Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу (а.с. 1-3). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23 січня 1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, але до суду від представника позивачка надійшла письмова заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити без надання строку для примирення. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що 23 січня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] (а.с. 5-6, 7) та [PERSON] (а.с. 30), про що було зроблено відповідний актовий запис за № 05 (а.с. 8, 19). Сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9, 10). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 14 жовтня 2008 року, виданого Арцизьким УПТЗН (а.с. 11-12), та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Київською міськрайонною медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] , позивачка по справі, є інвалідом ІІ групи (а.с. 16). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « [PERSON] », позивачка не виявила бажання після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначив її представник у позовній заяві, пред`явленій до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням\~того,\~що позивачку\~відповідно до п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнено\~від сплати\~судового збору\~за подання\~до суду\~позовної заяви\~про розірвання\~шлюбу,\~оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовної вимоги позивачки про розірвання шлюбу. На підставі викладеного ст. ст. 56, 104, 110-113, 114, 115 СК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved