Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивачка - відповідачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому просила: розірвати шлюб; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов [NUMBER] ; виділити [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя у приватну власність ідеальну частку автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов [NUMBER] ; виділити [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя у приватну власність ідеальну частку автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов [NUMBER] ; поділити будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , та були використані під час будівництва житловий будинок, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарська будівля, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на частку будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва житловий будинок, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарська будівля, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на частку будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва житловий будинок, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарська будівля, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 02.11.2014 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, спільних дітей не мають. За час проживання у шлюбі подружжя набуло спільне майно, яким є автомобіль та побудований, але не зданий в експлуатацію житловий будинок, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарських будівель сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні. Подружжя має право на поділ майна спільної сумісної власності, частки є рівними. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене майно виникає з моменту завершення будівництва, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва. Сторони почали спільно проживати однією сім`єю ще у 2011 році, з кінця 2011 року разом розпочали будівництво спірного будинку, за час спільного проживання позивачка здійснювала підприємницьку діяльність, прибутки скеровувала на купівлю будівельних матеріалів та оплату будівельних робіт. Станом на день подачі позову, будинок повністю побудований, оздоблений, придатний для проживання. З врахування наведеного, просила позов задовольнити, розподіливши спірне майно в рівних частках. 15.04.2019 відповідач - позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя, у якому, з урахування уточнення позовних вимог, просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] набір меблів (стінка) довжиною 4 м. з посудом та одягом, диван, ліжко односпальне, ліжко двоспальне, два столи, тумба, комод, шафа-купе, зерно кукурудзи одна тонна, зерно пшениці п`ятсот кілограм, кролі дванадцять голів, кури п`ятнадцять голів, мотоблок, 4 пари коліс до мотоблока (8 шт.), картоплесаджалка, культиватор, 10 каністр ємністю 20л., тачка алюмінієва, фрези по дереву 5 шт., вагонка дерев`яна 50 кв.м., ключі, дві бочки ємністю 200 л., вощина 5 кг., подушки пухові 8 шт., перина пухова, мед в 4 бідонах 200 л., два мішки цукру, картопля в 15 ящиках (600кг.), телевізор, холодильник, морозильна камера, 50 л. вина домашнього, капронові бочки 30 шт. ємністю 100 л., десять табуреток, коври 3х4, 3х3, 5х3 м., дрова рубані, автомобіль OPEL MOVANO,2014 року випуску; виділити [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя майно набір меблів (стінка) довжиною 4 м. з посудом та одягом, комод, шафа-купе, мотоблок, пари коліс до мотоблока (8 шт.), картоплесаджалка, культиватор, тачка алюмінієва,вощина 5 кг., ковер 5х3 м.; виділити [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя диван, ліжко односпальне, ліжко двоспальне, два столи, тумба, зерно кукурудзи одна тонна, зерно пшениці п`ятсот кілограм, крілі дванадцять голів, кури п`ятнадцять голів, 10 каністр ємністю 20л., фрези по дереву 5 шт., вагонка дерев`яна 50 кв.м., ключі, дві бочки ємністю 200 л., подушки пухові 8 шт., перина пухова, мед в 4 бідонах 200 л., два мішки цукру, картопля в 15 ящиках (600кг.), телевізор, холодильник, морозильна камера, 50 л. вина домашнього, капронові бочки 30 шт. ємністю 100 л., десять табуреток, коври 3х4, 3х3, м., дрова рубані; стягнути з [PERSON] 500 000 гривень як власність [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 182 000 грн. за частину автомобіля OPEL MOVANO,2014 року випуску, об`єм двигуна 2299. В обгрунтування зустрічного позову вказав, що під час спільного проживання з первісною позивачкою придбали вище перелічене майно. Під час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 28.12.2018 по 03.01.2019 [PERSON] вивезла вказане спільне майно з домогосподарства, а також гроші в розмірі 500 000 грн. з сейфом, які [PERSON] складав до одруження. Також, у шлюбі 08.09.2017 придбали автомобіль OPEL MOVANO,2014 року випуску, об`єм двигуна 2299 (вартість 14000 дол. США), який відповідачка відчужила без згоди [PERSON] 16.11.2018. З врахуванням неведеного, просить зустрічний позов задовольнити. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області [PERSON] від 02.04.2019 відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області [PERSON] від 09.11.2020 прийнято справу до свого провадження у зв`язку із відрахуванням судді [PERSON] зі штату суду. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2020 роз`єднано позовні вимоги первісного позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, виділивши в окреме провадження позовну заяву про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікової Ю.Е. від 02.02.2022 прийнято справу до свого провадження у зв`язку із відрахуванням судді [PERSON] зі штату суду. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка - відповідачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Щодо задоволення зустрічного позову заперечили у повному обсязі, вказавши про те, що факт придбання предметів побуту у шлюбі, та факт наявності особистих коштів [PERSON] в розмірі 500 000 грн. не підтверджено жодними доказами, позовна заява є безпідставною. Крім того, спільний автомобіль OPEL MOVANO, 2014 року випуску, відчужений під час спільного проживання подружжя за згоди [PERSON] , та виручені кошти були передані йому [PERSON] одразу після продажу. Відповідач - позивач та його представник в судовому засіданні просили зустрічний позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, також [PERSON] додав, що предмети побуту вказані у зустрічному позові, вважає своїми особистими речами та багато з них придбав до шлюбу з [PERSON] , також його особистими речами є 500 000 грн., які знаходились у сейфі та безпідставно присвоєно [PERSON] .. Щодо первісного позову вказали, що будинок, про який іде мова у первісному позові збудований без документів, та був завершений будівництвом ще у 2012 року під час перебування [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі з попередньою дружиною [PERSON] , з якою розлучився лише у 2013 році. Натомість, під час перебування у шлюбі з первісною позивачкою [PERSON] , починаючи з кінця 2014 року, разом з нею проводились лише деякі оздоблювальні внутрішні роботи, а тому будівельні матеріали, витрачені на його будівництво поділу на підлягають. Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.11.2014, про що виконавчим комітетом Балинської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області складено актовий запис №7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 15.03.2016 під час перебування у шлюбі [PERSON] набув у власність автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, що підтверджується інформацією територіального сервісного центру №6841 від 27.02.2019. 08.09.2017 під час перебування у шлюбі [PERSON] набула у власність автомобіль марки OPEL MOVANO, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який відчужила 16.11.2018 року під час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується інформацією територіального сервісного центру №6841 від 28.05.2020. За висновком судової автотоварознавчої експертизи від 02.09.2021 №1449/21-26 ринкова вартість автомобіля OPEL MOVANO, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2299 станом на момент проведення дослідження становить 320 338 гривень, 11 коп.. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2004, [PERSON] є власником жилого глинобитного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , площею 48,1 кв.м з надвірними будівлями. Разом з цим, на території вказаного домогосподарства побудовано також новий будинок та надвірні будівлі, що не оспорюється сторонами. Будівельні матеріали використані для будівництва означеного будинку є предметом спору по вказаній справі. При цьому, правовстановлюючі документи на новий житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] матеріали справи не містять, та, як повідомив відповідач за первісним позовом, такі не виготовлялись, будь-яких дозвільних документів для проведення будівництва він не отримував. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23.08.2022 №44/22 експерт дійшов до наступних висновків: - кошторисна вартість матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва житлового будинку, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарської будівлі, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] на час проведення дослідження складає 892 920 грн. - оскільки матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використані під час будівництва житлового будинку, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарської будівлі, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] мають ознаки самочинного будівництва, тому не підлягають поділу. Отже, документи, які підтверджують обсяг та період виконаних робіт по будівництву будинку, перелік та вартість витрачених конкретних будівельних матеріалів, документи про погодження та затвердження проектно-кошторисної документації, будівельний паспорт, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, інша технічна або дозвільна документація в матеріалах справи відсутня, а також не надавалась експерту для проведення дослідження. Як вбачається з замовленого [PERSON] , робочого проекту газифікації житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який містить затверджені технічні умови від 22.06.2012 та план внутрішнього газопроводу та розташування приладів, станом на час погодження вказаних технічних умов, нове домоволодіння вже існувало в певному вигляді. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні і позивачка за первісним позовом, а також свідки позивачки за первісним позовом, вказавши, що будівництво розпочалось у 2011 році, а наприкінці 2013 року сторони почати проживання у будинку. Також, на підтвердження придбання мотокультиватора [PERSON] надав інструкцію по експлуатації 17.03.2012. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є дочкою позивачки, будинок побудували за кошти матері до 2013 року, а сарай і баню пізніше десь у 2016 році, також, їй відомо, що у 2018 році спільно сторони продали автомобіль, а кошти від його продажу забрав вітчим. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сестрою позивачки, [PERSON] почала проживати разом [PERSON] з 2010 року, та разом будували будинок, позивачка була приватним підприємцем придбавала будівельні матеріали, почали жити у побудованій хаті у 2013 році. Свідок [PERSON] зазначив, що є зятем позивачки, будівництво спірного будинку відбувалось за її кошти, в якому проживали з осені 2013 року, в доходах сім`ї також головною була теща, у неї свій бізнес. Свідок [PERSON] повідомила, що є дочкою позивачки та їй відомо, що мати та [PERSON] проживали разом з 2010 року, з 2011 року почати будувати будинок, також побудували сарай, а в 2013 році почали проживати в новій хаті, [PERSON] доходів не мав. З Зазначила, що [PERSON] тримав ставки і вулики. Свідок [PERSON] повідомив, що у 2012 році він клав плитку всередині будинку, домовлявся про роботи з ним [PERSON] , приїзжали та розраховувались разом з [PERSON] , знав що вони жили разом. Свідок [PERSON] повідомив, що сторони коли зійшлись почали будуватись, [PERSON] привозила вагонку, мала бізнес та заробляла. Також, вказав, що придбав у присутності [PERSON] автомобіль у 2018 році опель, гроші віддав обом, ніхто не просив вказаний автомобіль повернути. Свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою відповідача за первісним позовом [PERSON] , він мав ставки та вулики, заробляв кошти, також, батьки залишили 10 000 дол. США 5 своїм дітям, які вирішили віддати [PERSON] . До 2013 року у брата була перша жінка, з якою розлучився лише 2013 році, а з [PERSON] розписались у 2014 році. Нова хата було побудована та омебльована ще з першою жінкою десь у 2009 році. Свідок [PERSON] надала показання, живе по сусідству та знає сторони по справі. Коли [PERSON] та [PERSON] познайомились, у нього була батьківська хата і гараж. Разом почали будувати новий будинок у 2011 році, спільно привозили будівельні матеріали, також знає, що придбавали нові меблі. На території домоволодіння є також сарай, столярна майстерня, ще на території залишилась батьківська хата. Свідок [PERSON] вказав, що є працівником поліції та приїжджали на виклик до [PERSON] у 2019 році та він повідомив, що його дружина забрала всі речі та виїхала, в подальшому, у [PERSON] було відібрано пояснення, де вона повідомила, що забрала свої особисті речі. Свідок [PERSON] надав показання суду, що на початку 2019 року виїжджав на виклик до [PERSON] щодо крадіжки речей, які забрала дружина, в будинку дійсно були відсутні речі, крім стола. В подальшому, [PERSON] підтвердила, що забрала речі, так як вважає їх своїми особистими. Конкретний перелік речей не пам`ятає. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сестрою відповідача [PERSON] , батьки склали гроші (долари) для дітей, які вирішили віддати [PERSON] , хату він почав будувати, ще у 2006 році, до того як зійшовся з [PERSON] хата була обжита, меблі, коври там були. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сестрою відповідача [PERSON] , хату він будував у 2008-2009 роках, коли проживав з дружиною [PERSON] , з якою розлучився у 2013 році, коли вона пішла будинок був зі стінами та дахом. З [PERSON] робили разом внутрішні роботи. Мотоблок придбавав, ще коли був одружений з [PERSON] . Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне. Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, норми ст. 60 Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Щодо позовних вимог первісного позову про поділ будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, які є спільним сумісним майном подружжя та були використані під час будівництва житловий будинок, що складається з підвально-гаражного приміщення і житлового приміщення та господарська будівля, що складається з сараю, курника, басейну, парної, душової-роздягальні, кухні, майстерні, складу за адресою: [ADDRESS] суд дійшов до наступних висновків. Позивачка за первісним позовом вказала, що будинок за адресою [ADDRESS] є побудованим, придатним для проживання, проте без правовстановлюючих документів, а тому в силу вимог ст.331 ЦПК України просить поділити будівельні матеріали. Частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Нормами ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною другою статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відповідач за первісним позовом [PERSON] вказав у судовому засіданні, що будь-яких дозвільних документів для зведення будинку не отримував, отже суд приходить до висновку, що означений будинок не є незавершеним будівництвом (де будівництво здійснюється на відповідній правовій підставі, але є не завершеним), а самочинним будівництвом. Крім того, і висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23.08.2022 №44/22 підтверджується статус будинку як самочинного будівництва, та неможливість в силу закону здійснити поділ будівельних матеріалів, використаних для його будівництва. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з вимогами статей 364, 367 Цивільного кодексу України. До аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у справі від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16-ц, де звертала увагу, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Також, у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 722/823/17-ц (провадження № 61-45361св18) Верховний Суд розмежував правовий статус незавершеного та самочинного будівництва, зазначивши, що об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а отже, є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил може підлягати поділу між ними, а щодо самочинного будівництва такі способи захисту прав не застосовуються. При вирішенні спору про поділ майна подружжя Верховний Суд України зазначив, що в разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання (постанова від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15). Отже, суд наголошує, що позивачка за первісним позовом в даній частині позову звернулась до суду вимогами, які не можуть бути задоволеними судом, та наголошує, що у позовній заяві взагалі не перелічено конкретний перелік будівельних матеріалів, обладнання та конструкцій, які були використані в процесі будівництва, а прохальна частина зводиться фактично до узаконення самочинно збудованого будинку та надвірних споруд. Крім того, суд враховує, що нормами ст. 21 СК України передбачено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При цьому, як позивачка за первісним позовом, так і свідки позивачки за первісним позовом вказали, що будинок фактично побудовано з 2011 по 2013 роки, та наприкінці 2013 року сторони розпочали там проживати, а шлюб уклали лише у 2014 році. Тобто, на майно набуте до укладення шлюбу не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя. Щодо позовних вимог первісного позову про визнання спільною сумісною власністю та виділення по (ідеальній частці) автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов [NUMBER] слід зазначити наступне. Як було вказано вище, норми ст. 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Позивачкою за первісним позовом доведено факт придбання спірного автомобіля під час перебування зареєстрованому шлюбі, відтак він є спільною сумісною власністю. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу. Отже, якщо один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу. У даній справі жодна із сторін не заявляла позовну вимогу на присудження судом сплати грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль та, відповідно, не внесла грошову компенсацію, що є 1/2 частиною вартості автомобіля на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, у даному випадку слід виділити сторонам по ідеальній частці подружжя в спірному майні - автомобілі VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , згідно пред`явлених позовних вимог. Щодо позовних вимог зустрічного позову про поділ предметів побуту, продуктів харчування та домашніх тварин (набір меблів (стінка) довжиною 4 м. з посудом та одягом, диван, ліжко односпальне, ліжко двоспальне, два столи, тумба, комод, шафа-купе, зерно кукурудзи одна тонна, зерно пшениці п`ятсот кілограм, кролі дванадцять голів, кури п`ятнадцять голів, мотоблок, 4 пари коліс до мотоблока (8 шт.), картоплесаджалка, культиватор, 10 каністр ємністю 20л., тачка алюмінієва, фрези по дереву 5 шт., вагонка дерев`яна 50 кв.м., ключі, дві бочки ємністю 200 л., вощина 5 кг., подушки пухові 8 шт., перина пухова, мед в 4 бідонах 200 л., два мішки цукру, картопля в 15 ящиках (600кг.), телевізор, холодильник, морозильна камера, 50 л. вина домашнього, капронові бочки 30 шт. ємністю 100 л., десять табуреток, коври 3х4, 3х3, 5х3 м., дрова рубані) суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Проте, позивач за зустрічним позовом вказав у судовому засіданні, що більшість побутових речей, які він просив поділити як спільну сумісну власність подружжя придбано до реєстрації шлюбу з [PERSON] у 2014 році, аналогічні пояснення надали і свідки позивача за зустрічним позовом. Крім того, зазначені обставини підтверджуються інструкцією про придбання мотокультиватора від 17.03.2012, долученої до позову. При цьому доказів, яке саме майно придбано у шлюбі, а яке раніше, позивач за зустрічним позовом суду не надав. Крім того, не можуть бути поділені і продукти харчування та домашні тварини, оскільки розгляд справи відбувався протягом 2019-2023 років, та відсутні докази фактичного існування даного майна на час розгляду справи. Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з [PERSON] 500 000 гривень, що знаходились у сейфі, як особисту власність [PERSON] суд наголошує, що презумпція спільної сумісної власності подружжя може бути спростована, та один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. [PERSON] у зустрічному позові вказав, що кошти в сумі 500 000 гривень є його особистою власністю, проте не довід як факт існування таких коштів та і факт їх приналежності до його особистої власності, періоду та джерел їх накопичення, а тому такі вимоги є безпідставними. Щодо вимог зустрічного позову про визнання спільною сумісною власністю подружжя та компенсацію вартості автомобіля OPEL MOVANO, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2299 суд звертає увагу на наступне. Автомобіль як об`єкт поділу спільної сумісної власності подружжя, є індивідуально визначеним майном, проте у позовних вимогах зустрічного позову відсутні конкретні ідентифікуючі дані означеного майна, а саме номер державної реєстрації та номер кузова, що позбавляє можливості суд вирішити по суті вказані позовні вимоги у зв`язку із їх неповнотою, оскільки в силу принципу диспозитивної цивільного судочинства суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно визначити у резолютивній частині рішення конкретні дані автомобіля. Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідноіз ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Проте, доказів вказаних обставин суду не подано. З врахуванням викладеного вище, виходячи з заявлених позовних вимог зустрічного позову, аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що вказаний позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: partial