Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю, стягнення компенсації вартості частки квартири. Зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26.02.2000, який було розірвано 12.03.2019. Під час шлюбу ними було набуто квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира була набута відповідачкою у власність на підставі договору довічного утримання, укладеного 15.03.2001 між [PERSON] і [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Посилаючись на те, що відповідачка відмовляється визнавати той факт, що зазначена квартира є їх спільною сумісною власністю, просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з [PERSON] на свою користь компенсацію вартості 1/2 частини зазначеної квартири, що складає 224 000 грн. [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2021 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника. Згідно з ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2022 поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . У подальшому [PERSON] подано заяву про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, у якій остання вказала на наступне. Зазначала, що її батько та відповідачка у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2000, який було розірвано 12.03.2019. Під час шлюбу ними було набуто квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира була набута відповідачкою у власність на підставі договору довічного утримання, укладеного 15.03.2001 між [PERSON] і [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідачка відмовляється визнавати той факт, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю її та її батька. Хоча договір довічного утриманні і був оформлений на [PERSON] її батько також ніс витрати згідно зазначеного договору з утримання [PERSON] . Оскільки договір довічного утримання був укладений під час шлюбу та був повністю виконаний у період шлюбу, кошти, які витрачалися на утримання [PERSON] були спільними коштами подружжя, а тому спірна квартира є спільною власністю подружжя - [PERSON] і [PERSON] . Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею після смерті батька, а тому має право на спадкове майно, яке належало останньому, а саме: 1/2 частину квартири [ADDRESS] , просила визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2000, який було розірвано відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2019 (а.с. 8, 10) 15.03.2001 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (а.с. 11), відповідно до п. 1 договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла (а.с. 16). Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 15). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 102). З матеріалів спадкової справи вбачається те, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] (а.с. 101). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). В силу норм чинного законодавства частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки із спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу норм чинного законодавства умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з матеріалів справи право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачкою, за життя право власності на частину спірної квартири [PERSON] не оформив. Відповідачка згідно поданих нею письмових заяв до суду не заперечує той факт, що спірна квартира є спільною сумісною власністю її та [PERSON] . Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відсутність обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину є підставою для оскарження дій нотаріуса у позовному провадженні. Відповідно до норм чинного законодавства лише, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] а саме на 1/2 частину спірної квартири. Доказів того, що нотаріусом було винесено відповідну обґрунтовану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири позивачкою також не надано. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки за життя право власності на частину спірної квартири [PERSON] не оформив, разом з тим, відповідачка не оспорює факт того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON] , позивачем суду не надано доказів того, що вона зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття за законом спадщини - 1/2 частини квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] , як і не надано доказів того, що нотаріусом було обґрунтовано відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed