Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» (далі по тексту - позивач) через систему «Електронний суд» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» 57062,62 грн відшкодування страхової виплати в порядку регресу. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 13 грудня 2019 року о 01 годині 50 хвилин на вулиці І. Мазепи у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетманглобал», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, як вказує позивач, постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі №757/2746/20 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , який під час пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце зіткнення, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, у позові зазначено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу №АО/1463716 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Оранта-Січ», який діяв з 09 серпня 2019 року по 08 серпня 2020 року. 15 червня 2020 року до позивача звернулась страхова компанія - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Просто-Страхування», у якій був застрахований автомобіль Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] за договором добровільного страхування №РКS1900089 від 13 січня 2019 року. На виконання умов договору страхування, позивачем здійснено виплату за пошкоджений автомобіль у розмірі 62 768,88 грн. Оскільки відповідач під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а також самовільно залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом направлення заяви про відшкодування страхової виплати в порядку регресу. Відповідачем сплачено частину боргу у розмірі 5706,25 грн, відповідно не сплаченою залишилась сума страхового відшкодування у розмірі 57062,62 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року матеріали цивільної справи №755/7901/22 передані до Шевченківського районного суду міста Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2022 року для розгляду цивільної справи №755/7901/22 визначено суддю Шевченківського районного суду міста Києва Романишену І.П. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. На виконання вимог ч.7 ст.43 ЦПК України, матеріали позовної заяви було надіслано позивачем при зверненні до суду листом з описом вкладення (а/с.20-21). Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 18 жовтня 2022 р. в електронному вигляді було надіслано відповідачу за його електронною адресою 18 жовтня 2022 року та 31 січня 2023 року, проте, відзив на позов відповідачем у встановлений судом строк не подано з невідомих суду причин. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09 серпня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта - Січ» та [PERSON] було укладено Поліс №АО/1463716 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування страхова компанія взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі №757/2746/20-п 13 грудня 2019 року о 01 годині 55 хвилин, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , в місті Києві по вулиці І. Мазепи, 10, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Skoda Fabia, державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі, в результаті чого обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пункту 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після даної ДТП водій [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив пункт 2.10 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно вказаної постанови суду, 13 грудня 2019 року о 01 годині 20 хвилин водій [PERSON] керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] в місті Києві по вулиці Левандовського, 6, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога за адресою: місто Київ, вулиця П. Запорожця, 20, КМНКЛ «Соціотерапія». Вказаними діями водій порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі №757/2746/20-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Оранта-Січ», 13 грудня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Просто-Страхування», як страхова компанія, яка здійснила страхове відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Гетьманглобал», як власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля "Skoda Fabia", державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 62 768,88 грн, звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія » із заявою про виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. Так, на підставі страхового акту №142059 від 04 лютого 2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта-Січ» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 62 768,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1070 від 23 червня 2020 року. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування страхової виплати в порядку регресу в сумі 62 768,88 грн. Відповідачем частково виконано вимогу щодо виплати страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта - Січ» грошових коштів у розмірі 5706,26 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №0.0.2445297830.1 від 04 лютого 2022 року. Зважаючи, що відповідачем в добровільному порядку залишок суми страхового відшкодування у розмірі 57 062,62 грн не виплачено, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Так, статтею 1191 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктами «а» та «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вже було зазначено судом та встановлено постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі №757/2746/20, відповідач керував транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце. Суд вважає за необхідне зазначити, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищевикладене в розумінні статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, статей 1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №АО/1463716. Відповідно до частини 6 статті 261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 23 червня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1070 від 23 червня 2020 року. Судом вже зазначалось, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до пункту 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі сторони відповідача не було вчинено дій для відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а тому після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1984, 80 грн.

Outcome: approved