Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

09 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт померлій матері заявниці [PERSON] свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та трудової книжки від 01.07.1965. В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] звернулася до Ужгородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, як інваліду з дитинства (вроджена глухонімота), однак згідно рішенням №921060172985 від 05.04.2023 року у такому їй відмовлено. Рішення мотивоване тим, що у прізвищі, імені та по батькові моєї померлої матері (годувальниці) [PERSON] містяться розбіжності у написанні її прізвища, ім`я та по батькові у різних документах. Так, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вона записана як [PERSON] , у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] - [PERSON] , у трудовій книжці від 01.07.1965р. - [PERSON] . У зв`язку із зазначеними помилками у написанні анкетних даних померлої матері заявниці, виникла необхідність встановити факт тотожності особи та належності вищенаведених правовстановлюючих документів з метою подальшого повторного звернення до пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника. Дані обставини призвели до відмови заявнику у призначенні пенсії та стало причиною звернення до суду з заявою про встановлення факту. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12\~травня 2023\~рокувідкрито провадження у цивільній справі. Заявник у судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява через канцелярію суду, згідно якої підтримала заявлені вимоги підтримують, просять такі задовольнити в повному обсязі. Судове засідання просять провести у їх відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Заінтересована особа у судове засідання не направила свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, пояснень на заяву не подала. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Cудом встановлено, що [PERSON] звернулася до Ужгородського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, як інваліду з дитинства (вроджена глухонімота), однак згідно рішенням №921060172985 від 05.04.2023 року у такому їй відмовлено. Рішення мотивоване тим, що у прізвищі, імені та по батькові її померлої матері (годувальниці) [PERSON] містяться розбіжності у написанні її прізвища, ім`я та по батькові у різних документах. Так, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] вона записана як [PERSON] , у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] - [PERSON] , у трудовій книжці від 01.07.1965р. - [PERSON] . За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки чи її дубліката як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, надалі "Інструкція", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі,організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Суд наголошує на тому, що однією із передумов для встановлення юридичного факту, зокрема, належності трудової книжки, являється те, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення такого факту. Вказане узгоджується із правовими висновками у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження№ 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно ч. 3ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. На підставі викладеного, суд вважає, що належність правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки від 01.07.1965 на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] доведена та не викликає сумнівів. Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, свідчать про те, що трудова книжка від 01.07.1965 містить неточності у прізвищі матері заявниці, яка видана на ім`я «[PERSON] » не відповідає фактичним даним, а саме: що трудова книжка від 01.07.1965 року належить [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту в частині належності її померлій матері вказаної вище трудової книжки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Однак ч.3 ст. 315 ЦПК України, встановює, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Щодо заявленої вимоги про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] - то такі задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та не входить до визначення юридичного факту, який може бути встановлений судом, у відповідності до 315 ЦПК України, тому в цій частині заяви суд відмовляє. На підставі наведеного та

Outcome: approved