Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 259 654 грн. 83 коп., 3% річних в розмірі 6 701 грн. 23 коп., інфляційні втрати в розмірі 60 362 грн. 03 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 700 грн, витрати за евакуатор в розмірі 1 335 грн. 38 коп., витрати за послуги проведення робіт по підготовці автомобіля до проведення оцінки та послуги евакуатора в розмірі 3 308 грн. 00 коп., витрати за послуги проведення робіт по підготовці автомобіля до проведення оцінки та паркування авто в розмірі 14 175 грн. 70 коп., судовий збір в розмірі 3 482 грн. 38 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 21 000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2022 відбулась ДТП за участі транспортних засобів «DAF CF85» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Mazda 3» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2022 по справі №752/2797/22, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «DAF CF85» д.н.з. [NUMBER] була застрахована полісом обов`язкового страхування №АР2293334 в ТДВ «СК «Кредо» на суму 130 000 грн. 00 коп. 04.02.2022 позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо», надав повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування. 23.08.2022 ТДВ «СК «Кредо» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 130,000 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що у звітах про оцінку КТЗ «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] на замовлення позивача та на замовлення ТДВ «СК «Кредо» є суттєва різниця, і полягає вона в тому, що оцінювач, який проводив дослідження на замовлення страхової компанії, не врахував скриті пошкодження авто. У звіті № 22/1/29 про оцінку КТЗ на замовлення позивача вартість відновлювального ремонту складає 389 654 грн. 83 коп., а у звіті, який проводився на замовлення ТДВ «СК «Кредо» - 200 252 грн. 80 коп. Тобто, сума значно менша, а причина розбіжності полягає у наступному: характер деформації автомобіля вказує на наявність прихованих ушкоджень. В оцінці, яка проводилась на замовлення позивача, всі пошкодження перераховані і підтверджені фото, яких у звіті № 22/1/29 про оцінку КТЗ - 67, а у звіті № 3003701-2/02/22 скриті пошкодження не були враховані. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, що становить 259 654 грн. 83 коп. підлягає стягненню з винуватця ДТП, тобто відповідача. Також позивачем нараховано 3% річних в розмірі 6701 грн. 23 коп. та інфляційні втрати в розмірі 60362 грн. 03 коп. Крім того, позивач вказує, що ним було понесено такі витрати у зв`язку із пошкодженням належного йому майна: за проведення автотоварознавчого дослідження - 2700,00 грн; за послуги проведення робіт по підготовці автомобіля до проведення оцінки - 3 308 грн. 00 коп. та 14 175 грн. 00 коп.; витрати на евакуатор транспортного засобу в розмірі 1 335 грн. 38 коп. На підставі зазначеного позивач просить суд про задоволення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалами судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 задоволено три клопотання позивача про витребування доказів, витребувано докази від Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України,ТДВ «СК «Кредо». 08.02.2023, на виконання ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 про витребування доказів, від ТДВ «СК «Кредо» надійшов лист у якому страхова компанія повідомляє про те, що окрім Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/2293334, інших договорів якими було б забезпечено транспортний засіб «DAF CF85» д.н.з. [NUMBER] з ТДВ «СК «Кредо» укладено не було. 14.03.2023, на виконання ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 про витребування доказів, від Пенсійного фонду України надійшов лист у якому пенсійний фонд повідомляє, що до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості стосовно [PERSON] , за період з 01.12.2021 по 28.02.2022, не надходили. 21.03.2023, на виконання ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 про витребування доказів, від Державної податкової служби України надійшов лист у якому податкова служба повідомляє, що відповідно до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 10.03.2023 інформація про доходи [PERSON] , отримані від податкових агентів за 1 квартал 2022 року відсутня. Ухвалою суду від 30.05.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 22.01.2022 відбулась ДТП за участі транспортних засобів «DAF CF85» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «Volkswagen Caddy» д.н.з. [NUMBER] , «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Mazda 3» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2022 по справі №752/2797/22 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП, яке відбулось 22.01.2022. Вбачається, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в наслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «DAF CF85» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована Полісом обов`язкового страхування №АР2293334 в ТДВ «СК «Кредо» на суму 130 000 грн. 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 04.02.2022 позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо», надав повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування. Вбачається, що для визначення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, ТДВ «СК «Кредо» звернулись до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який 16.02.2022 склав звіт №3003701-2/02/22. Відповідно до вказаного звіту суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] складає 200 252,61 грн, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коєфіціенту фізичного зносу складає 157 808,75 грн, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коєфіціенту фізичного без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали становить 134 973,96 грн. Встановлено, що 23.08.2022 ТДВ «СК «Кредо» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 130,000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 23.08.2022. Як вбачається, виплата страховиком страхового відшкодування на користь позивача відбулась в межах ліміту відповідальності. Для визначення реальної вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, за замовленням позивача, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] 14.06.2022 складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу №22/1/29, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] становить 389654,83 грн; ринкова вартість автомобіля на момент дослідження становить 428716,20 грн; вартість матеріального збитку на момент ДТП, заподіяної власнику оцінюваного транспортного засобу становить 291017,52 грн. За проведення експертного дослідження позивачем сплачено 2700,00 грн, що підтверджується рахунком №У-22.1.29 від 26.01.2022 та квитанцією від 27.01.2022. Звіт про оцінку колісного транспортного засобу №22/1/29, наданий позивачем є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, дослідження проведено відповідно до встановленої Методики товарознавчої експертизи, а отже приймається судом до уваги як доказ на підтвердження розміру завданих збитків. Матеріалами справи підтверджено, що позивач поніс витрати на послуги проведення робіт по підготовці автомобіля до проведення оцінки в розмірі 3 308 грн. 00 коп. та 14 175 грн. 70 коп., що підтверджується актами виконаних робіт №ТЕ-К-000399 та №ТЕ-К-000745. Крім того, позивач поніс витрати на евакуатор в розмірі 1 335 грн. 38 коп., що підтверджується квитанцією від 22.01.2022. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідних висновків дійшов у своїй постанові Верховний суд України по справі № 638/11853/15-ц від 22.06.2017 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка була сплачена страховою компанією на користь позивача, становить 259 654,83 грн. Зазначена матеріальна шкода не була відшкодована відповідачем на користь позивача. Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 259 654,83 грн, є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню. Окрім того, як встановлено вище, позивачем були понесені такі додаткові витрати внаслідок пошкодження належного йому майна: за проведення автотоварознавчого дослідження - 2700,00 грн; за послуги проведення робіт по підготовці автомобіля до проведення оцінки - 3 308 грн. 00 коп. та 14 175 грн. 70 коп.; витрати на евакуатор в розмірі 1 335 грн. 38 коп., а всього 21519,08 грн. Позивачем доведено та документально підтверджено понесення вказаних витрат, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, загальна сума майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 281 173,91 грн, що складається із різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 259 654,83 грн, та витрат, яких зазнав позивач у зв`язку із пошкодження належного йому майна, в розмірі 21519,08 грн. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано до суду розрахунок 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач не спростував розрахунок позивача, контррозрахунок до суду не подав. Суд, перевіривши розрахунки позивача, вважає його вірними, а відтак вважає за можливе покласти його в основу судового рішення. Суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат такою, що ґрунтується на положеннях чинного законодавства, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 6701 грн. 23 коп. та інфляційні втрати в розмірі 60362 грн. 03 коп. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 21000,00 грн слід зазначити таке. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копії таких документів: договір про надання професійної правничої допомоги №01/08/22-ЦС від 01.08.2022, укладений між [PERSON] та адвокатом Олексієнком М.М.; додаткова угода №1 від 01.08.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/08/22-ЦС, у якій сторонами обумовлено, що вартість послуг адвоката за надання правничих послуг (складання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотання та інших необхідних процесуальних документів в суді І інстанції) становить 15000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні поза межами м. Києва становить - 2000,00 грн; квитанція від 03.08.2022 про сплату позивачем на користь адвоката Олексієнка М.М. вартості юридичних послуг в сумі 15000,00 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий адвокатом Олексієнко М.М. на ім`я Носюка Р.О. Ця справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи, таким чином представник позивача - адвокат Олексієнко М.М. участь в судовому засіданні не приймав, тобто позивачем не було понесено витрати за участь адвоката в судовому засіданні. За таких обставин, позивачем доведено та документально підтверджено витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн, а тому витрати на правову допомогу у зазначеній сумі підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі зазначеного, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 3485,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial