Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у місті Києві про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки АС № 0000009433 від 09.04.2020 року. З огляду на те, що ним на рахунок ГУНП у місті Києві було сплачено 288 грн. за зберігання транспортного засобу на спецмайданчику, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності скасована, просить стягнути з ГУНП в місті Києві безпідставно набуті кошти в розмірі 288 грн. Вказує, що неправомірними діями відповідачів йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн. та просить стягнути відповідачів у частці відповідно до ступеня їх вини. Моральні страждання обґрунтовує порушенням звичайного способу життя, негативним впливом на стан здоров`я, необхідністю відновлювати справедливість та поновити свої права. Також просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн. 21.02.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєвій Ю.О. 24.02.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєвої Ю.О. позовну заяву було залишено без руху. 06.03.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєвою Ю.О. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду. 21.03.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому відповідач позов не визнає, зазначає про те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АС № 0000009433 від 09.04.2020 року до адміністративної відповідальності було притягнуто іншу особу, а саме [PERSON] , тому підстав для повернення безпідставно набутих коштів у позивача немає, як і не має підстав для відшкодування моральної шкоди. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року було ними оскаржене з цих підстав, але з пропуском строку на апеляційне оскарження, що стало підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Просить відмовити у задоволенні позову. 27.03.2023 року від відповідача Головного управління національної поліції у місті Києві надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить в позові відмовити, оскільки його вина не була встановлена рішенням суду під час скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил паркування. Питання повернення безпідставно набутих коштів вирішується в позасудовому порядку шляхом подачі заяви платником разом із судовим рішенням. 11.04.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він не погоджується із відзивами відповідачів та наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з міркувань, зазначених у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки до адміністративної відповідальності було притягнуто іншу особу, а [PERSON] є лише платником штрафу. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у місті Києві в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району Жеребка А.В., ТОВ «Евакуатор-Сервіс», заступника директора Департаменту транспортної інфраструктури Рахматулліна Д.С., Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови, скасування акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, поновлення процесуальних строків задоволено частково. Поновлено процесуальний строк на подання позову. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АС0000009433 від 09.04.2020 року головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району Жеребка А.В. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. З постанови серії АС № 0000009433 від 09.04.2020 року, яка надана представником відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що адміністративне стягнення за порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, було застосовано до [PERSON] . Вказане питання не було досліджено судом під час розгляду справи про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки суд оцінював дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, в даній справі позивачем не надано доказів належності йому на праві власності автомобіля «ToyotaCamry» державний номерний знак [NUMBER] , за порушення правил паркування якого була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. За нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин, враховуючи, що позивача [PERSON] не було притягнуто до адміністративної відповідальності, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідачів на його користь. Між тим, враховуючи, що позивачем [PERSON] були понесені витрати в сумі 288 грн. на рахунок Головного управління Національної поліції у місті Києві за зберігання транспортного засобу на спецмайданчику, що підтверджується відповідною квитанцією, суд, з огляду на скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в цій частині з урахуванням положень ст. 1212 ЦК України. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Національної поліції у місті Києві про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме - з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь позивача підлягає стягненню 288 грн., сплачених ним за зберігання транспортного засобу. Вимоги позивача до відповідачів про відшкодування моральної шкоди суд залишає без задоволення. Позивач також просив суд стягнути з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи містяться докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу адвоката, а саме: за підготовку, збір та вивчення матеріалів справи, підготовку та складання позовної заяви, вивчення відзиву на позовну заяву, підготовку та складання відповіді на відзивна загальну суму 2700 грн. Клопотань про зменшення судових витрат від відповідачів не надходило. Розмір витрат заявника на правову допомогу є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 11, 133-141 ЦПК України, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає витрати позивачки на правову допомогу адвоката у розмірі 2700 грн на відповідача - Головне управління Національної поліції у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань, оскільки позовні вимоги до цього відповідача в частині відшкодування безпідставно отриманих грошових коштів знайшли своє підтвердження.

Outcome: partial