Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

08 травня 2023 року заявник [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] у м. Маріуполь Донецької області. В обґрунтування вимог заяви зазначає, що вона є дружиною [PERSON] , їх місцем реєстрації є адреса [ADDRESS] . З 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». При цьому, протягом березня-квітня 2022 року у м. Маріуполь Донецької області тривали постійні бойові дії, а місто опинилось в окупації, що є загальновідомими обставинами та не підлягають доказуванню. На момент початку збройної агресії російської федерації вона разом з чоловіком проживали за адресою [ADDRESS] , з початку збройної агресії російської федерації вони з чоловіком знаходились вдома та через чисельні вибухи спускалися до підвального сховища. 19 березня 2022 року через чисельні артирелійські обстріли з боку російської федерації їх будинок виявився у зоні ураження, в результаті чергової артирелійської атаки її чоловік потрапив під обстріл та був серйозно поранений у живіт, в наслідок чого було спричинено розрив тканин та пошкодження внутрішніх органів. Намагаючись врятувати життя свого чоловіка, вона обробила рану антисептиком, перев`язала рану та допомогла йому спуститися до підвалу. Неподалік від них базувався військовий підрозділ, вона, поклавши чоловіка на сходи в підвалі, побігла у бік військових щоб попросити їх викликати бригаду і забрати пораненого чоловіка, проте військові сказали, що не можуть покидати позиції. Вона повернулась до чоловіка, він декілька годин стогнав від болю і потім перестав дихати. 20.03.2022 року вона знову повернулась до військових, у той же час їм по рації передали, що формується бригада, яка збирається вивозити поранених і треба чекати, тому до 29 березня 2022 року вона перебувала у підвалі з померлим чоловіком. Ввечері 29 березня 2022 року під`їхав автомобіль « [PERSON] » з причепом та п`ятью військовими, забрали тіло її чоловіка та повезли до смт. Сартана, через зміну маршруту військової техніки їй довелося самостійно йти до вказаного селища сім кілометрів. 04.04.2022 року на кладовищі при храмі Свято-Георгіївського храму жінка по імені [PERSON] та батюшка [PERSON] провели процедуру поховання та поховали її чоловіка в смт. Сартана, в неї забрали паспорт її чоловіка і пропонували після закінчення боїв поїхати до міста Новоазовськ та отримати свідоцтво про його смерть. Приблизно до 16 квітня 2022 року вона перебувала у місті, на наступний день по замовленню її дітей приїхали волонтери та допомогли їй виїхати через росію та Прибалтику до Польщі у м. Краков, 02.03.2023 року вона приїхала в Україну в м. Дніпро. Заявник зазначає, що оскільки вона не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені та діють за законодавством України, документ встановленої форми про смерть чоловіка, в зв`язку з чим створені перешкоди в здійснені реєстрації смерті та отриманні нею свідоцтва про смерть її чоловіка, це перешкоджає їй реалізувати своє право на проведення державної реєстрації його смерті в установленому порядку, тому вона з даною заявою вона звернулась до суду з метою реєстрації факту смерті її чоловіка на території України та отримання свідоцтва про його смерть. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] , з початку збройної агресії російської федерації вони знаходились вдома та через чисельні вибухи та постійні обстріли спускалися до підвального сховища у їх будинку, який на той час був напівзруйнований в наслідок обстрілу. Вдень 19 березня 2022 року вона біля свого будинку на мангалі готувала їжу, а її чоловік поруч рубав дрова. Під час артилерійського обстрілу з боку російської федерації їх будинок виявився у зоні ураження і її чоловік потрапив під обстріл та був серйозно поранений у живіт, в наслідок чого було спричинено розрив тканин та пошкодження внутрішніх органів. Вона обробила його рану антисептиком, перев`язала рану та допомогла йому спуститися до підвалу їх будинку, де вони ховались від обстрілів. На той час у їх місті не було світла, води газу, телефонний зв`язок був відсутній, ніякі екстренні служби, в тому числі автомобілі швидкої допомоги, на виклик не приїздили. Неподалік від їх будинку базувався військовий підрозділ ЗСУ, тому вона, залишивши чоловіка у підвалі, побігла до військових та стала просити їх викликати бригаду і забрати пораненого чоловіка, проте військові повідомили її про те, що не можуть покидати позиції, тому вона повернулась до чоловіка до підвалу, він декілька годин стогнав від болю і потім в ніч на 20.03.2022 року перестав дихати, оскільки помер. 20.03.2022 року вона знову пішла до військових за допомогою, де їй стало відомо, що формується бригада, яка збирається вивозити поранених і треба чекати, також їй там порадили щоб вона на своїх воротах написала «груз 200» для того, щоб бригада побачила, що у дворі є померлий та забрала його, що вона і зробила. З 20 по 29 березня 2022 року вона перебувала у підвалі їх будинку з померлим чоловіком, сама намагалась його витягти з підвалу, проте їй це не вдалося. У цей період місто Маріуполь вже перебувало під окупацією військ рф, ввечері 29 березня 2022 року до їх будинку під`їхав автомобіль « [PERSON] » з причепом та п`ятью російськими військовими, які забрали тіло її чоловіка та повезли до моргу в смт. Сартана, куди їй довелося самостійно йти пішки сім кілометрів через зміну маршруту військової техніки. [INFO] вона в моргу відшукала чоловіка і на кладовищі при храмі Свято-Георгіївського храму жінка по імені [PERSON] провели процедуру поховання та її чоловіка [PERSON] поховали на кладовищі в смт. Сартані, де було вирито рів і в ньому викопали могилу, при цьому в неї при похованні забрали паспорт її чоловіка і запропонували після закінчення боїв поїхати до міста Новоазовськ та отримати свідоцтво про його смерть. Приблизно до 16 квітня 2022 року вона перебувала дома у місті Маріуполь, після чого за замовленням її дітей, які були за кордоном, до неї додому приїхали волонтери та допомогли їй виїхати через росію та Прибалтику до Польщі у м. Краков, 02.03.2023 року вона приїхала в Україну в м. Дніпро. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у наданому суду листі просив розглянути справу у його відсутності. У наданій суду 17.05.2023 року заяві заявник [PERSON] просила закінчити розгляд справи без її участі, вказала, що підтримує свою заяву в повному обсязі та просить її задовольнити. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом 29.05.2023 року за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши заявника, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Відповідно до\~п.8\~ч.1\~ст.\~315\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту:\~ смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про\~встановлення факту\~ смерті\~особи на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~розглядаються невідкладно\~з дня\~надходження відповідної\~заяви до\~суду.\~ Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У відповідності до положень ч. 2\~ст.\~319\~ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому\~ слід\~ мати\~на увазі,\~ що\~встановлення з\~зазначених підстав\~ факту\~ смерті\~ відрізняється\~ \~від \~ встановлення\~ \~факту реєстрації\~ смерті.\~ Відповідно до п.18 вищезазначеної Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. У\~відповідності до\~ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків.\~ Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, заявник [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , з 31.12.1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 31.12.1976 року Будинком шлюбу м. Жданова Донецької області. Місцем реєстрації та проживання [PERSON] та [PERSON] була адреса [ADDRESS] , що зокрема, підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 15.03.2023 року. З 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». При цьому, протягом березня-квітня 2022 року у м. Маріуполь Донецької області тривали постійні бойові дії, а згодом місто опинилось в окупації. На момент початку збройної агресії російської федерації [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] , з початку збройної агресії російської федерації вони знаходились вдома та через чисельні вибухи спускалися до підвального сховища у їх будинку, який на той час був напівзрузнований в наслідок обстрілів. Вдень 19 березня 2022 року [PERSON] біля свого будинку на мангалі готувала їжу, а її чоловік поруч рубав дрова, в цей час територія міста постійно обстрілювалась збройними силами рф. Під час артилерійського обстрілу з боку російської федерації будинок [PERSON] виявився у зоні ураження і, за твердженням заявниці, її чоловік потрапив під обстріл та був серйозно поранений у живіт, в наслідок чого було спричинено розрив тканин та пошкодження його внутрішніх органів. Вона обробила його рану антисептиком, перев`язала рану та допомогла йому спуститися до підвалу їх будинку, де вони ховались від обстрілів. На той час у їх місті не було світла, газу, води, телефонного зв`язку, ніякі екстренні служби, в тому числі автомобілі швидкої допомоги, на виклик не приїздили. Неподалік від їх будинку базувався військовий підрозділ ЗСУ, тому [PERSON] , залишивши чоловіка у підвалі, побігла до військових та стала просити їх викликати бригаду і забрати пораненого чоловіка, проте військові повідомили її про те, що не можуть покидати позиції, тому вона повернулась до чоловіка до підвалу, він декілька годин стогнав від болю і потім в ніч на 20.03.2022 року перестав дихати, оскільки помер. 20.03.2022 року [PERSON] знову пішла до військових за допомогою, де їй стало відомо, що формується бригада, яка збирається вивозити поранених і треба чекати, також їй там порадили щоб вона на своїх воротах написала «груз 200» для того, щоб бригада побачила, що у дворі є померлий та забрала його, що вона і зробила. З 20 по 29 березня 2022 року вона перебувала у підвалі їх будинку з померлим чоловіком, сама намагалась його витягти з підвалу, проте їй це не вдалося. У цей період місто Маріуполь вже перебувало під окупацією військ рф, ввечері 29 березня 2022 року до їх будинку під`їхав автомобіль « [PERSON] » з причепом та п`ятью російськими військовими, які забрали тіло чоловіка заявниці та повезли до моргу в смт. Сартана, куди їй довелося самостійно йти пішки сім кілометрів через зміну маршруту військової техніки. 04.04.2022 року [PERSON] в моргу в смт. Сартана відшукала чоловіка і на кладовищі при храмі Свято-Георгіївського храму жінка по імені [PERSON] провели процедуру поховання та її чоловіка [PERSON] поховали на кладовищі в смт. Сартані, де було вирито рів, в якому викопали могилу, при цьому в неї при похованні забрали паспорт її чоловіка і запропонували після закінчення боїв поїхати до міста Новоазовськ та отримати свідоцтво про його смерть. Приблизно до 16 квітня 2022 року вона перебувала дома у місті Маріуполь, після чого за замовленням її дітей, які були за кордоном, до неї додому приїхали волонтери та допомогли їй виїхати через росію та Прибалтику до Польщі у м. Краков, 02.03.2023 року вона приїхала в Україну в м. Дніпро. \~ \~ \~ \~Відповідно до Довідки від 17.03.2023 року № 1202-5002651451 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа з зазначенням фактичного місця проживання/перебування: [ADDRESS] . Вказані заявницею обставини поранення та смерті її чоловіка [PERSON] підтверджуються копією платіжного документа від 04.04.2022 року на суму 400 грн., виданого Свято-Георгіївським храмом сел. Сартана, під назвою «Погребение» (російською мовою), в якому зазначено особу, яку поховали, як [PERSON] , віком 70 років, із зазначенням дати смерті [INFO] . Факт смерті [PERSON] при наведених заявником обставинах та його поховання підтверджується також фотокартками, наданими нею суду, з яких вбачається могила зі встановленим на ній хрестом з написом російською мовою: «Здесь покоится [PERSON] 12.01.1952-19.03.2022 вечная память». Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.05.2023 року, номер кримінального провадження: 12023041030001315, Дніпровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування за ч.2 ст. 438 КК України відповідно до викладених у заяві [PERSON] від 12.05.2023 року обставин, що під час ракетних обстрілів збройними силами російської федерації по території України, а саме [INFO] у м. Маріуполь Донецької області загинув її чоловік [PERSON] , [INFO] . На підтвердження доводів [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення свідок [PERSON] , яка пояснила, що вона зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , на теперішній час вона є внутрішньо переміщеною особою і проживає в м. Дніпро. Вказала, що приблизно з лютого 2022 року в м. Маріуполі в зв`язку із збройним нападом російських військ на Україну не було світла, газу та води і 23.03.2022 року вона з чоловіком [PERSON] в пошуках води пішли в бік вулиці, де проживали їх знайома сім`я [PERSON] [PERSON] та її чоловік [PERSON] , яких вони знають близько 40 років, їй відомо, що між ними були дуже добрі відносини. Коли вони підійшли до їх подвір`я, їх будинок був напівзруйнований, у них на вхідних воротах побачили напис «груз 200», побачили [PERSON] , яка їм сказала, що під час обстрілу 19.03.2022 року, коли її чоловік [PERSON] біля будинку рубав дрова, він був поранений у живіт, вона перев`язала його та допомогла йому зайти у підвал їх будинку, де вони переховувались від обстрілів і вночі [INFO] він помер та досі знаходиться у їх підвалі, де [PERSON] також разом з ним перебувала, чекала поки його заберуть військові. При цьому [PERSON] показала їм футболку чоловіка, яка була вся у крові. Вони запропонували допомогти його витягти з підвалу для його поховання на городі, проте потім разом вирішили, що [PERSON] дочекається поки за ним приїдуть військові та повезуть на поховання. 25.04.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України видано Наказ №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 01.09.2022 року», до яких віднесено, зокрема, Маріупольську міську територіальну громаду Донецької області, на території якої розташовано м. Маріуполь. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи знайшов підтвердження факт, що чоловік заявника - громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Жданов Донецької області, помер [INFO] в районі проведення воєнних (бойових) дій у місті Маріуполь Донецької області в наслідок отриманого поранення під час обстрілів території міста збройними силами рф. Встановлення факту смерті чоловіка [PERSON] для заявника [PERSON] має юридичне значення і необхідно для\~\~реєстрації його смерті відповідно до норм діючого законодавства щодо реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть на бланку в порядку, передбаченому чинним законодавством України та у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», та для отримання в подальшому необхідним соціальних виплат. Таким чином, зважаючи на вищевказане та враховуючи той факт, що заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт смерті чоловіка, який помер на території, де проводились бойові дії, та яка була окупована, оцінюючі належність, допустимість, достовірність зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку про обгрунтованість даної заяви та наявність підстав для її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved