Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ПОСП «Колос», в якому просила розірвати укладений 08.07.2015 року між [PERSON] та ПОСП «Колос» договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,9854 га, кадастровий 1821786600:02:000:1040, яка знаходиться на території Симонівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 08.07.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Перший Агростандарт +» було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. [PERSON] помер [INFO] . Даний договір містить перелік підстав його припинення, серед яких відсутня така підстава припинення договру як смерть орендодавця. Позивачка після смерті чоловіка прийняла та оформила спадщину, зокрема земельну ділянку загальною площею 1,9854 га, кадастровий 1821786600:02:000:1040, і всі права та обов`язки орендодавця перейшли до неї. Внаслідок припинення діяльності ТОВ «Перший Агростандарт +» в результаті реорганізації шляхом приєднання до ПОСП «Колос» орендарем земельної ділянки загальною площею 1,9854 га, кадастровий 1821786600:02:000:1040, за договором оренди землі від 08.07.2015 року стало ПОСП «Колос». Позивачка зазначила, що умовами договору оренди землі передбачено, зокрема, орендну плату, порядок та строки її сплати. Так, орендна плата вноситься орендодавцем у грошовій формі через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 843,70 грн. Орендна плата вноситься у строк: до 31 грудня кожного року оренди. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. З моменту підписання договору оренди землі відповідач систематично порушує умови договору та сплачує орендну плату після 31 грудня кожного року оренди не через касу відповідача. Крім того, станом на час звернення з позовом до суду відповідачем не сплачено позивачці кошти за користування земельною ділянкою за 2022 рік. Позивачка вважає, що порушення відповідачем строків здійснення орендної плати, яка здійснювалась поза межами каси відповідача, є підставою для розірвання договору оренди землі, укладеного 08.07.2015 року. Ухвалою судді від 21.02.2023 року по справі було відкрито провадження та справу призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 21.03.2023 року. 21.03.2023 року ухвалою Ємільчинського районного суду підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 13.04.2023 року. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що відзив не надавався, докази в заперечення позовних вимог будуть надані усно. 12.04.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] , в якому він просив відкласти розгляд справи №277/210/23 на іншу дату, оскільки перебуває на лікарняному. Розгляд справи було відкладено на 05.05.2023 року. 04.05.2023 року від директора ПОСП «Колос» надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи №277/209/23 відкласти на іншу дату, зазначивши, що 03.05.2023 року між ПОСП «Колос» та [PERSON] було розірвано договір про надання правової допомоги, а тому необхідний час для пошуку іншого адвоката та укладення з ним угоди. Розгляд справи було відкладено на 31.05.2023 року. В судове засідання 31.05.2023 року представник позивачки не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання 31.05.2023 року не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яку отримав особисто 12.05.2023 року, про що свідчить результат відстеження поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно ксерокопії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №000828 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,9854 га, кадастровий номер 1821786600:02:000:0040, яка розташована на території Симонівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського призначення (а. с. 12). Згідно протоколу №8581040 від 23.05.2018 року відділом у Ємільчинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області виправлено помилку у державному акті серії ЯБ №000828 та присвоєно земельній ділянці новий кадастровий номер 1821786600:02:000:1040 (а. с. 13). Відповідно до договору оренди землі від 08.07.2015 року [PERSON] (орендодавець) надає, а ТОВ «Перший Агростандарт +» (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 1821786600:02:000:0040, площею 1,9854 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Симонівської сільської ради Ємільчинського району, на строк 10 років (а. с. 14-18). З протоколу №12 загальних зборів учасників ТОВ «Перший Агростандарт +» від 12.06.2018 року слідує, що вирішено припинити діяльність ТОВ «Перший Агростандарт +» шляхом приєднання до СТОВ «Поліський Край» (ЄДРПОУ 03568113) (а. с. 19). Згідно рішення №14 учасника ТОВ «Перший Агростандарт +» від 01.08.2019 року внесено зміни до рішення Товариства №12 від 12.06.2018 року про припинення діяльності ТОВ «Перший Агростандарт +» в результаті реорганізації шляхом приєднання до СТОВ «Поліський Край» в частині визначення Товариства, до якого здійснюється приєднання, з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поліський край» на приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Колос» та припинено ТОВ «Перший Агростандарт+» шляхом приєднання до ПОСП «Колос» (а. с. 22-27). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2018 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який померла [INFO] . Дане свідоцтво видане на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,9854 га, яка розташована на території Симонівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, кадастровий номер 1821786600:02:000:1040, що належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №000828 (а. с. 28). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126128560 від 02.06.2018 року земельна ділянка з кадастровим номером 1821786600:02:000:1040 на праві приватної власності належить [PERSON] (а. с. 30). Відповідно до умов договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 843,70 грн., що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України "Про оренду землі", ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання такого договору. Відповідно до положень статті 1\~Закону України\~"Про\~оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~"Про\~оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 24\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з частиною першою статті 32\~Закону України\~"Про\~оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті "д" частини першої статті 141\~ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21\~Закону України\~"Про\~оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611\~ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3\~ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 537\~ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перераховувати кошти на депозит нотаріуса і нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплату цих сум. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17. Частинами першою, третьою статті 148-1\~ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Частиною третьою статті 1223\~ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто датою оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежуватись можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини. На виконання положень статті 148-1 ЗК України, спадкоємець (новий орендодавець) повинен повідомити орендаря про прийняття ним спадщини та про перехід до нього прав та обов`язків за договором оренди. Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 146/350/20, від 28 квітня 2021 року у справі № 341/245/19. Позивачка, представник позивачки не подали до суду належних та допустимих доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату орендної плати та повідомлення про перехід прав та обов`язків за договором оренди. Позивачка, представник позивачки не подали до суду доказів, що ПОСП «Колос» знало про особу правонаступника орендодавця [PERSON] після його смерті. Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у разі його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим чи, навпаки, як це має місце при використанні презумпції, - існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Саме на позивача як нового орендодавця покладено обов`язок доведення до позивача як орендаря інформації про перехід права власності із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Орендодавець [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка отримала 02.06.2018 року та з цього часу стала власником земельної ділянки. Несплата орендної плати за період з 2018 по 2022 рік мала місце у зв`язку з невиконанням позивачкою обов`язку, передбаченого ч.3 ст.148-1 ЗК України. Отже, коли невиплата орендної плати зумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати, відсутні підстави для розірвання договору оренди землі. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 545/262/18,від 16 лютого 2022 року у справі. № 146/350/20. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 537, 611, 651, 1218, 1223 ЦК України,

Outcome: dismissed