Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 16 квітня 2014 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 13 березня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 92\~042,04 грн, з яких: заборгованість за кредитом 74\~923,30 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 17\~118,74 грн, - заборгованість за комісією 0,00 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн. З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив (арк. спр. 64). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] (арк. спр. 73,76). Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі 19 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15 травня 2023 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 05 червня 2023 року постановив ухвалу. 05 червня 2023 року відмовлено у клопотанні представника позивача про огляд веб-сайту. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини справи, встановлені судом 16 квітня 2014 року [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту ПриватБанку www.pb.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір про надання банківських послуг (арк. спр. 8). Видача кредитних карт підтверджується довідкою в якій вказані номери кредитних карт, які були видані [PERSON] за час користування послугами банку (арк. спр.14). Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 16 квітня 2014 року, кредитний ліміт встановлений 20 травня 2020 року у розмірі 3 000 грн, кредитний ліміт зменшувався та збільшувався, зокрема, 01 січня 2022 року кредитний ліміт збільшено до 68 000 грн, а 11 березня 2023 року - зменшено до 0,00 грн (арк. спр. 13). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 13 березня 2023 року становить 92\~042,04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 74\~923,30 грн, заборгованість за простроченими відсотками 11\~118,78 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 0,00 грн; заборгованість по пені - 0,00 грн; заборгованість по комісії - 0,00 грн. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Однак такі\~докази суд\~не бере\~до уваги,\~оскільки вони\~не містять\~підпису відповідача,\~а тому\~їх не\~можна розцінювати\~як частину\~кредитного договору,\~укладеного 16\~квітня 2014\~ року\~шляхом підписання\~анкети-заяви. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд установив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» ) та [PERSON] 16 квітня 2014 року був укладений кредитний договір, умови якого визначені у заяві-анкеті. У анкеті-заяві позичальника від 16 квітня 2014 року процентна ставка не зазначена (арк. спр. 6). Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, як і умов про стягнення прострочених відсотків. Надаючи оцінку, як доказу, паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 20 травня 2020 року суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Отже,\~зазначений Паспорт\~споживчого кредиту\~містить узагальнену\~інформацію про\~умови кредитування\~та орієнтовану\~загальну вартість\~кредиту. За таких обставин, сам факт підписання 20 травня 2020 року відповідачем паспорту споживчого кредиту після підписання заяви-анкети 16 квітня 2014 року, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами. Крім того суд зауважує, що анкета-заява від 16 квітня 2014 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висловила позицію про те, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги згідно з ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути саме заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Суд дослідив виписку по рахунку відповідача, розрахунок заборгованості (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів») та встановив, що сума фактично отриманих позичальником коштів за період з 16 квітня 2014 року по 13 березня 2023 року становить 123\~254,67 грн (арк.спр.15-20). В той же час, в графі розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом» Банком зазначені кошти, які різними платежами повертались відповідачем позивачу на погашення заборгованості і загальна сума у підрахунку яких склала 55\~264,87 грн, що співпадає із даними виписки по рахунку за договором (арк.спр.21-28). Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 67\~989,80 грн заборгованості за тілом кредиту (123 254,67 55 264, 87= 67\~989,80), оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Доказів того, що заборгованість за тілом кредиту становить 74923,30 грн, суду не надано. Окрім того з виписки про рух коштів на рахунку відповідача, наданої позивачем, видно, що банк відповідачу нараховував відсотки, проводив автоматичне списання відсотків за користування кредитним лімітом, що фактично призвело до збільшення заборгованості за тілом кредиту. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 67\~989 грн 80 коп. кредитної заборгованості, що є 73,86% від суми пред`явленого позову (92\~042,04 грн), то АТ КБ «ПриватБанк» слід компенсувати за рахунок відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1982,40 грн (2684 х 73,86 :100= 1982,40), сплачений банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial