Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2020, о 22 год. 00 хв., в м. Ковелі, по вул. Міцкевича, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] був пошкоджений. Постановою Волинського апеляційного суду від 11.10.2021 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В діях же [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.12.4, п.12.9 (б) та п.13.3 ПДР України, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 провадження у справі про притягнення до відповідальності [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого позивачу, складає 322134,40 грн. Згідно висновку експерта, вартість автомобіля марки «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , після ДТП складає 138357,63 грн. Розмір відшкодування, яке позивач повинен був отримати, становить 183776,77 грн. (322134,40 грн. 138357,63 грн. = 183776,77 грн.). Страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі 127400 грн. Позивач просить стягнути з відповідача в його користь різницю між фактичним розміром шкоди, вартістю автомобіля після ДТП та страховою виплатою (322134,40 грн. 138357,63 грн. 127400 грн. = 56376,77 грн.), 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати у справі. Заперечення відповідача. Відповідач вважає, що його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена. Постанова Волинського апеляційного суду від 11.10.2021 є неправомірною, оскільки в її основу покладений недопустимий доказ висновок експертизи, який ґрунтується на невірних вихідних даних та протизаконному використанні матеріалів кримінального провадження, до яких не був наданий доступ. Натомість, постанова Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 містить твердження про невинуватість відповідача. Просить у позові відмовити. Мотивувальна частина рішення. 25.11.2020, о 22 год. 00 хв., в м. Ковелі, по вул. Міцкевича, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] був пошкоджений. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Волинського апеляційного суду від 11.10.2021 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, згаданою постановою встановлено, що [PERSON] не вчиняв під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.11.2020, о 22 год. 00 хв., в м. Ковелі, по вул. Міцкевича, порушень правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження як його транспортного засобу, так і транспортного засобу відповідача, тобто дій, передбачених ст.124 КпАП України. Цей висновок є обов`язковим для суду, подальші дискусії щодо цього висновку в цивільному провадженні щодо відшкодування позивачу завданої автопригодою шкоди виключаються. Тому суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на запереченні цього висновку і на сумнівах щодо нього. Ця норма закону впроваджена задля сталості судового рішення і правової визначеності, коли раз зроблений судовий висновок у справі не може за будь-яких умов переглядатися у інших провадженнях. Ця норма покладала на відповідача обов`язок запобігати появі невигідного для себе висновку у справі про адміністративне правопорушення, у цьому випадку в справі щодо [PERSON] . Відповідач у цій справі міг не погодитись з проведеною експертизою, навести свої аргументи. Натомість, відповідач взагалі не брав участі у розгляді, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. За наслідки такого свого рішення, коли тепер вже не можна переглянути згаданий вище висновок, [PERSON] має відповідати сам. Згідно ч.1, 2 ст.1166 ЦК України: «1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.» 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.» Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України: «1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення». Учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.11.2020, о 22 год. 00 хв., в [ADDRESS] , двоє: [PERSON] і [PERSON] . Вина [PERSON] у заподіянні збитків, завданих автопригодою, в силу наведеного вище, виключається. Постанова Волинського апеляційного суду від 11.10.2021, якою виключена вина [PERSON] , в свою чергу, ґрунтується на висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортного експертного дослідження № 8716 від 21.09.2021. Згаданий висновок позивач використовує у справі як доказ. Відповідач вважає цей висновок недопустимим доказом. Підстави для визнання згаданого висновку недопустимим доказом у справі відсутні. Цей висновок використовувався як доказ у згаданій вище справі про адміністративне правопорушення, за наслідками якої виключена вина позивача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вже одна ця обставина робить згаданий висновок допустимим доказом у цій справі і дозволяє його використовувати позивачу. У цій же справі про адміністративне правопорушення (№ 159/1596/21) суд витребував матеріали кримінального провадження (а.с.36 справи № 159/1596/21). Згадані матеріали досліджувались судом і були доступні учасникам справи, в тому числі [PERSON] і його адвокату, для виготовлення копій з них. Отже, походження копій матеріалів кримінального провадження у [PERSON] і його адвоката легальне і вони вправі використовувати ці копії для доведення своєї позиції як у справі про адміністративне правопорушення, так і в цій справі, де розглядаються правові наслідки автопригоди. До того ж, ніякого протиправного розголошення матеріалів кримінального провадження у цьому випадку не наступає, оскільки це провадження закрите. [PERSON] та його адвокат вправі були використати згадані копії для проведення експертизи, передавши їх експерту. Експерт вправі їх досліджувати і робити після цього дослідження висновки, які, в свою чергу, покладені в основу висновків суду, який виключив вину позивача. Згаданий висновок може бути використаний як доказ у цій справі, оскільки він використовувався як доказ у справі, якою виключена вина [PERSON] (№ 159/1596/21). Відповідач ставив під сумнів відповідність наданої позивачем копії висновку. Як наслідок, суд витребував його оригінал, який знаходиться у справі № 159/1596/21 (а.с.86-94). Відповідно до резолютивної частини згаданого висновку № 8716 від 21.09.2021: «1. Швидкість руху автомобіля марки «Audi» н.з. [NUMBER] , враховуючи сліди гальмування зазначені на схемі до протоколу огляду місця події від 25.11.20 p., становила не менше 64.. .67 км/год. Розрахована величина швидкості руху автомобіля «Audi» н.з. [NUMBER] є мінімально можливою, оскільки при наданих неможливо визначити величину затрат кінетичної енергії на утворення деформацій транспортних засобів та затрат кінетичної енергії на переміщення автомобіля марки «Audi» н.з. [NUMBER] після зіткнення, по причинам наведеним в дослідженні 1. При наданих матеріалах, показання водія автомобіля «Audi» н.з. [NUMBER] [PERSON] стосовно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди є технічно не спроможними. При наданих матеріалах, показання водія автомобіля Mercedes н.з. [NUMBER] [PERSON] можна вважати технічно спроможними, оскільки вони не містить технічно неспроможних даних стосовно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди. 4.1. У ситуації, що розглядається водій автомобіля марки «Mercedes» н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1. та п. 12.3. Правил дорожнього руху (див. дослідження 4.1.), а саме: маючи намір об`їхати припарковані автомобілі, повинен був переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а в момент виникнення небезпеки для руху (з технічної точки зору - в момент виявлення автомобіля «Audi» н.з. [NUMBER] , що рухався з перевищенням дозволеної швидкості) негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. 4.2. У ситуації, що розглядається водій автомобіля марки «Audi» н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4., п. 12.9 (б) та п. 13.3. Правил дорожнього руху (див. дослідження 4.2.), а саме: рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год та при роз`їзді за автомобілем «Mercedes» н.з. [NUMBER] дотримуватись безпечного бокового інтервалу до нього. 5. При наданих матеріалах, водій автомобіля Mercedes р.н.з. [NUMBER] [PERSON] , з моменту виникнення небезпеки для руху, виконавши вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху, своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Audi» н.з. [NUMBER] . 6. При наданих матеріалах, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки Mercedes р.н.з. [NUMBER] [PERSON] не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху. 7. При наданих матеріалах, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Audi» н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.4., п. 12.9. (б) та п. 13.3. Правил дорожнього руху, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди». Сукупність постанови\~Волинського апеляційного\~суду від\~11.10.2021,\~якою виключена\~вина [PERSON] ,\~і висновку\~№ 8716\~від 21.09.2021\~дає підстави\~стверджувати,\~що дорожньо-транспортна\~пригоди відбулася\~виключно з\~вини відповідача [PERSON] , а отже він має відповідати перед позивачем за її наслідки. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 провадження у справі про притягнення до відповідальності [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Резолютивна частина цієї постанови не містить висновків щодо винуватості будь-кого, у ній йдеться лише за строки притягнення до адміністративної відповідальності. Використаний у цій постанові вислів: «таким чином, вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, належними і допустимими доказами не доведена, провадження у даній справі розпочато протиправно, протокол є недопустимим доказом, а тому всі докази, здобуті у даній справі, також є недопустимими доказами» у співставленні з резолютивною частиною постанови не веде до висновку про відсутність вини [PERSON] , провадження у справі закрите виключно за строками, а не за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.30 вищевказаного Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПРАТ СК «ВУСО» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200729220. ПРАТ СК «ВУСО» [PERSON] виплачено 127400 грн. страхового відшкодування. Згідно висновку експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 3069 від 17.11.2021, ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,на момент\~ДТП складає 322134,40 грн. Згідно висновку експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 3209 від 23.11.2021, ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,після ДТП складає 138357,63 грн. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 183776,77 грн. (322134,40 грн. 138357,63 грн. = 183776,77 грн.). За мінусом отриманої позивачем страхової виплати в сумі 127400 грн. невідшкодована позивачу сума складатиме 56376,77 грн. (183776,77 грн. 127400 грн.). Зазначена сума підлягає до стягнення з [PERSON] на користь позивача, як з винуватця автопригоди. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль позивача до такого ступеня, що його ремонт вважається економічно\~необґрунтованим. Автомобіль є вартісною річчю для позивача як для пересічної людини, наявність у позивача великих статків, які дозволяють йому швидко і безболісно компенсувати втрати, відповідачем не доведені. Як наслідок, через втрату вартісної речі позивач, поза сумнівом, відчував тривалі і достатньо інтенсивні моральні страждання. Крім цього, позивач відчув, як мінімум, інтенсивний переляк внаслідок автопригоди, переживання за себе і своїх пасажирів, серед яких були рідні. Позивач, поза сумнівом, відчував переживання через необхідність змінювати його звичний ритм життя, оскільки він позбувся автомобіля, а отже мобільності. З урахуванням зазначеного, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Щодо судових витрат у цій справі. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивач поніс витрати на залучення експертів (проведення автотоварознавчих експертиз) в сумі 6349,57 грн. (4805,08 грн. (а.с.55) + 1544,49 грн. (а.с.62)), а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. мінімальну ставку за подання позовної заяви майнового характеру, оскільки стягнута з відповідача сума є меншою від 99240 грн.

Outcome: partial