Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

в березні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Штабовенко Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити позивачу додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] . У лютому 2023 позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого дідуся, посвідченим 07.02.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за р. № 214. Однак, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2023 № 92/02-31 їй було повідомлено, що оскільки на день смерті спадкодавця [PERSON] вона не була зареєстрована з ним за однією адресою та не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, то вважається такою, що спадщину не прийняла. Позивач разом з померлим не проживала, він жив разом зі своїм сином [PERSON] , про наявність заповіту дізналася лише в листопаді 2022 року від відповідача, який серед речей померлого знайшов копію заповіту, тобто після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву. Також, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . В підготовче засідання позивач не прибула, її представник адвокат Штабовенко Д.В. електронною поштою надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не прибув, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог і просив слухати справу без його участі. На виконання ухвали суду від 15.03.2023 року, 08.05.2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. надіслала копію спадкової справи № 10/2023 до майна померлого в листопаді 2021 року [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України,за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно вивчивши обставини справи, враховуючи позицію відповідача про визнання позову, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.1, ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.11.2021 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 3391. Позивач є онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 06.03.1991 року, в якому її батьками зазначені: [PERSON] і [PERSON] ; а також свідоцтвом про народження батька позивачки серії [NUMBER] від 25.11.1967, в якому вказано, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] і [PERSON] . За життя 07.02.2015 року [PERSON] склав заповіт на випадок своєї смерті, посвідчений приватним нотаріусом Бондар Ю.В., відповідно до якого заповів [PERSON] , [INFO] , належний йому на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та належну йому частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі заповіту [PERSON] , датою реєстрації є 07.02.2023 року. Таким чином встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] , інших спадкоємців за заповітом не має.. Спадкоємцем за законом є син померлого відповідач по справі, який заповіт свого батька не оскаржував, заяву про прийняття спадщини не подавав, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Про наявність заповіту позивач дізналася лише в листопаді 2022 року від відповідача, тобто вже після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини. В лютому 2023 позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Однак, постановою нотаріуса від 24.02.2023 № 92/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] дідуся [PERSON] , [INFO] , оскільки на день його смерті позивач не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується листом-відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09 лютого 2023 № 04-07/3/1212, та не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як видно з копії спадкової справи 10/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 07.02.2023 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , звернулася [PERSON] - позивач по справі. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Позивач в позовній заяві вказує на те, що дійсно пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що про наявність заповіту вона дізналася лише в листопаді 2022 року від відповідача, який є сином померлого і проживав разом з ним. Також зазначила, що кінцевий шестимісячний строк на прийняття спадщини припадав на період повномасштабної агресії російської федерації, та періодичні обстріли м. Запоріжжя і значна кількість повітряних тривог не дозволяли своєчасно звернутися до нотаріуса. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Верховний Суд України в п.24 Постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини суд досліджує поважність причин його пропуску, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, оцінивши письмові докази, надані позивачем, враховуючи, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі заяви позивача, яка про смерть спадкодавця дізналася лише в листопаді 2022 року, оскільки вони з дідусем мешкали окремо та позивач не знала про наявність заповіту, а після того як дізналася не мала змоги відразу звернутися до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини через повномасштабну агресію російської федерації та введення воєнного стану на території України, суд визнає поважними наведені позивачем об`єктивні причини пропуску строку для прийняття спадщини, та на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в три місяці, який суд вважає достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 16,1265,1270,1272 ч.3 ЦК України,ст.4,12,13,141, 142, 200 ЦПК України,суд,

Outcome: approved