Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.12.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів, про звільнення від сплати нарахованої заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів, яким просить припинити з 01.02.2022 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року у справі № 759/10422/21, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2021 року; звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 759/10422/21 виданого 26.01.2022 року Святошинським районним судом м. Києва яка утворилась за період з 01.02.2022 року по дату подання позову у виконавчому провадженні № 68436676 на суму 57154,87 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказав, що з відповідачем перебував у шлюбі від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки не склались, шлюб розірвано за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року у справі № 759/18745/20. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року у справі № 759/10422/21, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що до січня 2022 року [PERSON] [INFO] по черзі проживав з ним та [PERSON] і він щомісячно сплачував аліменти на сина в середньому 2000-2500 грн., оскільки половину календарного місяця син проживав з ним та повністю перебував на його матеріальному утриманні. Вказав, що в січні 2022 року син самостійно прийняв рішення про те, що хоче проживати разом з батьком. Ні він ні [PERSON] не заперечували щодо такого рішення сина і з даного періоду син проживав разом з ним та перебував на його утриманні. Однак 10.12.2022 року на адресу його реєстрації надійшли постанови старшого державного виконавця Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про встановлення обмеження боржника у праві користування зброєю від 25.11.2022 року, про арешт коштів боржника від 25.11.2022 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25.11.2022 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 25.11.2022 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.11.2022 року. Зазначив, що відповідач в лютому 2022 року подала до органів виконавчої служби виконавчий лист про стягнення аліментів, у результаті чого позивачеві було нараховано заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 57154,87 грн. при тому що син з січня 2022 року постійно проживав разом з ним та перебував на його утриманні. На підставі викладеного, просив суд звільнити його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини починаючи з 01.02.2022 року, звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 57154,87 грн. та стягнути з [PERSON] на користь його користь на утримання дитини [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. В судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов не подала. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року. Від даного шлюбу сторін мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З копії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року по справі № 759/18745/20 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 31-32). Згідно копії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року по справі № 759/10422/21, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23-30). На виконання рішення суду 26.01.2022 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі № 759/10422/21. Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 02.02.2022 року було відкрито виконавче провадження ВП № 68436676 з виконання виконавчого листа № 759/10422/21 (а.с. 19-20). Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 25.11.2022 року, станом на 01.11.2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з травня 2021 року по жовтень 2022 року включно становить 95892,00 грн. (а.с. 21-22). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні з лютого 2022 року. Дані обставини підтвердили допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини, не витрачає отримані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - батька дитини. При цьому, обов`язок матері - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з 01.02.2022 року постійно проживає з позивачем. При цьому, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року справа № 711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині звільнення від сплати аліментів, підлягає задоволенню як і вимоги про припинення стягнення з позивача аліментів. При цьому припинення стягнення аліментів можливо 01.02.2022 року, як про це просив позивач у позовній заяві. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення на його користь аліментів на утримання дитини, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідност.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідност.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1,2ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути аліменти починаючи з 01.02.2022 року. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, також позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. З урахуванням зазначених обставин, враховуючи, що відповідачка є працездатною особою, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2022 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п.1 ч.2ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial