Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2022 р. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про стягнення 304 282,70 грн, посилаючись на те, що 12.11.2021 р. між ними було укладено договір послуг № 175503, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу; 18.11.2021 р. між ними було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-10260, за умовами якого прийняли на себе зобов`язання укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний товариству транспортний засіб марки Toyota, моделі Camry L, рік випуску 2014, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] в строк до 31.03.2022 р.; продаж вчиняється за ціною у розмірі 11 476,00 доларів США, що на дату укладання договору становило 304 282,70 грн, у тому числі ПДВ 50 713,78 грн, в день підписання договору ним сплачено в якості завдатку 7 333,00 долари США, або 194 432,30 грн, у тому числі ПДВ 32 405,47 грн, залишкову суму 109 850,40 грн сплачено 24.01.2022 р. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2022 р. цивільну справуза позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про стягнення грошових коштівпередано за підсудністю на розгляд Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 06.04.2023 р., того ж дня передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 р.). Ухвалою суду від 10.04.2023 р. відкрито провадження у справі. ВідповідачемТовариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно статті 635 ЦК України, чинній станом на момент укладення договору, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Означені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Установлено, що 18.11.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2) було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-10260, за умовами якого Сторона-1 і Сторона-2 прийняли на себе зобов`язання укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний товариству транспортний засіб (пункт 1.1 договору) в строк до 31.03.2022 р. (пункт 1.2 договору); продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) у розмірі 11 476,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладання договору становить 304 282,70 грн, у тому числі ПДВ 50 713,78 грн, та сплачується Стороною-2 в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-1 в національній валюті України - гривні згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату виставлення рахунку (пункт 2.1 договору). Згідно пункту 2.2 укладеного договору сторони домовилися про такий порядок проведення розрахунку за цим договором: Сторона-2 сплачує в день підписання цього договору Стороні-1 в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок Сторони-1 у розмірі 7 333,00 долари США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладання договору становить 194 432,30 грн, у тому числі ПДВ 32 405,47 грн. Настуні розрахунки за транспортний засіб здійснюються Стороною-2 на розрахунковий рахунок Сторони-1 відповідно до виставленого нею рахунку. Згідно пункту 2.5 договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно пункту 4.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме: 18.11.2021 р., і діє до 31.03.2022 р. або до укладення основного договору. Розділом 3 попереднього договору сторонами визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно розділу 4 договору термін виконання цього договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін або за письмовим повідомленням від сторін, у разі виникнення обставин, які сторона не могла уникнути або подолати під час виконання зобов`язань, або перешкод, що стали наслідком дій/обставин, що знаходяться поза контролем не виконуючої сторони. Відповідно до наданих копій квитанцій № 0.0.2346424960.1 від 18.11.2021 р., № 0.0.2432813833.1 від 24.01.2022 р. позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 194 432,30 грн + 109 850,40 грн = 304 282,70 грн. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. У висновку щодо застосування норми права, викладеному у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 390/34/17, зазначається, що добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Отже встановлено, що позивач, маючи намір придбати автомобіль Toyota, моделі Camry L, рік випуску 2014,уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10260 від 18.11.2021 р., за умовами якого сторони зобов`язуються до 31.03.2022 р. укласти основний договір та відповідно до умов якого позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у погодженому сторонами розмірі, однак в обумовлені договором строки основний договір укладений не був, сплачені позивачем кошти йому не повернуті. Разом із тим, відповідно до умов попереднього договору між сторонами, договір купівлі-продажу повинен бути укладений до 31.03.2022 р., однак такий договір не укладено. За змістом частини третьої статті 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки основний договір купівлі-продажу між сторонами не було укладено, то сплачені позивачем кошти у сумі 304 282,70 грн є авансом, а тому за законом підлягають поверненню особі, яка її сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення основного договору. Указане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.02.2019 р. у справі № 639/9339/16ц, від 01.09.2020 р. у справі № 522/15584/17, від 17.06.2021 р. у справі № 711/5065/15-ц. У зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі судові витрати у виді судового збору у розмірі 3 042,83 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved