Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на праві приватної власності належить нерухоме майно, що складається з частини нежилого приміщення [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2012. Інша частина, приміщення що розташовано за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі дубліката Свідоцтва про право власності, на нерухоме майно, серія та номер: б/н, виданого 28.06.2013 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради. Доступ до вищезазначеного приміщення та матеріальних цінностей, які в ньому знаходяться, ускладнено тим, що банку на праві власності належить лише його частина, що унеможливлює примусове входження та відчинення дверей приміщення. Працівники банка неодноразово виходили за даною адресою, але потрапити до приміщення та поспілкуватись із власником (представниками власника), якому належить інша частина приміщення, не виявилось можливим. Вимоги, щодо надання банку доступу до належної йому частини приміщення, які було залишено в дверях, тривалий час там і залишались. Окрім того, в період з 21.03.2019 по 09.02.2021, коли з ЄДР було вилучено записи про перебування ПАТ «АКБ «Капітал» в процедурі виведення з ринку та зареєстровано відомості про нового керівника, приміщення розташоване в [ADDRESS] здавалось в оренду, що могло вплинути на наявність та належне збереження майна банка. 06.12.2022 на відомі позивачу адреси відповідача було направлено вимогу про доступ до частини приміщення, а також до матеріальних цінностей, що належать на праві приватної власності ПАТ АКБ «Капітал» та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказана вимоги залишилась без задоволення. У зв`язку з викладеним позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод представникам ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» у користуванні нежилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом надання вільного доступу до нього. В судове засідання позивач не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на праві приватної власності належить нерухоме майно, що складається з частини нежилого приміщення [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2012; серія ВРС № 651579, виданого 07.08.2012 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., та зареєстровано в реєстрі за № 2066. Інша частина, приміщення що розташовано за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі дубліката Свідоцтва про право власності, на нерухоме майно, серія та номер: б/н, виданого 28.06.2013 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської Ради. Позивач зазначає, що доступ до вищезазначеного приміщення та матеріальних цінностей, які в ньому знаходяться, ускладнено тим, що банку на праві власності належить лише його частина, що унеможливлює примусове входження та відчинення дверей приміщення. Працівники банка неодноразово виходили за даною адресою, але потрапити до приміщення та поспілкуватись із власником (представниками власника), якому належить інша частина приміщення, не виявилось можливим. Вимоги, щодо надання банку доступу до належної йому частини приміщення, які було залишено в дверях, тривалий час там і залишались. 06.12.2022 на відомі позивачу адреси відповідача було направлено вимогу про доступ до частини приміщення, а також до матеріальних цінностей що належать на праві приватної власності ПАТ АКБ «Капітал» та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказана вимоги залишилась без задоволення. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 141 Цивільно - процесуального кодексу України у разі задоволення позову сплачений судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 316,321,391 ЦК України та

Outcome: approved