Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач АТ\~КБ «ПриватБанк»\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~і свої\~вимоги мотивує\~тим,\~що 07серпня 2011 року остання з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н та їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 36000,00 грн. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування банку з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач в процесі користування кредитним рахунком, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язаннями, і як наслідок, станом на 04 січня 2023 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, виникла заборгованість до стягнення у загальному розмірі 43589,73 гривень, яка складається з: 35657,33 грн - заборгованості за кредитом; в т.ч.: 7932,40 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Таким чином, позивач пред`являє до стягнення заборгованість у розмірі 43589,73 гривень, яку просить стягнути з відповідача, та 2684,00 грн. витрат по оплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву з проханням слухати справу в його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за її зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 серпня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку (а.с.22). Відповідачка своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві, отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами у справі доведений належним чином. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.27-50), а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Cold», згідно з якого визначені характеристика та значення картки, пільговий період, розмір місячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, базова % ставка в місяць та інше (а.с.26). З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] за підписаним кредитним договором були надані кредитні картки, остання за № [NUMBER] , дата відкриття 26.06.2020, термін дії 11/22 (а.с.21). Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , 01.04.2010 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та встановлений початковий кредитний ліміт в сумі 15000,00 грн, який в подальшому змінювався (збільшувався до 36000,00 грн) (а.с.20). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкривши відповідачу картковий кредитний рахунок та надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку [PERSON] за договором №б/н за період 01.04.2010-06.01.2023 (а.с.60-78). Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором (п.2.1.1.12.3). Але в процесі коритування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення п.2.1.1.5.5. Договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань по договору, на вимогу банка виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 07 серпня 2011 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч. 2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 04 січня 2023 року року становить 43589,73 гривень, яка складається з: 35657,33 грн - заборгованості за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 31683,37 грн - заборгованості за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками; 7932,40 грн заборгованості за простроченими відстоками; 0,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії (а.с.16-19). За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідачка [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів того, що він договір не укладав, не отримував кредитний ліміт на картковий рахунок, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань від відповідачки [PERSON] , вбачається, що остання не погасила взятий нею кредит. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене та наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 07 серпня 2011 року, суд приходить висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 43589,73 грн, що виникла станом на 04 січня 2023 року та заявлена позивачем в позовній заяві, а відтак позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684,00 грн (а.с.79), понесені позивачем на сплату судового збору. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527,\~530, 551,\~554,\~629, 651,\~654,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved