Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства\~«Житомиртеплокомуненерго» Житомирської\~міської радизаборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 62755,11 грн за період з 10.10.2015 по 01.02.2023 та витрати на судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування вимог вказано, що квартира № 2 по [ADDRESS] є власністю [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину № 4-299 від 20.03.2009 року, виданого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою, договору\~дарування №\~2696\~від 23.08.2011\~року,\~зареєстрованого приватним\~нотаріусом Алєксєєвою\~Г.А.\~та договору\~дарування №\~1204\~від 21.07.2017\~року,\~зареєстрованого приватним\~нотаріусом Житомирського нотаріального округу Алєксєєвою Г.А. Квартира [ADDRESS] забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок за даною адресою надання послуг № [NUMBER] . Із виписки по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що за період з 10.10.2015 р. по 01.02.2023 р. утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 62 755,11 грн. 29.03.2023 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.03.2023 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. 03.05.2023 судом отримано відзив відповідача на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, у відзиві вказано, що з позов відповідач не погоджується, не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що задоволенню в повному обсязі не підлягає. Зокрема, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за 8 років. Відповідач зазначає, що позивач звернувся лише 15.03.2023 з позовною заявою про стягнення заборгованості, тобто лише після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги з 2015, яка закінчилася в 2018. Таким чином внаслідок пропуску 3-х річного строку позовної давності, позивач в судовому порядку стягує з відповідача заборгованість за 8 років, сума заборгованості знаходиться за межами 3-х річного строку позовної давності, тому просить застосувати строки позовної давності. (а.с. 34-35) 09.05.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив з викладеними в ньому запереченнями проти відзиву на позовну заяву. (а.с. 39-40) Представник позивача подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 27461,21 грн із застосуванням строків позовної давності. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323847108 від 23.02.2023. (а.с. 3-4). У зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради за адресою: [ADDRESS] , оформлено особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на послуги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Зі змісту оборотів по особовому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 10.10.2015 по 01.02.2023 заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] )\~становить 62755,11 грн. (а.с. 5-6) Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 366 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, постачання теплової енергії, постачання гарячої води. За правилами п.п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до положення п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За правилами ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. В частині 5 цієї ж статті закону визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання зобов`язання з оплати за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, внаслідок чого за період з 10.10.2015 по 01.02.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 62755,11 грн. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач просить стягнути заборгованість, що утворилась за період з 10.10.2015 по 01.02.2023, представник позивача питання про поновлення строків не ставила. За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Таким чином, право вимоги виникає у позивача з 21 числа місяця, що йде за наступним, в якому нараховано заборгованість та її не погашено. Зі змісту оборотів по особовому рахунку та розрахунку заборгованості (а.с. 5-6) слідує, що заборгованість утворилась з 10.10.2015, право вимоги у КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради виникло 21.11.2016 року. З позовом про стягнення заборгованості КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось до суду 16.03.2023. Позивач допустив пропуск строку звернення до суду, передбачений статтею 257 ЦК України, щодо заборгованості яка утворилась до березня 2020 року. Встановлено, що за указаний період відповідачем жодних дій, які б могли бути розцінені як переривання строку позовної давності, не вчинено, цей строк сплив, у зв`язку з чим не міг перериватися. За таких обставин, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 10.10.2015 по 01.03.2020 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Оцінивши викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості за період з 01.03.2020 по 16.03.2023 підлягає до задоволення. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилась за період з 01.03.2020 по 16.03.2023 в межах строку позовної давності у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку оплачувати надані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в сумі 27461,21 грн. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн згідно платіжного доручення №23869 від 25.10.2022 про сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн та платіжного доручення №24968 від 10.01.2023 про сплату судового збору в розмірі 203,00 грн (а.с. 12-13). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 1174,52 грн.

Outcome: partial