Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у квітні 2022 року надійшла вищезазначена позовна заява. Стислий виклад позиції позивача зазначеної в позовній заяві. Позивач має двох повнолітніх доньок [PERSON] 1978 р.н. та [PERSON] 1983 р.н. Позивач має статус пенсіонера, інваліда 2 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2083,04 грн. Проживає разом з дружиною, яка доводиться матір`ю відповідачок, яка досягла пенсійного віку проте не отримує пенсію, соціальні виплати припинені. Вони з дружиною фактично проживають лише на пенсію позивача по інвалідності, обоє мають хронічні захворювання. Діти добровільно допомагати відмовляються. Вважає, що працездатні доньки мають змогу сплачувати аліменти на утримання батька, який їх виховав та матеріально утримував до досягнення повноліття, а тепер потребує допомоги. Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] . Відповідач позов не визнає, зазначає, що на теперішній час вона не працює та взагалі не отримує, натомість її батько отримує пенсію. Також її допомоги потребує донька, яка є студенткою, які для навчання необхідні кошти. Протягом 5 років фінансово допомагала батькам, купувала їжу, оплачувала лікування, оперативне втручання, ліки, перевезення з лікарні додому, придбання обладнання для пересування, виклик лікаря за місцем мешкання батька, оформлення інвалідності. Допомагала виплатити батькові кредитні зобов`язання. У зв`язку із зазначеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 09 грудня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог з підстав викладених в позові. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказувала на неналежне виконання батькам своїх батьківських обов`язків. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не заявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . [PERSON] є пенсіонером, відповідно до копії пенсійного посвідчення серія № [NUMBER] . Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №115865 [PERSON] є інвалідом 2 групи з 30.08.2021 безстроково. Відповідно до довідки про доходи №0133131240390116 сума пенсії [PERSON] з 01.09.2021 по 28.02.2022 складає 12498,24 грн. Згідно копії довідки про склад сім`ї від 20 січня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . На даний час позивач потребує матеріальної допомоги з боку повнолітніх доньок та з цього приводу існує спір. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішенні спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Висновки суду. Як вбачається з матеріалів справи позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років, сума якої за період з 01.09.2021 року по 01.02.2022 року складає 12498,24 грн., та є непрацездатною особою у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачі є доньками позивача, які досягли повноліття та є працездатними особами. Підстав для звільнення від обов`язку утримувати батька не встановлено. Доводи відповідача про ухилення від виконання позивачем своїх батьківських обов`язків залишилися недоведеними. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивач інших доходів окрім пенсії немає, розмір якої є невеликим, є інвалідом ІІ групи, додатково утримує дружину, яка не отримує пенсійне забезпечення, приходить обґрунтованого висновку, що відповідачі мають можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатному батьку, підстав для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання позивача немає. Враховуючи викладене та беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідачів та те, що відповідно до вимог СК України доньки зобов`язані утримувати свого непрацездатного батька, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі по 1 046,50 грн. на місяць з кожної (разом розмір аліментів становить прожитковий мінімум для непрацездатних осіб), починаючи з 30 травня 2022 року, і довічно. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Приписами ст.141 ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, на відміну від ч.3 ст.88 ЦПК України в попередній редакції, не передбачено норми за якою - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи приписи ч.2 ст.19 Конституції України, відсутні підстави для стягнення судового збору із відповідача чи позивача у цій справі.

Outcome: partial