Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Вимоги позову мотивувала тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , Після її смерті відкрилася спадщина серед іншого на: земельну ділянку площею 0, 2200 га, цільового призначення - для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), місцезнаходження якої: [ADDRESS] , кадастровий номер ділянки -5122784200:02:001:0408.. Однак, на час звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частки кожного із співвласників земельної ділянки не визначені. Відтак, позивач об`єктивно позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Визирської сільської ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи без його участі подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги позову визнали, не заперечували щодо його задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08 червня 2018 року. Позивачка [PERSON] будучи донькою померлої [PERSON] та спадкоємицею першої черги, прийняла спадщину звернувшись до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Білоконь О.М. із заявою про прийняття спадщини. 22 липня 2019 року приватний нотаріус приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Білоконь О.М. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на - 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім частки житлового будинку до спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла також увійшла частка земельної ділянки під будинком площею 0,22 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5122784200:02:001:0408, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647428, виданого 17.08.2010 року на підставі рішення сесії V скликання Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 18 вересня 2007 року № 170, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052403567, іншим із співвласників земельної ділянки є позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч. 2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. Таким чином, кожному із співвласників земельної ділянки, в тому числі і померлій [PERSON] належала рівна частка земельної ділянки на праві сумісної приватної власності під будинком площею 0,22 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5122784200:02:001:0408, а отже вказана частка померлої у праві власності може бути успадкована. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Outcome: approved