Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2023 відмовлено в задоволенні позову ОСББ «Оазис - 4» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди місця у приміщенні паркінгу, задоволено зустрічний позов [PERSON] до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу. Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди місця у паркінгу № 20 від 01 серпня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , укладений між ОССБ «Оазис - 4» та [PERSON] ; стягнуто з ОССБ «Оазис - 4» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору - 1569,80 грн. 28.04.2023 [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся зі заявою про ухвалення додаткового рішення. В мотивування заяви зазначив, що під час розгляду даної справи його інтереси представляв адвокат Овсієнко Р.М. на підставі договору № 15/12-22 про надання правової допомоги, понесені ним витрати на правову допомогу становлять 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу [PERSON] надає: копію договору про надання правової допомоги, копію акту приймання наданих послуг, копії виписки банку про фактичну оплату послуг адвоката. 01.05.2023 року вказана заява надійшла на адресу суду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному судді 02.05.2023 заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Представник відповідача у судовому засіданні 17.03.2023 вимоги заяви підтримав, у зв`язку з задоволенням зустрічного позову просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОССБ «Оазис - 4» понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні 17.03.2023 з вимогами заяви про ухвалення додаткового рішення не погодився, заявив клопотання про зменшення судових витрат. Клопотання мотивував тим, що сума витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути відповідач є неспівмірною з ціною позову. Крім того, при вивченні копії розрахунку вартості послуг встановлено, що згідно п.1 ознайомлення з матеріалами справи становить 500,00 грн та п. 3 отримання необхідних витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно становить 500,00 грн, однак не зазначено їх кількість та ціну за кожен зроблений витяг, та не зазначено скільки часу тривало ознайомлення та відповідний почасовий тариф ознайомлення, крім того матеріали справи містять витяги зроблені адвокатом безкоштовно, що свідчить про відсутність детального опису робіт виконаних адвокатом. Також представником позивача у судовому засідання заявлено клопотання про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду у зв`язку з пропуском строку подання доказів витрат, сплачених на професійну правничу допомогу на підставі п. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки заяву про ухвалення додаткового рішення подано 01.05.2023, тобто через 11 днів після ухвалення рішення. За приписами ч 8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, рішення ухвалено 19.04.2023 року, при оголошені вступної та резолютивної частини рішення відповідач [PERSON] був відсутній. Повний текст судового рішення складено 24.04.2023 року. Таким чином перебіг строку на подання доказів починає обчислюватися з дати складання повного тексту рішення, і закінчується 29.04.2023, що припадає на вихідний день. Отже останнім днем подання доказів є 01.05.2023 року. Згідно штампу Укрпошти заява про ухвалення додаткового рішення відправлена [PERSON] 28.04.2023 року, тобто в межах передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України процесуального строку, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про залишення заяви без розгляду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву, докази надані в її обгрунтування, письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2023 відмовлено в задоволенні позову ОСББ «Оазис - 4» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди місця у приміщенні паркінгу, задоволено зустрічний позов [PERSON] до ОСББ «Оазис 4» про визнання недійсним договору оренди місця у паркінгу. Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди місця у паркінгу № 20 від 01 серпня 2020 року за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд 4, укладений між ОССБ «Оазис - 4» та [PERSON] ; стягнуто з ОССБ «Оазис - 4» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору - 1569,80 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу відповідачем надано: договір № 15/12-22 про надання правової допомоги від 15.12.2022; розрахунок вартості послуг за договором № 15/12-22 про надання правової допомоги від 15.12.2022 згідно якого: ознайомлення з матеріалами справи - 500,00 грн, отримання копій матеріалів справи - 500,00 грн, отримання необхідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно - 500,00 грн, складання заяви про скасування заочного рішення у справі - 1000,00 грн, представництво в судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення - 500,00 грн, складання та подання відзиву на позовну заяву - 500,00 грн, складання та подання зустрічного позову з додатками - 500,00 грн, складання та подання відповіді на заперечення - 500,00 грн, представництво під час судових засідань з розгляду справи - 1000,00 грн, а всього 7000,00 грн; акт приймання наданих послуг за договором № 15/12-22 про надання правової допомоги від 15.12.2022; виписка з банківської установи рух коштів по рахунку від 27.04.2023, з якої вбачається надходження на рахунок адвоката Овсієнка Р.М. сплати за адвокатські послуги від [PERSON] на суму 7000,00 грн. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує клопотання представника позивача про зменшення судових витрат, категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, ціну позову, обсяг фактичних витрат, понесених стороною відповідача, їх необхідність та доцільність, враховуючи наявність в матеріалах справи безкоштовно отриманих витягів з Реєстру, а також відсутність підтвердження понесення витрат на отримання копій матеріалів справи під час ознайомлення,

Outcome: partial