Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

31 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини частки від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного тану реєстраційної служби по Березівському району Одеської області. За час шлюбу, а саме: [INFO] в них народився син [PERSON] . 02 березня 2021 року рішенням Березівського районного суду Одеської області їх шлюб був розірваний. Син залишився проживати разом з нею, їй доводиться самостійно утримувати себе та дитину. Батько дитини [PERSON] самоусунувся від надання допомоги, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не відвідує його, не вітає із днем народження, не телефонує синові, повністю втратив з ним зв`язок. Зазначені факти можливо розцінювати як нехтування батьком своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. З вказаних вище підстав позивач і звернулася до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 02 вересня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 22 листопада 2022 року ухвалою суду, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. 27 лютого 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив, відзив на позов ним не наданий. Третя особа в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Зі згоди представника позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалою від 19 травня 2023 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вививши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно рішення Березівського районного суду Одеської області був розірваний. (а.с. 9) Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 10) Відповідно довідки № 311 від 25 липня 2021 року Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про склад сім`ї, зазначено, що дійсно [PERSON] та її діти: донька [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18) У відповідності до ч.4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, у відповідності до наявного в матеріалах справи Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Старокозацької сільської ради від 08 лютого 2023 року, виконавчий комітет, виходячи з інтересів дитини, вважає: доцільно та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок виконавчого комітету Старокозацької сільської ради обґрунтований тим, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Службою у справах дітей Старокозацької сільської ради було проведено бесіду з дитиною [PERSON] та з`ясовано, що батько з ним взагалі не спілкується і протягом тривалого часу не виходить на зв`язок. Нормативне обґрунтування. При розгляді справи, суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду. Фактичними матеріалами справи та приєднаними доказами, а також висновком виконавчого комітету Старокозацької сільської ради підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свою малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, не надає їй матеріального забезпечення, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тому суд, з урахуванням висновку виконавчого комітету, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Старокозацької сільської ради № 7 від 08.02.2023 року, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради, про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача відповідає вимогам чинного законодавства та сприятиме захисту прав та інтересів малолітнього, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 31.08.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved