Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

17.02.2021 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, визнання права власності на спадкове майно після смерті чоловіка. Позов, з урахуванням уточненого, обґрунтовано тим, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , придбана в 2003 році по частині позивачем та [PERSON] . На час придбання квартири позивач перебувала в шлюбі з [PERSON] та проживала з ним на дату його смерті [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, оскільки позивачу з чоловіком на праві спільної сумісної власності подружжя належало: частини вищевказаної квартири, гараж № [NUMBER] , який знаходиться у гаражному кооперативі за адресою: [ADDRESS] , машина «Москвич 412», 1973 року випуску. 10.07.2020 року позивач звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус повідомив, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита у серпні 2010 року та містить заяву, підписану позивачем, про відмову від спадщини на користь сина [PERSON] . Нотаріус постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, однак, позивач стверджує, що заяву про відмову від спадщини не заявляла, до нотаріуса не зверталася, а відповідач обманними діями та шляхом підробки збільшив свою частку у спадковому майні. Окрім того, позивач від дій відповідача зазнала моральних страждань, які оцінює в 50 000 грн. На підставі викладеного позивач в уточненому позові просить визнати заяву [PERSON] про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь [PERSON] від 21.08.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Міхеєвою Т.М., що знаходиться в спадковій справі приватного нотаріуса № 656/2010, № в спадковому реєстрі 49817724, недійсною, визнати [PERSON] особою, яка прийняла їй належну частину після [PERSON] , усунути відповідача від права на спадкування всього майна, яке належало [PERSON] у зв`язку зі створенням відповідачем перешкод для прийняття спадщини іншим спадкоємцям та незаконним збільшенням своєї частки в спадщині на шкоду іншим спадкоємцям шляхом підробки заяви про відмову від спадщини, визнати за позивачем право власності на все майно померлого [PERSON] у спільній власності подружжя: частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , гаражу № [NUMBER] у гаражному кооперативі «Світлофор-2», що за адресою: [ADDRESS] , і все, що йому належало на момент смерті, а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2021 року цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2021 року, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 13.05.2021 року витребувано докази. 07.07.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення. Заперечення обґрунтовано тим, що позов ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджений доказами. Також вказав, що відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем не був. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] 15.09.2021 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач не визнає справжність її підпису на заяві про відмову від спадщини, що буде доведено висновком судової почеркознавчої експертизи, а строк позовної давності слід рахувати з дня, коли вона дізналася про порушення права, тобто 17.07.2020 року. Також позивач вказала, що доводи відповідача щодо неприйняття ним спадщини спростовуються його заявою від 21.08.2010 року, що міститься в матеріалах спадкової справи, та яка зареєстрована в один день зі спірною заявою під номерами 1078 та 1079. На підставі викладеного просить позов задовольнити. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 року витребувано докази. Ухвалою суду від 12.05.2022 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено. Ухвалою судді від 01.08.2022 року провадження по справі поновлено для вирішення клопотання експерта. Ухвалою суду від 07.09.2022 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено. У зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи ухвалою судді від 19.12.2022 року провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 16.03.2023 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Г.С.. яка діє в порядку заміщення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М., надійшла заява, в якій просила слухати справу без її присутності. Суд, заслухавши учасників судового процесу, судового експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 14.10.1956 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (т. 1 а.с.20). За час шлюбу 28.11.2003 року подружжям придбано частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.24-26). Право власності на вказану частину зареєстровано за дружиною. Згідно з відповіддю КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.36) гараж № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Світлофор-2» побудовано до 1982 року, відомості про його реєстрацію станом на 31.12.2012 року відсутні, матеріали інвентаризаційної справи містять список членів автогаражного кооперативу «Світлофор-2», відповідно до якого гараж № [NUMBER] значиться за « [PERSON] » (російською мовою). [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с.21). На дату смерті разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] (т. 1 а.с.28). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи (т. 1 а.с.124-144), наданої на ухвалу суду про витребування доказів, 21.08.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. прийнято та зареєстровано за № 1078 заяву [PERSON] , відповідно до якої остання відмовилася від належної їй частини спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , на користь сина померлого [PERSON] . У заяві зазначено, що особу [PERSON] , яка підписала документ, встановлено, дієздатність її перевірено. Також матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] , в якій зазначено, що на день смерті його батька [PERSON] залишився автомобіль, який він приймає та просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом. 18.07.2020 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.126). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. від 21.07.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини [INFO] (т. 1 а.с.128-129). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що заяву про відмову від спадщини [INFO] не підписувала. Відповідно до висновку експерта № 2161-21 за результатами судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 932/1431/21 підпис та рукописний текст « [PERSON] »,що розміщені в графі «Підпис» заяви про відмову від спадщини від 21.08.2010 року № 1078, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., виконані самою [PERSON] (т.1 а.с.240-245). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч. 5-6 ст. 1273 ЦК України). Статтею 1274 ЦК України урегульовано право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи: спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Заявляючи вимогу про визнання заяви [PERSON] про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , позивач як підставу позову зазначила саме те, що заява підписана не нею, інших підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України, не вказала. Однак, у ході розгляду справи судом встановлено, що позивач 21.08.2010 року звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, яку самостійно підписала, що підтверджується висновком експертизи. У заяві від 09.03.2023 року представник позивача [PERSON] стверджував, що те, що заяву [PERSON] про відмову від спадщини, яка зареєстрована в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 1078 зареєстровано о 15:07 21.08.2010 року, а заяву про прийняття спадщини [PERSON] , яка зареєстрована в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 1079, зареєстровано о 13:56 21.08.2010 року, що, на його думку, свідчить, що [PERSON] не було в нотаріуса під час оформлення документів про відмову від спадщини, адже порядок номерів бланків заяв не співпадає з часом, зазначеним у витягах з електронних реєстрів. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 21.08.2010 року о 13:56 приватним нотаріусом Міхеєвою Т.М. зроблено запит до Спадкового реєстру щодо наявності спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на який отримано витяг, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (т. 1 а.с.125). Також матеріали спадкової справи містять витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, відкритої приватним нотаріусом Міхеєвою Т.М. після смерті [PERSON] за № 656/2010, реєстраційна дія проведена о 15:07 21.08.2010 року (т. 1 а.с.125 - оберт). Отже, з наведеного вбачається, що приватний нотаріус перед прийняттям заяв сторін перевірила наявність відкритих спадкових справ після смерті [PERSON] , а о 15:07 21.08.2010 року зареєструвала спадкову справу [PERSON] . Таким чином, твердження представника є помилковими та жодним чином не підтверджують відсутності позивача у нотаріуса під час подання заяви про відмову від спадщини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимоги позивача щодо визнання недійсною заяви [PERSON] про відмову від спадщини після смерті чоловіка на користь [PERSON] від 21.08.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Міхеєвою Т.М., а тому відсутність правових підстав для задоволення такої вимоги. Оскільки інші позовні вимоги є взаємопов`язаними з вимогою про визнання недійсною заяви [PERSON] про відмову від спадщини [PERSON] від 21.08.2010 року, у задоволенні якої судом відмовлено, правові підстави для задоволення інших вимог позивача відсутні. З урахуванням зазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову. Також представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності. Однак, за усталеною практикою Верховного Суду відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. Отже, враховуючи, що позов [PERSON] є необґрунтованим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 УПК України судові витрати позивача у зв`язку з відмовою в позові покладаються на неї. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed