Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

\~ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 76929,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.02.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № AM.148196, предметом якого є страхування автомобіля «LEXUS», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 10.08.2020 року у м. Харкові, по пр. Перемоги, 66-1, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «LEXUS», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «HONDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2020 року, у справі №638/11315/20, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 10.08.2020 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою про пошкодження транспортного засобу, у зв?язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 91929,60 грн. 30.11.2021 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. У відповідь на зазначену вимогу відповідачем у досудовому порядку, в період з 21.01.2022 по 21.02.2022, була відшкодована частина суми виплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 15000,00 грн. Станом на 07.02.2023 року решту страхового відшкодування не повернуто. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2020 року 10.08.2020 року, в 09:30 год., в м. Харків по пр. Перемоги, 66-1, [PERSON] , керуючи автомобілем Honda Jazz, д/н [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus ES 250, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , при дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою [PERSON] визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та застосованого до нього стягнення у виді штрафу. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність пошкодженого з вини відповідача автомобіля «LEXUS», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності з договором страхування наземного транспорту №АМ.148196 від 12.02.2020 року. Власником транспортного засобу ««LEXUS», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 10.08.2020 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В результаті настання страхового випадку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 91929,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8062 від 14.09.2020. 30.11.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування №1703472. У відповідь на зазначену вимогу відповідачем у досудовому порядку, в період з 21.01.2022 по 21.02.2022, була відшкодована частина суми виплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 15000,00 грн. Станом на 07.02.2023 року решту страхового відшкодування не повернуто. Клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Крім того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи. відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоду, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль ««LEXUS», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та позивач сплатив потерпілому відшкодування шкоди, суд вважає позовні вимоги ПАТ «СК «ПЗУ Україна» такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з п.1 ч. 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved