Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

12.04.2023\~року року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 14.12.2006\~року на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~нею було\~придбано квартиру\~ [ADDRESS] .На момент\~укладання договору,\~який посвідчувався\~нотаріально,\~її прізвище\~в паспорті\~громадянина України\~зазначалося -\~« [PERSON] ».Вказує, що це було\~пов`язано з\~неточним перекладом\~з російської\~мови прізвища\~її чоловіка\~« [PERSON] ».У свою чергу, 19.05.2006\~року їй\~було видане\~повторне свідоцтво\~про шлюб\~з правильним\~написанням прізвища\~« [PERSON] »,\~а14.02.2007 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області видано паспорт громадянина України на прізвище « [PERSON] ». 18.03.2008 року відділом РАЦСУ Луцького міського управління юстиції Волинської області їй видано довідку про те, що 19.05.2006 року внесені зміни в її прізвище після реєстрації шлюбу, який укладався 14.10.1989 року, з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що на даний час в неї є необхідність зареєструвати в придбаній квартирі дочку [PERSON] . Однак, через розбіжність в написанні прізвища в паспорті та вищевказаному договорі вона не може цього зробити. У позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, оскільки неможливо внести зміни в раніше укладений договір купівлі-продажу квартири. На підставі викладеного, просить суд встановити юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений на прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву, відповідно до якої вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Від заінтересованої особи до початку судового засідання також надійшла заяви, в якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявником [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року було придбано квартиру [ADDRESS] . Зі змісту вищевказаного договору вбачається, що прізвище покупця вказано як « [PERSON] ». У своїй заяві [PERSON] зазначає, що написання її прізвища « [PERSON] » є помилковим та пов`язано з неточним перекладом з російської мови прізвища її чоловіка « [PERSON] », в свою чергу правильним є « [PERSON] ». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України [PERSON] ; карткою платника поатків [PERSON] від 29.01.2015 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2007 року; витягом з державного реєстру правочинів; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; довідкою Відділу РАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області № 242/2.3-104 від 18.03.2008 року; посвідкою на проживання [PERSON] від 11.12.2014 року; карткою фізичної особи платника податків [PERSON] від 20.08.2010 року. \~ \~ \~ \~Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при оформленні договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року було допущено помилку (описку) у зазначені прізвища [PERSON] , а саме помилково зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Встановлення належності\~правовстановлюючого документа\~має для\~ [PERSON] \~юридичне значення\~та породжує\~юридичні наслідки,\~пов`язані\~з правом\~вільно володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися своєю\~власністю на\~власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved