Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 травня 2021 року сторони уклали шлюб Починаючи із цього часу вони проживали однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу є одна дитина - дочка, [PERSON] , [INFO] . 3 перших днів подружнього життя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між сторонами зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини. Однак, це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у листопаді 2022 року. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного. Між подружжям відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Ухвалою судді від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/6376/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, термін на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Мельник О. С. надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб, строк на примирення не надавати. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 28 травня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 707, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 травня 2021 року. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 липня 2021 року Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив з приводу цього, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Однак позивачка просила покласти судові витрати на неї, тому суд не стягує судовий збір із відповідача. Так, як відповідач визнав позов, подавши суду відповідну заяву, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 536,80 грн.

Outcome: approved