Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що з відповідачем по справі мають двох спільних доньок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу з відповідачем, залишилися проживати разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року ухваленим у цивільній справі №307/3800/15-ц присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 900 гривень щомісячно. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року ухваленим у цивільній справі №307/1819/16-ц присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 900 гривень щомісячно. Зазначає, що розмір присуджених до стягнення з відповідача на утримання двох дітей аліментів, збільшено рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2019 року ухваленим у цивільній справі №307/3617/19, до 1200 гривень щомісячно на кожну дитину. Обґрунтовуючи, наявність підстав для збільшення розміру аліментів, позивачка вказує, що сума аліментів у розмірі по 1200 гривень на кожну дитину є недостатньою навіть для мінімального забезпечення та належного утримання дочок. Також позивачка зазначає, допомоги у вихованні доньок, догляді за ними, їх індивідуальному навчанні, відповідач участі не бере та не надає кошти на додаткові витрати. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2019 року у справі № 307/3617/19 та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньок, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи повідомленою про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та на розгляд справи забезпечила участь свого представника. Представник позивачки, адвокат Марич І.Ю. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що відповідач справно сплачує присуджені до стягнення з нього аліменти, однак з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що призвело до погіршення майнового стану позивачки, яка змушена просити збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001618601, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Згідно доданих до справи копій свідоцтв про народження дітей, серії [NUMBER] виданого 30.07.2015 виконкомом Вільховецько-Лазівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області та серії [NUMBER] виданого 3.06.2016 Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, сторони являються батьками малолітніх [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5, 6). Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що стверджується копіями довідок виданих Вільховецькою сільською радою за №417 та 418 від 6.05.2023, розпорядженням в.о. голови Тячівської РДА від 23.12.2019 про порядок участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 11.10.2017 у цивільній справі №307/1720/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третя особа орган опіки та піклування Тячівської РДА про розірвання шлюбу та залишення дітей на вихованні та утриманні матері (а.с.7, 8, 9). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 січня 2016 року ухваленим у цивільній справі №307/3800/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 3.03.2016 залишено без змін, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10, 11-12). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2016 року ухваленим у цивільній справі №307/1819/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 5.12.2016 залишено без змін, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.13-14, 15-16). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 16 грудня 2019 у цивільній справі №307/3617/19 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про збільшення\~розміру стягнення\~аліментів, яке 17.01.2020 набрало законної сили, збільшено розмір стягуваних аліментів за рішеннями Тячівського районного суду від 14.01.2016 та 17.08.2016 та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 17-18). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки та розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів не забезпечує достатній рівень життя дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 16.12.2019 року про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання спільних дітей сторін, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень. Суд\~вважає,\~що з\~часу ухвалення\~судом вказаного\~рішення сталася\~значна зміна\~цін на\~основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки частково обґрунтовані, та наявні підстави для частково задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, а саме [PERSON] та [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2019 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Обставини на які позивачка посилається у позові, як на підставу для збільшення розміру аліментів, щодо наявності у відповідача постійного місця роботи та сталого заробітку, вирішуючи даний спір, суд до уваги не бере, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2019 року в справі №\~307/3617/19 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення доньками повноліття. Розмір аліментів,\~визначений судом,\~відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами\~ст.ст.\~13,\~76,\~81\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] , має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання дітей, позивачка та її представник суду не надали, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: partial