Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов уточнений позов [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного Товариства Сенс Банк («Альфа-Банк»), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, в якому просили: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45434025 від 08.02.2019 12:38:30, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк». - скасувати запис про реєстрацію права власності №30207053, вчинений державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем, яким проведена реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1761027751101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк». - скасувати запис про право власності № 35087439, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Папським Артемом Едуардовичем, яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1761027751101) за Акціонерним товариством «Альфа-Банк». - припинити право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1761027751101) (номер запису про право власності 35087439). - поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про спільну часткову власність на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1761027751101) за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у розмірі частки. - поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про спільну часткову власність на квартиру за адресою: ^істо [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1761027751101) за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у розмірі !6 частки. - стягнути з державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича та Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі №523/11320/19. Обґрунтовують позовні вимоги тим, що 11.09.2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 05/95/100, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 28000,00 дол. США, зі сплатою 15% відсотків річних. У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 11.09. 2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2060, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., згідно умов якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить останнім на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 06 липня 1995 року. В квітні 2019 року до квартири Позивачів за адресою: [ADDRESS] з`явилися представники AT «Укрсоцбанк» у кількості близько 4 людей чоловічої статі спортивної статури, з метою злому вхідних замків та вселення у вказану квартиру. На підставу законності своїх вимог представники AT «Укрсоцбанк» послалися на те, що дана квартира є власністю Відповідача та надали витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру 05.02.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Манютою С.В. У якості підстави виникнення права власності зазначено: поштові повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: «Укрпошта»; Вимога, серія та номер: УСБ/Д/60, виданий 06.12.2018, видавник: AT «Укрсоцбанк»: Іпотечний договір, серія та номер: 2060, виданий 11.09.2006, видавник: ПН ОМНО Трофімець В.В. Підставою внесення запису стало: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45434025 від 08.02.2019 12:38:30, [PERSON] , КП «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл. Позивачі зазначають про те, що не погоджуються з діями державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на належну їм квартиру. Вважаємо, що реєстрація права власності на нерухоме майно за AT «Укрсоцбанк» відбулась з порушенням встановлених правил та процедур, а також вимог законодавства України. Позивачі вважають, що їх незаконно позбавили права власності на квартиру, не укладаючи окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Як наслідок, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45434025 від 08.02.2019 року є незаконним та підлягає скасуванню. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.07.2019 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 06.09.2019 року на 10год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2023 року на 14год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування реєстрації - відмовлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 року заяву позивачів [PERSON] та [PERSON] про залучення співвідповідача по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора , про скасування запису про реєстрацію права власності - задоволено. Залучено до участі у справі № 523/11320/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» про скасування реєстрації в реєстрі речових прав на нерухоме майно як співвідповідача - державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту С.В. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 року клопотання позивачів [PERSON] та [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності - задоволено. Витребувано в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 26.02.2020 року на 12год. 15хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2020 року заяву позивача [PERSON] про заміну неналежного відповідача - задоволено. Замінено неналежного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на належного відповідача, а саме його правонаступника - АТ «Альфа-Банк» по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року у задоволенні заяви позивачів [PERSON] та [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності - відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року ппеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] - задоволено.Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року скасовано.Прийнято постанову.Заяву [PERSON] та [PERSON] задоволено. Суд наклав арешт на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено АТ «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання /припинення комунальних послуг та інших дій. Заборонено АТ «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії щодо обмеження прав [PERSON] та [PERSON] у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до розгляду справи по суті. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року поновлено строк для подачі заяви позивачам [PERSON] , [PERSON] про уточнення позовних вимог. Прийнято до розгляду заяву позивачів [PERSON] , [PERSON] про уточнення позовних вимог по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування записів про реєстрацію права власності, про припинення права власності, про поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про спільну часткову власність на квартиру, про стягнення судових витрат. Постановою ВС від 30.06.2021 року касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення. Постанову Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року залишено без змін. У судове засідання з`явився позивач [PERSON] та його представник - адвокат Попова О.А., позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (т.3, арк.сп. 67). У судове засідання з`явилася представник відповідача АТ «Сенс Банк» (раніше АТ «Альфа-Банк») - адвокат Байрамов О.В., позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Пояснив суду, що АТ «Сенс Банк» (раніше АТ «Альфа-Банк») є неналежним відповідачем по справі. Так як , 24.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу на квартиру [ADDRESS] , відповідно до письмових доказів які є в матеріалах справи. Представник відповідача АТ «Сенс Банк» (раніше АТ «Альфа-Банк») - адвокат Байрамов О.В.В надав до суду письмовий відзив, який міститься в матеріалах справи, представник заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просить відмовити в задоволенні, з огляду на наступне (т. 1, арк.сп.46-50). Згідно ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання - прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотеко держателя. Положеннями іпотечного договору передбачено таке застереження щодо передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем забезпеченого зобов`язання. Тому, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося, ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право власності у добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в Іпотечному договорі, отже, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято відповідачем на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором, а тому положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не можуть бути застосовані та посилання Позивача не відповідають чинному законодавству України. Представник відповідача вказує про те, що позивач не надав до суду документи, які підтверджують, що майно є єдиним та майно є постійним місцем проживання. Зазначене необхідно встановлювати за усіма членами сім`ї, у тому числі осіб до яких вони можуть бути спадкоємцями першої черги. Представник відповідача, також зазначає про те, що позивач навмисно приховав інформацію стосовно наявності у нього іншого майна, зазначене підтверджується інформаційною довідкою №179831719 від 05.09.2019 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, в ній зазначено, що за [PERSON] обліковується нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 296,70 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . За таких підстав не може бути застосовано ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стосовно правових підстав здійснення державної реєстрації права власності, представник відповідача зазначає, що у змісті позовної заяви позивачка не заперечує про невиконання нею умов Договору кредиту, а отже, наявності суми заборгованості перед AT «Укрсоцбанк», у зв`язку дана обставина (наявність боргу) не підлягає додатковому доказуванню. Представник відповідача вказує про те, що сторони правочину узгодили умови укладеного Договору іпотеки та домовились про можливість позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що в розумінні зазначеної статті є відповідним застереженням, та спеціальним Законом передбачена підстава державної реєстраціє права власності на підставі договору. Таким чином, чинним законодавством та умовами укладеного Іпотечного договору передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться на підставі Іпотечного договору та є законним способом набуття AT «Укрсоцбанк» нерухомого майна у власність. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає про те, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного Товариства Сенс Банк («Альфа-Банк»), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування записів про реєстрацію права власності, про припинення права власності, про поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про спільну часткову власність на квартиру, про стягнення судових витрат є не обґрунтовані, є не доказані, тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено про те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05.07.1995 року, яке видано Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 05.07.1995 року №63860, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-6812, квартира [ADDRESS] належить на правах спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (т.1, арк.сп.13). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7731030 від 11.07.2005 року КП «ОМБТІ та Рон», реєстраційний номер 11339865, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, номер запису 169 в книзі 568пр-93 (т. 1, арк.сп.14). Згідно Акту про проживання вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають у вказаній квартирі з 1976 року (т.1, арк.сп. 118). Судом встановлено про те, що 11.09.2006 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено Іпотечний договір (ар.сп.22-23). Відповідно до п. 1.1 Договору Іпотекодавці передають в наступну іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником Основного зобов`язання, нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру під [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною жилою площею 29,3 кв.м. та підсобних приміщень: 1 -коридор - 7,6 кв.м.; 4- кухня - 6,7 кв.м.; 5-туалет -1,0 кв.м.; 6 - ванна - 2,6 кв.м.;7- вбудована шафа - 0,4; балкон - 0,9 кв.м., загальною площею - 48,5 кв.м., яка є власністю Іпотекодавців на підставі Свідоцтва про власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунальноґо господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 06.07.1995 року, право власності на яку зареєстроване згідно з Витягом № 7731030 про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОМБТІ та РОН від 11.07.2005 року в реєстровій книзі 568пр-93, запис №169, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором (з майновим поручителем), посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. від 01.11.2004 року за реєстровим №2439. Судом встановлено про те, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №2005/08/628 19.08.2005 року, укладеного між ПАТ і «Укрсоцбанк» та [PERSON] у розмірі: 191 808.48 грн., та в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №05/95/100 від 11.09.2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , у розмірі 309 264.11 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки а саме: двокімнатну квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що належить на праві спільної часкової власності [PERSON] та [PERSON] по частки кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 07.1995 року, право власності на яку зареєстровано згідно з Витягом №7731030 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "ОМБТІ та РОН" від 11.07.2005 року в реєстровій книзі, запис №568пр-93, запис№169, шляхом продажу предмету іпотеки проведенням приходних торгів. На момент дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, відстрочити виконання судового рішення. Стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] у рівних частках на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" сплачені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3654 гривень (арк.сп. 15-17). Постановою Верховного суду від 21.11.2018 року касаційну скаргу [PERSON] , [PERSON] - задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1, арк.сп. 46-49). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 161386274 від 28.03.2019 року право власності №30207053 від 05.02.2019 року зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі: поштові повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта;, Вимога, серія та номер: УСБ/Д/60, виданий 06.12.2018, видавник: АТ «Укрсобанк; Іпотечний договір, серія та номер: 2060, виданий 11.09.2006, видавник: ПН ОМНО Трофімець В.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45434025 від 08.02.2019 року, [PERSON] , КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеська обл. (арк.сп. 24). 06.12.2019 року до суду, на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 року по справі №523/11320/19, надійшли завірені копії документів реєстраційної справи №1761027751101 щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також завірені скан-копії документів зазначеної реєстраційної справи, які містяться в електронному вигляді у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн (т. 1, ст.155-185). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно з частинами другою та третьою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Пункт 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Пунктом 40 Порядку визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком. Судом встановлено, також вбачається із матеріалів справи про те, що державний реєстратор під час державної реєстрації права власності, стосовно нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», діяв виключно у межах і у спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. У постанові від 28.08.2018 року по справі 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається про те, що 24.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 343 (т.3, арк.сп.70-72). Відповідно до п. 1.1 право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 48,5 кв.м., житловою площею - 29,3 кв.м. перейшло до [PERSON] , що підтверджується Актом приймання-передачі від 24.02.2021 року (т.3, арк.сп.73). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 245806653 від 24.02.2021 року, номер запису про право власності: 40713584 від 24.02.2021 року, право власності на квартиру, обєкт житлової нерухомості, загальною площею 48,5 кв.м. зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 343, виданий 24.02.2021, видавник: Чапський А.Е., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56791261 від 24.02.2021 року, приватний нотаріус Чапський А.Е., Одеський міський нотаріальний округ (т.3, арк.сп.74). Судом встановлено, що у судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Попова О.А. заявила клопотання та надала до справи докази, саме письмову Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 30.05.2023 року. Відповідно до вказаної довідки вбачається, що власником квартири [ADDRESS] , яка складається: загальна площею - 48,5 кв.м., житловою площею - 29,3 кв.м., є [PERSON] (т.3, арк.сп. 117-118). В судовому засіданні, під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат Попова О.А. відмовилася заявляти клопотання про заміну неналежного відповідача АТ «Сенс Банк» (раніше АТ «Альфа-Банк») - на належного відповідача [PERSON] , в порядку ст.51 ЦПК України. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15.05.2023 року, справа № 352/371/21, провадження № 61-8494св22, встановлено, що: «Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів - позовні вимоги вирішені бути не можуть. ТОВ «ФК «Інвент», що придбало у ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та іпотечними зобов`язаннями боржника/іпотекодавця [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий банк», та звернуло стягнення на обтяжене іпотекою нерухоме майно, до участі у справі як відповідач не залучено, клопотань про його залучення співвідповідачем за цим позовом позивач не заявляв, що є підставою для відмови у задоволенні позову». Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі ( позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав ( свобод, інтересві) особа, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які до цього причетні. При таких обставинах, суд вважає про те, що вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Оскаржувана постанова відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. В силу ст.13 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] не надали суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог. Також, суд вважає, що позивачі [PERSON] , та [PERSON] не довели суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного Товариства Сенс Банк («Альфа-Банк»), державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування записів про реєстрацію права власності, про припинення права власності, про поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про спільну часткову власність на квартиру, про стягнення судових витрат - не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed