пояснення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як законного представника неповнолітньої [PERSON] , в яких треті особи просили відмовити у задоволенні позовних вимог. У своїх поясненнях треті особи підтвердили укладення 02 квітня 2012 року договору оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 між М`ясопереробним заводом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" та співвласниками майна позивачем [PERSON] , [PERSON] (від імені якого діяла законний представник [PERSON] ), [PERSON] (від імені якого діяла законний представник [PERSON] ) та [PERSON] та зазначили, що оскільки [PERSON] померла [INFO] то належну їй частку в орендованому майні успадкували [PERSON] , [PERSON] , позивач [PERSON] та син померлої [PERSON] , а відтак відбувся перерозподіл часток у майні, яке було передано в оренду на підставі вказаного договору. Оскільки частка позивача у спільній частковій власності не містить індивідуально визначених ознак відповідної частини майна, а з пропозицією до інших співвласників щодо договору поділу спільного майна чи виділення йому частки з права спільної часткової власності в натурі позивач не звертався, треті особи вважають вимогу позивача повернути орендоване нерухоме майно необґрунтованою, незаконною, такою, що порушує права інших співвласників майна та такою, що не підлягає до задоволення. Треті особи у письмових поясненнях також зазначили, що не бажають розривати договір з відповідачем, який є укладений та дійсний на даний час, відтак у задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 10:00 год. 14 лютого 2023 року. 14 лютого 2023 року за клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено на 09 березня 2023 року о 11:30 год. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09:00 год. 15 березня 2023 року, задоволено заяву представника позивача адвоката Голуба В.А. про залишення без розгляду доказів, поданих третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, постановлено не брати до уваги докази, подані третіми особами. 15 березня 2023 року у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті розгляд справи відкладено на 29 березня 2023 року о 11:00 год. 29 березня 2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 26 квітня 2023 року на 10:00 год. 26 квітня 2023 року у зв`язку з ненадходженням документів, витребуваних стороною відповідача, розгляд справи відкладено на 04 травня 2023 року на 10:00 год. 04 травня 2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15 травня 2023 року на 14:00 год. У судовому засіданні 15 травня 2023 року представник позивача адвокат Голуб В.А. підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та просив задоволити позов у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Пилипчук Л.М. у судовому засіданні 15 травня 2023 року заперечила проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову у поному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 02 квітня 2012 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через свого представника [PERSON] , [PERSON] через свого представника [PERSON] (орендодавці) та М`ясопереробний завод - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" (орендар) уклали договір оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12. Згідно п.1.1. договору, орендодавці передають, а орендар приймає за плату та на певний строк у користування (оренду) індивідуально-визначене майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення забійного цеху, загальною площею 175,6 кв.м; нежитлове приміщення будівлі свинарника, загальною площею 87,4 кв.м; нежитлове приміщення будівлі конюшні, загальною площею 72,6 кв.м; нежитлове приміщення будівлі кормокухні, загальною площею 13,0 кв.м; нежитлове приміщення для соління шкур, загальною площею 30,7 кв.м. На дату укладення договору вищевказане нерухоме майно належало на праві спільної часткової власності в розмірі частка кожному орендодавцю. Відповідно до п.2.5. договору, майно передається від орендодаців орендарю, а після закінчення дії договору повертається від орендаря орендодавцям на підставі акта приймання-передачі, що готується орендодавцями, в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Розмір щомісячної орендної плати за цим договором становить 3000 грн. 00 коп., яка розподіляється в рівних частках між орендодавцями. Орендна плата сплачується до п`ятнадцятого числа поточного місяця орендарем та сплачується готівкою з каси М`ясопереробного заводу - ТзОВ "Захід-м`ясо" на підставі виданого ордеру. Орендар не має права затримувати сплату орендних платежів, строк сплати яких настав, або проводити неповну сплату орендних платежів (п.3.1., 3.3., 3.8. договору). П.8.4. договору передбачено, що орендодавець має право на дострокове розірвання даного договору, повідомивши належним чином орендаря за один місяць до моменту розірвання договору. За умовами п.13.1. та п.13.4. договору, сторони домовилися про те, що даний договір вступає в дію з 02 квітня 2012 року та діє до 29 грудня 2012 року з подальшою пролонгацією. У разі відсутності заяви орендодавця чи орендаря про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Як вбачається з акту звірки взаємних розрахунків між М`ясопереробним заводом Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" та [PERSON] заборгованість за договором оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 2 квітня 2012 р. перед [PERSON] станом на 30.09.2022 становила 27750,00 грн. Представник [PERSON] [PERSON] звернулася до М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" з повідомленням, в якому у зв`язку з неможливістю прибути до каси останнього для отримання орендної плати готівкою, просила виплатити [PERSON] орендну плату шляхом її зарахування на картковий рахунок [PERSON] . Після смерті орендодавця [PERSON] спадкоємцями на належне їй майно, а саме: 1/8 частка будівлі конюшні, 1/8 частка кормокухні з силосними ямами, 1/8 частка будівлі свинарника, 1/8 частка приміщення для соління шкір що розташовані за адресою: [ADDRESS] , стали її онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 05 травня 2022 року. 01 грудня 2022 року представник [PERSON] [PERSON] звернулася до М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" з письмовим повідомленням про припинення договору, в якому, покликаючись на п.13.4. договору, повідомила про свою відмову від продовження строку дії договору, у зв`язку з чим такий договір слід вважати припиненим з 30.12.2022 та просила повідомити їй час та місце підписання акту приймання-передачі майна з оренди, який буде підготовлений нею. У відповідь на зазначене повідомлення орендодавці [PERSON] та [PERSON] як законний представник неповнолітньої [PERSON] письмово повідомили [PERSON] про свою незгоду з розірванням договору, зазначили, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, відповідно розірвання договору за вимогою одного зі співвласників є неможливим та запропонували заключити додаткову угоду до договору, якою продовжити термін дії договору до 31.03.2023. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 322276211 від 08.02.2023 підтверджується, що кормокухня з силосними ямами, будівля конюшні, приміщення для соління шкур та будівля свинарника за адресою: [ADDRESS] , перебувають у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема позивачу [PERSON] належать 1/24 частка вищевказаних будівель. Вважаючи, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо повернення майна з оренди в добровільному порядку та допустив заборгованість з виплати орендної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (ст.355 ЦК України). Відповідно до\~ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється ст.358 ЦК України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Особливості плати за найм (оренду) майна врегульовано ст.762 ЦК України, згідно якої за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Щодо припинення договору оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 02 квітня 2012 року. Звертаючись до суду з позовною вимогою про повернення йому нерухомого майна, що є предметом договору оренди, позивач виходив з того, що, на його думку, вказаний договір є припиненим, у зв`язку з відсутністю наміру орендодавця продовжувати договір після закінчення його дії. Судом встановлено, що договір оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 02 квітня 2012 року укладено за спільною згодою співвласників нерухомого майна, що є предметом договору, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (представник - мати [PERSON] ) та [PERSON] (представник - мати [PERSON] ). Оскільки право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, то за відсутності такої згоди один із співвласників не може самостійно звертатися до орендаря про відсутність наміру продовжувати договір після закінчення його дії. Матеріали справи не містять доказів спільного звернення усіх співвласників нерухомого майна до відповідача з повідомленням про відсутність наміру продовжувати договір оренди. Повідомлення про припинення договору оренди від 01.12.2022, підписане лише представником одного із співвласників нерухомого майна, не виражає волю усіх співвласників, оскільки лише доводить до їх відома відповідний намір одного співвласника. У письмових\~поясненнях треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] як законний представник неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] зазначили, що не бажають розривати укладений з відповідачем 02 квітня 2012 року договір оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12. Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують наявність згоди усіх співвласників на відсутність наміру продовжувати договір після закінчення його дії, суд дійшов висновку про те, що договір оренди індивідуально-визначеного майна від 02 квітня 2012 року № 1/12 не є припиненим, а відтак термін його дії вважається продовженим згідно п.13.4. вказаного договору. Щодо позовної вимоги про зобов`язання М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" повернути [PERSON] нерухоме майно, що є предметом договору оренди індивідуально-визначеного майна №1/12 від 2 квітня 2012 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 322276211 від 08.02.2023 підтверджується, що позивач - [PERSON] станом на 08.02.2023 є співвласником в розмірі 1/24 частки нежитлового приміщення будівлі кормокухні, загальною площею 13,0 кв.м, нежитлового приміщення будівлі конюшні, загальною площею 72,6 кв.м, нежитлового приміщення для соління шкір, загальною площею 30,7 кв.м, нежитлового приміщення будівлі свинарника, загальною площею 87,4 кв.м. Таким чином, будучи власником 1/24 частки зазначених об`єктів нерухомого майна, [PERSON] просить повернути йому вказані об`єкти в цілому, які повністю йому не належать, а відтак задоволення даної позовної вимоги порушуватиме право власності інших співвласників цього майна: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі\~№ 6-54цс17 зроблено висновок, що "право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.\~Крім того, витребувати можна лише індивідуально визначене майно, однак апеляційний суд витребував 1/2 частину спірної квартири з володіння [PERSON] у власність [PERSON], не з`ясувавши, чи це майно виділене в натурі". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 жовтня 2018 року у справі\~№ 612/553/15-ц (провадження № 61-22051св18) вказано, що "індивідуалізація речі - це надання певній речі (або ж наявність у неї) відмітних властивостей (рис чи характеристик), що дозволяють в необхідних випадках виділити її з числа подібних. Можливо виокремити три групи речей, визначених індивідуальними ознаками: унікальні речі, тобто єдині у своєму роді; речі, що відрізняються від подібних особливими позначеннями чи характеристиками; речі, індивідуалізовані в процесі вибору або відбору". Дослідивши матеріали даної справи, судом встановлено, що нерухоме майно, частка якого належить позивачу та яке є предметом договору оренди, не виділено в натурі в окремий об`єкт нерухомості. За таких обставин, суд дійшов висновку, що витребувати можна індивідуально визначену річ, а не частку в праві спільної часткової власності, а відтак позовна вимога про повернення [PERSON] нерухомого майна, що є предметом договору оренди індивідуально-визначеного майна № 1/12 від 2 квітня 2012, задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення з М`ясопереробного заводу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати по договору оренди індивідуально-визначеного майна №1/12 від 2 квітня 2012 за період з 1 вересня 2019 до 30 вересня 2022 на суму 27750 грн. Як вбачається зі змісту договору та не заперечується відповідачем, орендна плата сплачується до п`ятнадцятого числа поточного місяця орендарем та сплачується готівкою з каси М`ясопереробного заводу - ТзОВ "Захід-м`ясо" на підставі виданого ордеру. Орендар не має права затримувати сплату орендних платежів, строк сплати яких настав, або проводити неповну сплату орендних платежів. Актом звірки взаємних розрахунків між М`ясопереробним заводом Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-м`ясо" та [PERSON] підтверджується наявність у відповідача перед позивачем заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди, яка станом на 30.09.2022 становить 27750,00 грн. Відповідач не заперечує вказані доводи позовної заяви та не спростовує наявність вищевказаної заборгованості, відтак право позивача на отримання орендної плати є порушеним. Оскільки зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати по договору оренди індивідуально-визначеного майна №1/12 від 02 квітня 2012 року. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач умисно допустив ріст заборгованості з виплати орендної плати, оскільки вказане твердження не підтверджується матеріалами справи та суперечить природі договірних відносин. Щодо застосування позовної давності до позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати. Відповідач просить застосувати до позовної вимоги про виплату орендної плати позовну давність, оскільки вважає, що строк у межах якого позивач міг звернутися до суду про стягнення вказаної заборгованості, є пропущеним. Суд частково погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для застосування у даному випадку позовної давності з огляду на таке. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України,\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна заява подана 17 січня 2023 року, тоді як заборгованість відповідача перед позивачем виникла з 01 вересня 2019 року. Оскільки орендна плата згідно умов договору повинна сплачуватись до п`ятнадцятого числа поточного місяця, позивач повинен був дізнатися про виникнення заборгованості не пізніше 15 вересня 2019 року. Позовна заява була подана до суду 17 січня 2023 року, а відтак на заборгованість, яка утворилася у 2019 році поширюється позовна давність, про застосування якої заявив відповідач. Згідно ч.4\~ст.267 ЦК України,\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати по договору оренди індивідуально-визначеного майна №1/12 від 02 квітня 2012 року за період з 01 січня 2020 року до 30 вересня 2022 року на суму 24750,00 грн. Враховуючи вищезазначене, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо стягнення судового збору Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення частково, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив 2147,20 грн судового збору, тобто по 1073,60 грн за кожну позовну вимогу. Позовну вимогу майнового характеру про сплату орендної плати задоволено на 89,19% (24750,00 / 27750,00 х 100). Таким чином, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 957,54 грн (89,19% від 1073,60 грн).

Outcome: approved