Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Подружжя [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини домоволодіння. Чоловік спадкодавця [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, і [INFO] помер. При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачу [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», тераси літ.«а», прибудови літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», ганку з козирком літ.«б» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, представивши суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», тераси літ.«а», прибудови літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», ганку з козирком літ.«б» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 тераси літ.«а», 1/2 прибудови літ.«а1», 1/2 літньої кухні літ.«Б», 1/2 ганку з козирком літ.«б» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] будучи чоловіком спадкодавця, тобто в силу ст.529 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР, оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з нею та був постійно зареєстрований в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Їжівського старостинського округу Чудейської сільської ради від 13.03.2023 року № 308. Взагалом [PERSON] набув право на все домоволодіння, зокрема, 1/2 як його частка у майні колишнього колгоспного двору та 1/2 як спадщина після смерті дружини [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», тераси літ.«а», прибудови літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», ганку з козирком літ.«б» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповів позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 18.12.1995 року, посвідчений секретарем Їжівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 132. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить довідка Їжівського старостинського округу Чудейської сільської ради від 03.02.2022 року № 157. Позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину і 29.12.1999 року одержав в Сторожинецькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо права на земельну частку (пай), зареєстроване в реєстрі за № 712 (спадкова справа № 331). У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. За змістом розділу VII ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування - це перехід до спадкоємців тих прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на законних підставах на момент відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved