Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., звернувся до суду з позовом до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4111 від 14.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 16120,98 грн., вирішити питання щодо стягнення судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що в березні 2022 року через додаток ДІЯ йому стало відомо, що 03 лютого 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис №4111 від 14 січня 2022 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з нього на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в загальному розмірі 16120,98 грн. Вказує, що станом на 14 січня 2022 року не мав заборгованості перед відповідачем у розмірі 16120 грн. 98 коп., а тому розмір вказаної заборгованості є спірним. У відповідача взагалі відсутні документи які дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі зазначеного виконавчого напису має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» враховуючи, що він не визнає суму заборгованості. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Зазначає, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. При вчиненні напису нотаріус не отримував від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Також нотаріусом не було встановлено, що заборгованість є безспірною. Підтвердженням того, що заборгованість позичальника є не безспірною є та обставина, що на адресу боржника не надходила вимога про усунення порушень договору та виконання своїх зобов`язань у добровільному порядку. Боржника жодним чином не було повідомлено про направлення документів до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису та про те, що при вчиненні виконавчого напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, при цьому позивача було позбавлено законної конституційної можливості заперечити проти зробленого розрахунку. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2023 року позовну заяву [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання позивач, його представник не з`явились, стороною позивача подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином, письмових пояснень не подали. З`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. 14 січня 2022 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4111, яким запропоновано звернути стягнення з громадянина України яким є [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Костянтинівка, адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , місце роботи: не працює, який є боржником за кредитним договором №321718-КС-001 від 28 червня 2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» Зазначено, строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 серпня 2021 року по 13 грудня 2021 року. Сума заборгованості становить 15520,98 грн., що складається з: -Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8552,48 грн.; -Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 968,50 грн.; -Комісія 0,00 грн.. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 600,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 16120,98 грн. Виконавчий напис вчинено 14 січня 2022 року, він набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 14 січня 2022 року, та має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця протягом трьох років з дня його вчинення. Зареєстровано в реєстрі за № 4111. 03 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком Павлом Васильовичем розглянуто заяву ТОВ «БІЗПОЗИКА» про примусове виконання виконавчого напису №4111 виданого 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованість в загальному розмірі 16120,98 грн. та відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), із змінами і доповненнями. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Тобто, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Відповідачем не спростовано доводів позивача з цього приводу. Якщо договір не посвідчувався нотаріально, він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем [PERSON] оспорюється стягнення заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав до визнання виконавчого напису, вчиненого 14 січня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі під № 4111 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальній сумі 16120,98 грн.таким, що не підлягає виконанню. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та 536,80 грн., а всього у розмірі 1610,40 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 гривень, суд зазначає наступне. Від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Суму витрат на правову допомогу вважає завищеною, бо дана справа не є складною, справа слухається в спрощеному позовному провадженні. Зазначає, що підготовка цієї справи до розгляду в суді, не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи з огляду на незначну складність даної справи та сталу судову практику. Відповідачем не подавались будь-які заяви по суті справи, фактично в ній відсутня змагальність сторін. Просив зменшити суму таких витрат до 2000 гривень. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., позивачем надані копії ордеру Серія СА № 1051467, свідоцтва Серія ЧК №001330, договору №б/н про надання правової допомоги від 22.12.2022, акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 22.12.2022, детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Мотальова-Кравець В.Ю. на виконання умов договору про надання правової допомоги №б/н від 22.12.2022, платіжного доручення №398159001 від 22.12.2022. Як вбачається з договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 22.12.2022, є наведеним опис робіт, які бере на себе обов`язок виконати адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., та передбачено обов`язок клієнта з оплати послуг адвоката відповідно домовленості сторін. Також, є підтвердженою оплата даної вартості позивачем. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З врахування наведеного, з огляду на предмет позову та категорію складності справи, суд вважає що обґрунтованим є стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., що відповідає вищевказаним критеріям розумності й співмірності.

Outcome: approved