Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

20 березня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою від 3 квітня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У перше судове засіданні, яке відбулося 2 травня 2023 року, прибула представник відповідача [PERSON] адвокат Войнаровська В.Е.; позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася; від її представника адвоката Савенкова О.С. 2 травня 2023 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою від 2 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було залишено без руху та надано позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали на усунення недоліків в позовній заяві. 24 травня 2023 року через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] адвоката Савенкова О.С. надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 2 травня 2023 року одночасно із клопотанням про продовження строку. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року суд продовжив розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання, яке відбулося 1 червня 2023 року, прибула представник відповідача [PERSON] адвокат Войнаровська В.Е., яка пояснила суду, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову; представник позивача 2 травня 2023 року через канцелярію суду подала клопотання, в якому повідомляла суд про визнання позовних вимог у повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 4 жовтня 2008 року було зареєстровано Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про в Книзі реєстрації шлюбів 4 жовтня 2008 року було зроблено відповідний актовий запис № 817 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». У подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Положенням статті 1 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритися; позивач у позовній заяві просить суд часу для примирення не надавати. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин різниці у поглядах на головні критерії шлюбу, спільне життя та родину; наразі шлюб існує лише формально, оскільки подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому приходить до висновку, що шлюб між сторонами повинен бути припиненим шляхом його розірвання. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved