Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що між ним та відповідачкою [PERSON] , був укладений шлюб, який був зареєстрований 22.11.1997 року у Буринському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального у правління юстиції в Сумській області, актовий запис №112. Від шлюбу вони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Спільне життя у нього з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, а також різні погляди на сімейне життя, в зв`язку з чим на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивач вказав, що оскільки відповідачка з грудня місяця 2022 року виїхала до Чеської Республіки, то їх син проживає разом з ним і він займається вихованням сина. На підставі викладеного [PERSON] , посилаючись на те, що подальше їхнє з відповідачкою перебування у шлюбі суперечить його інтересам, просив шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] разом з ним. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 06.02.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного\~суду\~Сумської області від 16.03.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.06.2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав просив шлюб між ними розірвати. Відповідачка [PERSON] була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, однак, в судове засідання відповідачка жодного разу не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без її участі не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Конотопської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та просили долучити до матеріалів справи висновок Управління від 24.02.2023 року, який підтримують в повному обсязі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 22.11.1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області, актовий запис №112, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.8). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка відзиву на позовну заяву не подала та в судове засідання для викладу своїх заперечень не з`явилася, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved