Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У листопаді 2022 року до суду надійшла вказана цивільна справа за позовом Павлограської міської ради до\~ [PERSON] про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки, стягнення збитків у розмірі 675566,50 грн та судових витрат по справі. Позов обґрунтовано тим, що позивач на праві комунальної власності володіє земельною ділянкою площею 2,1821 га, кадастровий номер: 1212400000:03:023:0055, що знаходить за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення 72 сесії 5 скликання від 26.10.2010 року між позивачем та ТОВ "АСГ-груп" було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на три роки, який у подальшому було поновлено ще на один рік, для обслуговування виробничої бази з орендною платою у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У подальшому позивачу стало відомо, що право власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на вказаній земельній ділянці, було набуте відповідачем на підставі договору купівлі-продажу. Вважаючи, що, оскільки відповідач використовує вказану земельну ділянку без жодних правовстановлюючих документів, укласти добровільно договір оренди вказаної земельної ділянки не бажає, а позивач не отримує належну орендну плату за користування останньою, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 03 січня 2023 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд останньої за правилами загального позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та наполегливо вимагав ухвалити по справі заочне рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмової заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позову не подавав. Суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням статтей 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Згідно ст.14 Конституції України, ст.373 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.1 Земельного кодексу (далі ЗК) України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно копії Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, спірна земельна ділянка площею 2,1821 га, кадастровий номер: 1212400000:03:023:0055, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , належить до земель комунальної форми власності з визначенням власником - Павлоградською міською радою, з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. При цьому 28 січня 2015 року Павлоградським міськрайонним управлінням юстиції було зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ "АСГ Груп". Стаття 124 ЗК України вказує, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Землі, які належать на праві власності територіальних громад, сіл, селищ, міст є комунальною власністю. Отже, позивач є законним власником та розпорядником спірної земельної ділянки. У свою чергу згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомості, а саме: 1-вагова, навіс, 2-битовка, 3-гараж, 4-склад, 5-сарай, 6-убиральня, 8-л.душ, 9-тех.прим., 11-естакада, 16-тран.будка, 12-бітумосхов., 13-яма для см., 14-склад, 19-майдан, 20-сарай, 21-28-огорожа, 7-скважина, право власності на які зареєстровано за відповідачем 14 грудня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу №1911/15/1-НЗ від 19.11.2015 року. Позивач, вважаючи, що його права щодо отримання орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою є порушеними, неодноразово викликав відповідача на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків у зв`язку з порушенням законодавства, проте відповідачем усі звернення були проігноровані. У зв`язку із заначеним позивачем було складено акт про визначення збитків власнику землі - ТГ м. Павлоград, згідно копії якого останні становлять 675566,50 грн, у тому числі: з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік - 140526,18 грн, за 2020 рік - 187368,20 грн, за 2021 рік - 187368,20 грн, з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року - 160303,92 грн. Розмір збитків був обрахований позивачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 за № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» із посилання на п.3 даної постанови. Пункт 3 постанови №284 встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України). Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц. Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень". Отже, зважаючи на те, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, він не набув належних прав власності або користування щодо спірної земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку, що останній використовує її без достатніх правових підстав. Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав би сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на встановлені по справі обставини, беручи до уваги наведені норми чинного законодавства, звертаючи увагу на відсутність жодних заперечень з боку відповідача відносно заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що останні підлягають задоволенню повністю, у зв`язку з чим суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки площею 2,1821 га, кадастровий номер: 1212400000:03:023:0055, що знаходить за адресою: [ADDRESS] на умовах, визначених примірником вказаного договору оренди, наданого позивачем, а саме: з визначенням умов використання спірної земельної ділянки - для обслуговування виробничої бази, строком дії договору оренди - один рік, з фіксованою орендною платою - 1/12 частини від 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка має сплачуватися позивачу щомісячно та стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 675566,50 грн, у тому числі: з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік - 140526,18 грн, за 2020 рік - 187368,20 грн, за 2021 рік - 187368,20 грн, з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року - 160303,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12733,50 грн.

Outcome: approved