Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

04.01.2023 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Авентус Україна» про визнання недійсним договору № 3818527 про надання споживчого кредиту. Ухвалою суду від 28.03.2023 року було залучено до участі у даній справі співвідповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Позов мотивований тим, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 13.03.2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача було укладено електронний договір № 3818527 про надання споживчого кредиту в сумі 4 500 грн. Умовами договору, зокрема, передбачено, що кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Позивач не ознайомився з обов`язковою інформацією про ТОВ, порядок та умови надання фінансових послуг, Правилами, примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, в тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах. Позивач не був особисто присутнім для подання заявки, вибору умов кредитування, надання особистих даних, введення коду, заповненні реєстраційної анкети, виготовленні фото з паспортом у руці, підписанні договору, підписанні договору кредитування шляхом введення надіслання унікального ідентифікатора. Відповідач не повідомив позивачу письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору, не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору, що суперечить вимогам ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи з дитинства (пожиттєво) - глухота 4-го ступеня, не розмовляє і не чує. Навчався у спецшколі, володіє технікою спілкування для глухонімих людей жестами, якою спілкується з оточуючими. Позивач може читати букви, складати їх у слова, але не розуміє змісту прочитаного та не може дати йому оцінку. З комп`ютерною технікою позивач знайомий на рівні простого користувача. Він надзвичайно довірливий до людей, які приділяють йому увагу та спілкуються з ним мовою жестів, підтримують його та в чомусь допомагають або намагаються допомогти. Внаслідок зловживання довірою позивача зі сторони [PERSON] (який володіє мовою жестів та працював у м. Вінниці з глухонімими людьми) і під приводом майбутнього працевлаштування на початку 2021 року позивач передав йому копію свого паспорта, ідентифікаційного номера, акаунт смартфону та надав доступ до власної електронної скриньки, а також надіслав фото з паспортом в руках. Внаслідок шахрайських дій з боку [PERSON] на ім`я [PERSON] було укладено ряд кредитних договорів, про які позивач не знав. 22.04.2021 року по факту шахрайських дій відкрито кримінальне провадження № 4202102210000025 за ч. 1 ст. 190 КК України. В зазначеному провадженні [PERSON] визнано потерпілим. Таким чином, оскаржуваний договір [PERSON] не укладав, в нього було відсутнє волевиявлення, він не погоджував істотні умови договору, не був ознайомлений з його умовами та порядком перерахування (отримання) коштів, не підписував його за допомогою електронного підпису і взагалі не міг вчиняти дані дії, оскільки не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Працівники ТОВ «Авентус Україна» при укладенні оспорюваного договору не переконались, що споживач, який подає документи для отримання кредиту, перебуває у здоровому розумі та ясній пам`яті, діє добровільно, від власного імені та у власних інтересах. Зазначаючи правовою підставою даного позову ст. 225 ЦК України, [PERSON] просив суд визнати недійсним договір№ 3818527 про надання споживчого кредиту, укладений 14.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Судом вчинені наступні процесуальні дії. 05.01.2023 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 23.01.2023 року допущено до участі у даній справі перекладача жестової мови з числа атестованих в УТОГ (особу, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, кваліфікація якого підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством). Ухвалою суду від 28.02.2023 року було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 28.03.2023 року було залучено співвідповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до участі у даній справі. 24.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] через перекладача жестової мови - [PERSON] (посвідчення № [NUMBER] ВГОІ «УТГ» Вінницька обласна організація УТОГ) суду пояснив, що кредит він не отримував. Його знайомий [PERSON] , який володіє жестовою мовою, з яким вони раніше працювали, в 2020-2021 році запропонував надати йому документи з метою оформлення на роботу. Він передав копію паспорту, фотографію обличчя з паспортом, довідку РНОКПП, довідку з ЖЕК, трудову книжку, а також 2 000 грн. Спілкувались між собою по відеозв`язку. [PERSON] обіцяв сплачувати йому проценти від бізнесу по 200-500 грн. Колись він оформляв кредит на придбання мобільного телефону, але кредит погасив. 14.03.2021 року кредитний договір він не укладав та не підписував. На прохання Білецького він поставив свій підпис на папері і відправив йому, а також відправив цифровий код, який прийшов на його телефон. Він має електронну пошту, якою йому допомагав користуватись [PERSON] . Сам він електронною поштою не користується. Через деякий час його батько отримав повідомлення про борги на загальну суму 84 000 грн. за кредитними договорами, укладеними на його ім`я, тому вони звернулись до поліції. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Слободянюк М.В. позовні вимоги та відповідь на відзив підтримав відповідно до викладених обставин. Просив задоволити позов [PERSON] на підставі ст. 225 ЦК України та визнати недійсним договір № 3818527 про надання споживчого кредиту, укладений 14.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Наголосив, що договір укладав не позивач, справжнього волевиявлення його при укладенні договору не було. Позивач є інвалідом ІІІ групи, навчався в спецшколі, спілкується з іншими через перекладача, тому він не міг укласти договір онлайн і ознайомитись з Правилами надання коштів у позику. [PERSON] передав свої особисті документи іншій людині, яка використала його персональні дані, створила електронний кабінет і від імені [PERSON] уклала оспорюваний договір, таким чином шахрайським шляхом заволоділа грошима. При цьому [PERSON] не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. В судове засідання представник ТОВ «Авентус Україна» не з`явився. 20.02.2023 року судом зареєстровано відзив на позов (а.с. 48-54), згідно якого представник [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, а справу розглянути у її відсутності. Суду повідомила, що позивач є клієнтом ТОВ з 19.02.2021 року, укладав кредитні договори і виконував належним чином зобов`язання за ними. Кошти були перераховані на картку, відкриту на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк». Доказів вчинення шахрайських дій [PERSON] не надав, а за те, що передавав свої персональні дані іншим особам - несе сам відповідальність. Також позивач не надав доказів, що він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними під час укладення договору або рішення суду про визнання його недієздатним, тому підстав для застосування ст. 225 ЦК України немає. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явились з невідомих причин, про день розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, письмових відзивів на позов, заяв про відкладення засідання не надавали. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідачів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач - його син, який є людиною з інвалідністю, глухим і спілкується лише жестовою мовою. Він навчався в спеціалізованій школі, читає прості слова, складних текстів і значення професійних слів не розуміє. Підтвердив, що син користується комп`ютером, за його допомогою користується Інтернетом, але дивиться лише відео, без текстів та коментарів, друкує прості слова. Зауважив, що син не міг зрозуміти оголошення про укладення договору про споживчий кредит, його зміст та положення, не міг створити особистий кабінет на сайті і оформити електронний договір за допомогою цифрового ідентифікатора. На його ім`я була оформлена картка в "ПриватБанк», якою він користується, знімає гроші і поповнює рахунок, на картку приходить пенсія. В 2021 році вони дізнались про укладення кредитів на його ім`я у 17 кредитних установах, тому звернулись до правоохоронних органів. Дані кредитні договори [PERSON] не укладав, кредитні кошти не отримував. Вважає, що його приятель [PERSON] ввів сина в оману і заволодів всіма грошима, а в даний час переховується. Розслідування в кримінальному провадженні не закінчено. Декілька років тому [PERSON] оформляв кредит на придбання телефону, але кредит погасив з пенсії. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 1994 року знає [PERSON] , була його класним керівником, викладала українську мову і літературу у Вінницькій спеціалізованій школі ВОР. Артур повністю глухий, спілкується лише жестовою мовою, не говорить. Букви і прості слова він знає, розуміє їх зміст, але словарний запас позивача незначний, тому офіційний складний текст для позивача буде не зрозумілий. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є інвалідом ІІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена довічно. Недієздатним та обмежено недієздатним рішенням суду [PERSON] не визнаний. ТОВ «Авентус Україна» діє на підставі ліцензії НКФП від 28.03.2017 року на підставі розпорядження № 753 Свідоцтво про реєстрацію фінустанови ФК №870 від 28.02.2017 року. 14.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір № 3818527 про надання споживчого кредиту. Кредитний посередник при укладенні кредиту відсутній. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефона споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства (п.1.1 договору). Згідно умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язаний одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Загальний розмір кредиту - 4 500 грн. Строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказана у графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено в порядку та на умовах, визначених в розд. 4 цього договору (п. 1.4). Кредитні кошти надані позивачу шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами кредитної картки, зазначеної споживачем не пізніше 3 календарних днів від дати підписання договору. При укладенні договору [PERSON] надав додаткові контактні дані: особистий кабінет, моб. тел.: [NUMBER] , [NUMBER] , Еmail:85ріnchuk@gmail.com. Договір та графік платежів підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М425705, 14.03.2021 року (10:15:11). Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затвердженого наказом №53-ОД 16.01.2020 року, що набрали чинності з 19.01.2020 року, встановлено порядок надання фінансових послуг в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно паспорту споживчого кредиту, загалом одноразово позивач зобов`язався сплатити 6 936,75 грн. Орієнтовна вартість кредиту за зниженою ставкою - 6 936,75 грн., за стандартною ставкою - 7 065 грн. Споживач має право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про споживче кредитування», однак, не відмовився. Паспорт споживчого кредиту [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором М425705, 14.03.2021 року (10:15:11) та підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. [PERSON] підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Правилами, зокрема, визначено вимоги, яким має відповідати споживач під час кожного звернення до ТОВ з метою одержання кредиту: мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та правоздатності (4.1.1.), перебувати у здоровому глузді та ясній пам`яті, діяти добровільно, від власного імені та у власних інтересах, повністю розуміючи значення своїх дій (4.1.9). Згідно інформації з облікової картки клієнта в ТОВ, [PERSON] здійснював реєстрацію і підтвердження заявки на отримання кредиту, здійснював вхід в електронний кабінет за кодом для входу, вказував контактні дані, електронну пошту і номер картки для перерахування кредитних коштів, контактні дані родичів, відомості про місце проживання, роботи тощо (а.с. 72-74). Також представником ТОВ «Авентус Україна» надані докази подання заявок на укладення кредитних договорів із [PERSON] 15.02.2021 року, 19.02.2021 року, 13.02.2021 року, 14.02.2021 року (а.с. 71). 18.10.2021 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 18/10/2021 року, згідно з яким клієнт відступив факторові право вимоги заборгованостей до боржників-позичальників. Згідно реєстру боржників, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3818527 за основною сумою боргу - 4 500 грн. (сума заборгованості за відсотками - 10 260 грн., загальна сума заборгованості - 14 760 грн.) відступлено ТОВ «Українські фінансові операції», про що [PERSON] було повідомлено за ел.адресою, яку він зазначив у заяві на отримання кредитних коштів. 11.07.2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 1, за яким було відступлено право вимоги до боржників-позичальників, зокрема, до [PERSON] за договором кредиту № 3818527 від 14.03.2021 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20.04.2021 року зареєстровано кримінальне провадження № 42021022110000025 на підставі заяви [PERSON] про вчинення шахрайських дій з боку [PERSON] (а.с. 22). Фабула справи не викладена. Станом на день ухвалення рішення судом досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не закінчене. Згідно повідомлення відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 24.04.2023 року, було встановлено наступні обставини укладання договору № 3818527 про надання споживчого кредиту від 14.03.2021 року на суму 4 500 грн. за допомогою електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Авентус Україна» для споживачів сервісу «СreditPlus» (сайт). Відкриття особистого кабінету на сайті, заповнення персональної інформації, визначення паролю для входу до особистого кабінету, заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, отримання пропозиції ТОВ «Авентус Україна» укласти кредитний договір (оферту) в особистому кабінеті, погодження з пропозицією (офертою) ТОВ «Авентус Україна» шляхом натискання кнопки «погоджуюсь» в особистому кабінеті, отримання одноразового ідентифікатора (коду) на номер телефону та введення його для підписання договору виконано сторонньою особою, яка територіально знаходилась на значній відстані від місцезнаходження [PERSON] . Стороння особа заволоділа персональною та іншою інформацією [PERSON] , використаною для укладення договору про надання споживчого кредиту, шляхом обману. Вказана особа діяла не за дорученням [PERSON] та не в його інтересах. Особу встановлено. Проводяться заходи відповідно до положень КПК України (а.с. 195). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що він особисто не укладав кредитний договір від 14.03.2021 року, його волевиявлення на укладення договору не було, а внаслідок того, що не розумів значення своїх дій, він передав свої персональні дані іншій особі, яка шахрайським шляхом заволоділа кредитними коштами, тому договір є недійсним в силу ст. 225 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. У частині першій статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Кредитний договір є укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Разом з тим, позивач [PERSON] не надав доказів того, що в момент укладення кредитного договору він перебував в такому стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Показання свідків про неможливість [PERSON] прочитати і зрозуміти складний текст договору і правил надання кредиту, неможливість оформлення онлайн кредиту із підписом його цифровим ідентифікатором тощо не є достатніми і допустимими доказами, які б підтверджували обставини абсолютної неспроможності [PERSON] за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій і керувати ними. За відсутності відповідних доказів рішення буде ґрунтуватись на припущеннях ( ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Також представник позивача [PERSON] в судовому засіданні посилався на інші обставини недійсності правочину - те, що у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на укладення спірного правочину, проте в судовому засіданні не були доведені обставини, що правочин підписала інша особа, а не [PERSON] . Частина третя статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. В судовому засіданні встановлено, що договір підписаний сторонами електронним цифровим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір з [PERSON] не був би укладений. Згідно довідки дізнавача СД Відділення поліції № 1 ВРУП Куртіша О. від 24.04.2023 року в кримінальному провадженні було встановлено, що відкриття особистого кабінету на сайті, заповнення персональної інформації, визначення паролю для входу до особистого кабінету, заповнення заявки на отримання кредиту на сайті, отримання пропозиції ТОВ «Авентус Україна» укласти кредитний договір (оферту) в особистому кабінеті, погодження з пропозицією (офертою) ТОВ «Авентус Україна» шляхом натискання кнопки «Погоджуюсь» в особистому кабінеті, отримання одноразового ідентифікатора (коду) на номер телефону та введення його для підписання договору виконано сторонньою особою, яка територіально знаходилась на значній відстані від місцезнаходження [PERSON] (а.с. 195). Стороння особа заволоділа персональною та іншою інформацією [PERSON] , використаною для укладання договору про на дання споживчого кредиту шляхом обману. Вказана особа діяла не за дорученням [PERSON] та не в його інтересах. Разом з тим, даний доказ не є достовірним, оскільки кримінальне провадження не завершене. Лише після вироку суду в кримінальному провадженні будуть обов`язковими для суду обставини, встановлені в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Таким чином, оскільки позивач не довів позовних вимог щодо визнання правочину недійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ст. 225 ЦК України, в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про визнання недійсним договору № 3818527 про надання споживчого кредиту від 14.03.2021 року слід відмовити.

Outcome: dismissed