Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

17.01.2023 позивач Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. В обґрунтування позову зазначається, що Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) встановлено факт адміністративного та цивільного-правового характеру у вигляді видобування корисних копалин місцевого значення, а саме будівельного кар`єрного піску, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, яке здійснив [PERSON] . Фактичним виїздом на місце, встановлено самовільне користування надрами а також самовільний забір корисних копалин місцевого значення (піску) на території Савранської сільської ради Подільського району Одеської області. Стосовно відповідача державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Паламарчуком О.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.05.2021 № 000677, в якому зазначено, що 05.05.2021 [PERSON] здійснив самовільне користування надрами, а також самовільний забір корисних копалин місцевого значення (піску) на території Савранської сільської ради Подільського району Одеської області, що є порушенням частини 1 статті 47 КУпАП та статей 16, 19, 23 Кодексу України про надра. Того ж дня 05.05.2021 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Паламарчуком О.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000677, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 47 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до квитанції від 12.05.2021 №3 відповідач сплатив суму штрафу в повному обсязі. Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за наслідками самовільного користування надрами було здійснено розрахунок суми збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу. Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних внаслідок самовільного користування надрами, розмір шкоди становить 6 048 грн. Інспекція зверталась до відповідача з претензією № 96 від 14.06.2021 про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, які утворились внаслідок здійснення відповідачем правопорушення, передбаченого статтями 16, 19, 23 Кодексу України про надра. Зазначена претензія була направлена відповідачу рекомендованим листом від 15.06.2021 № 0600006896208. Однак сума збитків у розмірі 6 048 грн [PERSON] не сплачена. З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у вигляді збитків, нанесених державі Україна у розмірі 6 048 грн на користь держави Україна та судового збору. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 26.01.2023 прийняв цивільний позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до розгляду та відкрив провадження по справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати у строк 15 днів з дня вручення ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву та, відповідно, відповіді на відзив для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. 21.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] в якому він позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Мотиви відзиву зводяться до незгоди із складеним стосовно відповідача протоколом, зазначаючи при цьому, що дії відповідача були спрямовані на благоустрій кладовища. Так, відповідач [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись що протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно нього від 05.05.2021 № 000677 не містить обставин, на підставі яких уповноважена особа дійшла висновку, що вчинене адміністративне правопорушення. Тому, на думку відповідача, винесена постанова стосовно нього є протиправною. Крім того, [PERSON] посилався на те, що позивачем не доведено повного складу цивільного правопорушення, оскільки він не здійснював самовільне видобування піску, а вивозив сміття з кладовища на сміттєзвалище. Цивільний позов не містить інформації щодо обстеження площі (ділянки) де він, нібито, видобував пісок. [PERSON] зазначив, що для відшкодування шкоди необхідно довести факт неправомірності поведінки особи, наявність завданої шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. На думку відповідача [PERSON] , обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. 13.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в якій позивач, зокрема, звертає увагу суду на те, що протокол був підписаний відповідачем без зауважень, не скориставшись при цьому правом на подання письмових зауважень, а постанова про накладення адміністративного стягнення в судовому порядку не оскаржена У зв`язку з клопотаннями сторін розгляд справи неодноразово відкладався. В судове засідання 23.05.2023 представник позивача Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в раніше поданій відповіді на відзив підтримав позовні вимоги та в поданому позові просив розглянути справу без участі уповноваженого представника інспекції. В судове засідання 23.05.2023 відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 90), не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Суд встановив, що Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2020 р. № 802 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції» та згідно наказу Державної екологічної інспекції України № 502 від 22 грудня 2020 року «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)» забезпечує здійснення функцій та повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища з 23 грудня 2020 року та є правонаступником Державної екологічної інспекції у Одеській області. 05.05.2021 Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) встановлено факт адміністративного та цивільного-правового характеру у вигляді видобування корисних копалин місцевого значення, а саме будівельного кар`єрного піску, без отримання спеціального дозволу на користування надрами відповідачем [PERSON] . Стосовно відповідача державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Паламарчуком О.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.05.2021 № 000677, в якому зазначено, що 05.05.2021 [PERSON] здійснив самовільне користування надрами, а також самовільний забір корисних копалин місцевого значення (піску) на території Савранської сільської ради Подільського району Одеської області, що є порушенням частини 1 статті 47 КУпАП та статей 16, 19, 23 Кодексу України про надра (а.с.9). 05.05.2021 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Паламарчуком О.Л. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000677, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 47 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.10). З пояснень [PERSON] вбачається, що 05.05.2021 він за домовленістю з [PERSON] та [PERSON] вивозив пісок з кар`єру де видобувається стихійно пісок до Савранського кладовища. Також ними вивозилось сміття з території кладовища на звалище. Всі ці роботи проводились за його власні кошти (а.с.11). Відповідно до квитанції від 12.05.2021 №3 відповідач [PERSON] сплатив суму штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 17). Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних внаслідок самовільного користування надрами [PERSON] , розмір шкоди становить 6 048 грн (а.с.14-15). Інспекція зверталась до відповідача з претензією № 96 від 14.06.2021 про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, які утворились внаслідок здійснення відповідачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 47 КУпАП України (а.с.12-13). Вказана претензія отримана відповідачем [PERSON] 18.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16) На даний час сума збитків у розмірі 6 048 грн у добровільному порядку [PERSON] не сплачена. Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. При цьому як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] постанову про накладення адміністративного стягнення № 000677, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 47 КУпАП, будучи з нею ознайомлений, в судовому порядку не оскаржував, добровільно сплатив штраф, у зв`язку з чим суд констатує, що вина відповідача є доведеною. Водночас будь-яких належних та допустимих доказів відсутності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке стало підставою для нарахування суми збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, позивачем суду не надано. На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно статті 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно статті 1 ЦПК України. Відповідно до положень статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та підпунктів 1, 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року № 275, Держекоінспекція є центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 року №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 року за №350/34633, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Згідно з розділом ІІ Положення, Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (п.9), вживає в установленому прядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п.10). Статтею 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу, середовища» від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, законами України. Статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Як вбачається з вимог статті 69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до статті 14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування, зокрема для видобування корисних копалин. Зі змісту статті 23 Кодексу України про надра вбачається, що пісок належить до корисних копалин, видобуток яких, не може здійснюватися без видачі спеціального дозволу. Як зазначено в статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. Відповідно до частини 3 статті 23 Кодексу України про надра, видобування корисних копалин місцевого значення і торфу з застосуванням спеціальних технічних засобів, які можуть призвести до небажаних змін навколишнього природного середовища, погоджується з місцевими радами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. У відповідності до положень статті 65 Кодексу України про надра, порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні зокрема у самовільному користуванні надрами. Згідно зі статтею 67 Кодексу України про надра, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Пунктом 10 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) затвердженого наказом Державною екологічною інспекцією України від 01.06.2021 року за № 255 встановлено, що Інспекція має право розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції. Наказом Міністерства екології та природніх ресурсів України від 28.11.2011 №303 затверджено «Методику визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами». Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 та пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 статті 167 ЦК України встановлено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Статтею 170 ЦК України передбачено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилами, встановленими статтею 1166 ЦК України, для відшкодування шкоди необхідно: наявність самої шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) особи, що її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи. До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом. Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як роз`яснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини 2 Положення, Держекоінспекція України входить до органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Отже, позивач є уповноваженим Державою органом, який виступає від імені Держави з метою захисту інтересів Держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір шкоди, нанесений відповідачем [PERSON] державі розраховано державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-західного округу відповідно до «Методику визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами». Відповідно до обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних внаслідок самовільного користування надрами [PERSON] , розмір шкоди становить 6 048 грн. Відповідачем по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені, тому підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача слід стягнути розмір шкоди в розмірі 6 048 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 486 від 15.11.2022 (а.с. 18). Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 481 грн.

Outcome: approved