Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, про скасування рішення про державну реєстрацію. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що її покійному чоловікові [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори 09.12.2009 року, належав житловий будинок [ADDRESS] . Цей будинок [PERSON] подарував його рідний брат [PERSON] . Згідно із п.16 договору дарування житлового будинку від 09.12.2009 року, право власності на відчужуваний будинок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважається одержання примірника договору. Вказаний договір дарування не був зареєстрований в КП «Дніпропетровське МБТІ`ДОР, але, незважаючи на це, чоловік був власником спірного будинку. Чоловік [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після його смерті прийняла вона та їхня дочка [PERSON] , але свідоцтва про право на спадщину вони не отримали. Нотаріус пояснила їй, що строки для отримання свідоцтва про право на спадщину не обмежені. 01 серпня 2022 року відповідач [PERSON] , в її відсутність, зламав замки у будинку, виніс усе її майно, встановив нові замки і заявив їй, що він є власником цього будинку. З отриманої Інформації з державного реєстру речових порав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно їй стало відомо, що відповідач [PERSON] став власником спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину серія і номер:4-468, виданого 22.07.2022 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Єремеєва А.В. Посилаючись на ст. 1301 ЦК України, позивач просить визнати вказане свідоцтво про право на спадщину недійсним з тих підстав, що відповідач [PERSON] не мав права на спадкування цього майна, оскільки спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини не був власником спірного будинку. Також позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64260865 від 22.07.2022р., державний реєстратор Єремеєва Анастасія Володимирівна, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] . Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року було закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. У грудні 2022 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування відзиву вказує на те, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах Закону і не підтверджені жодними доказами. Договір дарування від 09 грудня 2009 року, посвідчений нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, підлягав державній реєстрації відповідно до вимог ст. 210 ЦК України. А відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. [PERSON] не вчинив жодної дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , яка на той час здійснювалася КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР. У Спадковій справі 52392183 у спадковому реєстрі у Восьмій дніпровській державній нотаріальній конторі не існує жодного документа на підтвердження обставин існування у спадкодавця [PERSON] права власності на спірний житловий будинок, оскільки він своє право належним чином не зареєстрував. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який, за його згодою, був допитаний також судом як свідок, суду показав, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , він, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус йому повідомила, що він має право на спадкування житлового будинку [ADDRESS] . У Державному архіві він отримав дублікат свідоцтва про право на спадщину, яке видавалося його батькові на спірний будинок у 1995 році, який передав нотаріусу для оформлення своїх спадкових прав. Ніяких документів, які б підтверджували належність спірного будинку померлому [PERSON] в матеріалах спадкової справи не було. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, він 01.08.2022 року, в присутності працівника поліції, вселився до будинку, попередньо вивільнивши будинок від речей позивачки. [PERSON] жодних заяв щодо усунення перешкод у користуванні будинком не подавала. Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені ним у відзиві на позов, просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Треті особи: представники Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори і Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 09 грудня 2009 року між [PERSON] (дарувальник) і [PERSON] (обдарований) був укладений договір дарування житлового будинку, згідно із яким [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Договір дарування від 09 грудня 2009 року був посвідчений нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №2-3486 ( а.с.5). У пункті 2 договору дарування зазначено, що документом, що підтверджує право власності Дарувальника на житловий будинок є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.03.1995р. за реєстровим №3-784. Згідно із п.16 договору дарування житлового будинку від 09.12.2009 року, право власності на відчужуваний будинок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважається одержання Обдарованим примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Крім того у пункті 19 договору дарування зазначено, що цей договір складено в двох примірниках, один із яких призначається для зберігання у справах Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, а інший викладений на бланку ВММ №194646 нотаріальних документів призначається для Обдарованого. [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] , як спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , вказавши у заяві, що крім неї є ще спадкоємець - дочка померлого [PERSON] , [INFO] . Нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 76/2012 після померлого [PERSON] ( а.с. 42-53). Свідоцтво про право на спадщину на цей час спадкоємцям не видавалися. Згідно із частиною 5 статті 1269 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [INFO] помер [PERSON] (а.с.87). [INFO] син померлого [PERSON] - [PERSON] подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №901/2021 після смерті [PERSON] (а.с.85-162). Після цього, 23 лютого 2022 року [PERSON] отримав у Державному нотаріальному архіві дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане його батьку [PERSON] Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.03.1995р. на будинок [ADDRESS] , який надав нотаріусу (а.с.136,148). 22 липня 2022 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом №4-468 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.153- на звороті), про що 22.07.2022 внесені відомості до Спадкового реєстру ( а.с.72). Позивач просить суд визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.07.2022 за №4-468 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вказуючи на те, що [PERSON] не мав права на спадкування цього майна, оскільки на час відкриття спадщини цей будинок не належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] . До спірних правовідносин, які виникли щодо придбаного до 01 січня 2013 року нерухомого майна, суд застосовує саме норми ЦК України (чинні на момент виникнення правовідносин), які визначають умови та момент виникнення права власності в набувача нерухомого майна за відповідним правочином, а також містять правило щодо обов`язкової реєстрації такого правочину Так, відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно із частиною 2 статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 722 ЦК України визначено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Стаття 334 ЦК України передбачає загальні та спеціальні умови щодо моменту набуття права власності за договором. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. На час укладення договору дарування від 09.12.2009 року державна реєстрація договорів здійснювалася відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671. Згідно і пунктом 6 Тимчасового порядку державна реєстрація договорів здійснюється у Державному реєстрі правочинів державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Нотаріуси, які не мають доступу до єдиної комп`ютерної бази даних Реєстру, в день посвідчення правочину надсилають один його примірник реєстратору, який в день отримання примірника вносить відповідний запис до Реєстру. Таким чином, судом встановлено, що договір дарування від 09 грудня 2009 року був посвідчений нотаріусом і, відповідно до вимог ст. 210 ЦК України, Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, зареєстрований нотаріусом в реєстрі за №2-3486. Однак, відповідач вважає, що [PERSON] не набув права власності на спірний будинок, оскільки після укладення договору дарування від 09.12.2009р. він не зареєстрував своє право власності на цей житловий будинок у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Щодо набуття права власності за відсутності державної реєстрації права власності на придбане нерухоме майно до 01 січня 2013 року, суд, у відповідності до приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (провадження №14-188цс20). Так, Велика Палата Верховного суду прийшла до такого висновку щодо застосування норм права: - Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (пункт 75). - Суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України (у редакції, чинній до 01 січня 2013 року) слід вирішувати на користь норми ЦК України: до 01 січня 2013 року право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 цього Кодексу - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину (пункт 76). - Особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності (пункт 77). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] став власником житлового будинку [ADDRESS] з моменту державної реєстрації нотаріусом договору дарування 09 грудня 2009 року в Реєстрі за №2-3486, незалежно від того, що [PERSON] не здійснив державну реєстрацію свого права власності. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] не увійшов до спадкової маси, яка підлягала спадкуванню після смерті [PERSON] , оскільки власником цього будинку з 09 грудня 2009 року став [PERSON] . За таких підстав, відповідач [PERSON] не мав права на спадкування житлового будинку [ADDRESS] , оскільки це майно на час відкриття спадщини не належало спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За таких підстав, Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 4-468, видане 22.07.2022 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. спадкоємцю [PERSON] ,- суд визнає недійсним. Згідно із частиною 3 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З огляду на приписи статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позовні вимоги позивача про скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64260865 від 22.07.2022р., державний реєстратор Єремеєва Анастасія Володимирівна, Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , - підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн, сплачений позивачем згідно із квитанцією №0.0.2667624982.1 від 09.09.2022 (а.с.1).

Outcome: approved