Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.11.2022 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2023 закрито підготовче прованження, призначено справу до судового розгляду. Від позивача, представника третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради та третьої особи у судове засідання надішли заяви про розгляд позову без їх участі, просилили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув, до матеріалів справи долучена нотаріально посвідчена заява про визнання позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого 14.06.2007 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу від 15.11.2022 № 00037527894 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження № 3487 від 01.07.2006 на гр. [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . В актовому записі про народження не зазначено статті Сімейного кодексу України, відповідно до якої зареєстровано даний актовий запис, проте 14.06.2007 були внесені відомості про батька на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. Матір дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.04.2021 серії [NUMBER] , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до характеристики затвердженої в.о. директора Львівського вищого професійного політехнічного училища Стадницьким М. та класним керівником Дмитришин О., встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається у Львівському вищому професійному політехнічному училищі з 01.09.2021. Батько навчанням та відвідуванням сина не цікавився. За період по дату видачі характеристики, жодного разу не телефонував ані до майстра в/н, ані до класного керівника. Бабуся [PERSON] займається вихованням та навчанням онука. 4-тою лікарнею поліклінічним відділенням № 44625774 видано довідку від 11.02.2022 про те, що [PERSON] , 1966 р.н., проживаючої на [ADDRESS] , останні 10 років опікується здоров`ям онука [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 19.01.2022, останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Факт ухилення батька від виконання батьківського обов`язку підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Ці обов`язки виконувала [PERSON] . Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що слід позов задовольнити. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції від 18.10.2022, позивачем при пред`явленні позовної заяви у 2022 році до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved