Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

31.03.2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до АТ "Криворізький залізорудний комбінат", в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 360 000 грн. без утримання всіх податків та обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 14.02.2006 по 18.08.2022 року, тобто протягом 16 років 6 місяців, працював повний робочий день у шкідливих умовах підземним прохідником на ш. «Родіна". Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано професійне захворювання, а з 13.03.2023 року йому встановлена ІІІ група інвалідності з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65%; визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, вібрації, переохолодження; тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 360000 грн. 03 квітня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 08 травня 2023 року представник відповідача надав відзив, в якому зазначив, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги в розмірі 87100 грн. та до відзиву додав заяву за підписом голови правління АТ «Кривбасзалізрудком» про часткове визнання позовних вимог. В обґрунтування такої позиції відповідача зазначив, що в Товаристві діє порядок відшкодування моральної шкоди в досудовому порядку, в якому наведена формула, по якій відшкодовується моральна шкода у випадку її визнання Товариством, тому враховуючи, що позивач працював у шкідливих умовах в Товаристві 16 років, мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.01.2023 - 6700 грн., ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання в розмірі 65%, з можливістю перегляду ступеню втрати працездатності, визнають позовні вимоги в розмірі 87100 грн.. Вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 360000 грн. недоведена та значно завищена; та заперечував проти задоволення вимоги позивача про стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та зборів та просила зобов`язати позивача сплатити судовий збір в дохід держави. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] в період часу з 14.02.2006 р.- 18.08.2022р. працював на дільницях №9 та №4 шахти «Родіна» підземним прохідником, тобто протягом 16 років 6 місяців працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах (а.с.8-10). Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 130800 127102 від 21.03.2023 року та Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 27102 від21.03.2023 року, позивачу [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 45% радикулопатія, 15% по ХОЗЛ та 5% по туговухості, з наступним переоглядом 01.04.2024 року, третю групу інвалідності, визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні. (а.с. 7). 10 лютого 2023 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] : радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7,С8 з вираженимистатико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим перриферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В.ЛН першого - другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Причиною професійних захворювань в акті зазначено важкість праці, пил переважно фіброгенної дії, шум. Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 22.08.2022 № ДН/4.6.2/4247-22, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, в якій, в тому числі, наведені характеристики факторів виробничого середовища і трудового процесу за період роботи 14.02.2006 р.- 18.08.2022р. на посаді прохідника. Обставиною виникнення профзахворювань слугував профмаршрут з 14.02.2006 р. по 02.08.2006 р. на посаді підземним учнем прохідника 1 розряду шахти «Родіна» дільниця №9; з 02.08.2006 р. по 02.02.2009 р. на посаді підземним прохідником 3 розряду шахти «Родіна» дільниця № 4 з повним робочим днем на підземних роботах; з 02.02.2009 р. по 18.08.2022 р. на посаді підземним прохідником 4 розряду шахти «Родіна» дільниця № 4 з повним робочим днем на підземних роботах; 18.08.2022 року звільнено відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи. (а.с. 8-10). З наведених обставин вбачається, що між сторонами в період часу з 14.02.2006 р.- 18.08.2022 р. існували трудові правовідносини, та професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Ч. 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 360 000 грн., враховує період роботи позивача на підприємства відповідача, який становить 16 років 6 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 65%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 200 000 грн.; в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. Разом з тим, враховуючи зміни до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», відповідно до яких стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду. Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оскільки сума стягнення з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь [PERSON] моральної шкоди складає 200 000,00 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2000 гривень. При цьому клопотання представника відповідача про обов`язок позивача сплатити суму судового збору при подачі позову, суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», залишає без задоволення. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial