Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У квітні 2023 р. Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 55 451,83 грн заборгованості за кредитним договором № 14445/11/2021 від 02.09.2021 р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором щодо повернення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та на те, що станом на 14.03.2023 р. наявна заборгованість на загальну суму 55 451,83 грн, що складається з: 38 184,45 грн заборгованості за кредитом, 17 267,38 грн заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 07.04.2023 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі пункту першого статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що 02.09.2021 р. між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (банк) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 14445/112/2021 р., за умовами якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (пункт 1.1 договору). Згідно пунктів 1.3, 3.2 договору кредит надається у сумі 50 000,00 грн з поверненням в термін до 01.09.2024 р. із сплатою 54% річних. 08.06.2022 р. між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (банк) та відповідачем (позичальник) було укладено додатковий договір, за умовами якого серед іншого сторони погодили надання банком позичальнику відтермінування сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого позичальником кредиту на термін з 01.07.2022 р. до 01.08.2022 р. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. За змістом статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 14.03.2023 р. за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 55 451,83 грн, що складається з: 38 184,45 грн заборгованості за кредитом, 17 267,38 грн заборгованості за відсотками. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума заборгованості за кредитом, сума заборгованості за відсотками підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved