Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. 25 липня 2008 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Однак ще з вересня 2011 року відповідач проживає окремо, дитину не відвідує, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, припинив будь-яке спілкування з ним, що свідчить про те, що батько дитини-відповідач у справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не піклується про стан здоров`я дитини, його фізичний і моральний розвиток. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини та стягнути понесені нею витрати на судовий збір і на професійну правничу допомогу. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Крижановський М. В. не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути за його відсутності та за відсутності позивачки, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення на його адресу, підтверджену довідкою Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2009 року, виданим Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2013 року (справа № 643/1052/13-ц) шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно з рішенням Московського районного м. Харкова від 16 квітня 2013 року (справа № 643/1055/13) було присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2013 року і до повноліття дитини. Відповідно до повідомлення № 707/0/588-21 від 25 серпня 2021 року, наданого КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку у закладі з народження до сьогодні, при відвідуванні поліклініки перебуває у супроводі матері, яка виконує рекомендації лікарів в повному обсязі. Батько дитини з приводу стану здоров`я дитини не звертався. Відповідно до інформації № 01-38/332 від 31 серпня 2021 року, наданої директором Харківської гімназії № 144 Харківської міської ради Харківської області на адвокатський запит, протягом 6 років навчання [PERSON] в вищевказаному навчальному закладі приводить та забирає дитину матір [PERSON] або дідусь [PERSON] , на батьківських зборах завжди присутня мати, яка вирішує всі організаційні питання щодо процесу навчання, цікавиться успіхами сина, відвідує всі заходи та приймає активну участь у житті класу, підтримує зв`язок з класним керівником. Батько [PERSON] за весь час навчання не спілкувався з вчителями, класними керівниками та успіхами сина не цікавився. Згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою тренером з хапкидо Харківського обласного оздоровлюючого клуба «Фаворит», протягом 6 років відвідування [PERSON] секції з хапкидо приводить та забирає дитину матір [PERSON] та його дідусь [PERSON] .. [PERSON] постійно відвідує змагання, літні спортивні збори та щороку проходить атестацію на кольорові та чорні поясни. На всіх заходах завжди присутня мати та його дідусь, які підтримують та вболівають за хлопця. Всі організаційні питання, що виникають у процесі тренування дитини, вирішує матір [PERSON] , яка цікавиться успіхами сина, оплачує навчання, купляє всі необхідні знаряддя для тренувань. Батько [PERSON] успіхами сина не цікавиться, з тренером не спілкувався. Відповідно до повідомлення вчительки з англійської мови від 02 вересня 2021 року Ярової І. В. , всі організаційні питання, пов`язані з викладанням англійської мови [PERSON] вирішує його мати [PERSON] , яка оплачує навчання, купує підручники та всю необхідну літературу, цікавиться успіхами сина у вивченні англійської мови. Батько дитини не цікавився успіхами сина та не спілкувався з вчителем. Згідно з відповіддю на запит № 35877/169-07/01 від 29 вересня 2021 року, наданою Харківським РУП № 2, [PERSON] з заявами та скаргами з приводу перешкоджання йому у спілкуванні з сином [PERSON] у період з 01 січня 2020 року до 28 вересня 2021 року не звертався. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 30 вересня 2021 року розмір заборгованості [PERSON] становить 84888 грн 72 коп. Згідно з висновком № 184 від 11 травня 2023 року, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Наказу № 54 від 23 лютого 2023 року Чугуївська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням всіх обставин справи, суд не визначає [PERSON] обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, оскільки вказаний обов`язок покладений на нього рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2013 року, яке набрало законної сили (справа № 643/1055/13). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини. Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 09 травня 2023 року від представника позивача - адвоката Крижановського М. В. надійшла до суду заява щодо подання доказів стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу, які будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі, у зв`язку з чим питання щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу буде вирішено після подання позивачем відповідних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, рішення ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09),

Outcome: approved