Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

1.23.11.2021 до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Київський відділ у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області. 2.Заявник просив суд, з врахуванням уточнень вимог, встановити факт проживання [PERSON] на території України у м. Одесі до (станом) 24.08.1991. 3.13.12.2021 відкрито провадження у справі. 4.13.12.2021 залучено до участі у справі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області. 5.11.02.2022 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало відзив. 6. [PERSON] звернувся до суду з метою встановлення юридичного факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. В 2021 році він звернувся до Київського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки та отримав відмову в зв`язку з тим, що за результатами перевірки його належність до громадянства України (реєстрація місця проживання на території України на 1991 рік (24.08.1991, або 13.11.1991), або рішення суду про факт проживання на території України станом на 1991 рік) не встановлена. [PERSON] народився [INFO] в м. Одесі, де проживав та продовжує проживати, навчався, працював, зокрема, й станом на 1991 рік. Пояснив, що раніше був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданий 14.09.1988 Київським РВВС м. Одеси. Цей паспорт він не обміняв на паспорт громадянина України в 1991 році. Протягом усього часу жив без паспортного документу. 7.Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області заперечує щодо задоволення заяви. Вважає, що наявний спір про право, тому заява повинна розглядатись за правилами позовного провадження. Надані [PERSON] докази не дають підстав встановити факт постійного проживання на території України станом на 1991 рік (24.08.1991, або 13.11.1991). Судом встановлені такі фактичні обставини справи. 8. [PERSON] народився [INFO] в м. Одесі, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.1974, видане Центральним відділом ЗАГСу м. Одеси. Батьками є [PERSON] та [PERSON] . 9.В 1987 році [PERSON] (1972 р.н.) закінчив загальноосвітню шкоду №29 в м. Одесі (Свідоцтво про неповну середню освіту № [NUMBER] від 25.06.1987). 10.З 06.06.1990 по 15.11.1990 [PERSON] ( [INFO] ) проходив військову службу в в/ч [NUMBER] (м. Одеса), звільнений в запас та направлений в [INFO] , що підтверджується Військовим квитком [NUMBER] від 21.06.1990, виданим Київським РВК м. Одеси, дата постановки на облік 31.07.1991. 11.У військовому квитку [NUMBER] зазначено, що особа [PERSON] посвідчується паспортом серії [NUMBER] . 12.26.02.1992 [PERSON] знятий з військового обліку в Київському РВК м. Одеси та прийнятий на облік 28.02.1992 в Жовтневому РВК м. Одеси. 13.Згідно з відомостями трудової книжки серії [NUMBER] від 03.01.1989, виданої на ім`я [PERSON] ( [INFO] ): -03.01.1989 зарахований в цех №20 учнем слюсаря ремонтника; -20.01.1989 переведений учнем токарем в цех №20; -05.07.1990 звільнений у зв`язку з призом в ряди радянської армії; -28.06.1990 по 06.11.1990 військова служба; -24.12.1990 зарахований токарем 3 розряду на верстати з ЧПУ на Одеському заводі «Легмаш»; -29.05.1991 звільнений; -03.01.1992 зарахований токарем 4-го розряду на Одеський будинко-будівельний комбінат; -12.06.1992 звільнений. 14.Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 06.09.1993 [PERSON] визнано таким, що втратив право на житлову площу в кватирі [ADDRESS] та знятий з реєстрації з 22.09.1993. 15.01.10.2021 Київським відділом у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області за результатами розгляду заяви [PERSON] від 06.08.2021 щодо оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, повідомлено, що на підставі п. 1 ст. 100 Постанови КМУ від 25.03.2015 р. №302 (в редакції ПКМУ від 26.10.2016 № 745) «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», відмовлено в оформленні паспортного документу, у зв`язку з тим, що за результатами перевірки належність до громадянства України не встановлено. Роз`яснено право повторного звернення при пред`явленні документів, які підтверджують реєстрацію місця проживання на території України на 1991 рік (24.08.1991 або 13.11.1991) або рішення суду про факт проживання на території України на 1991 рік. Висновки суду. 16.Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 17.Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. 18.Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. 19.Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав. 20.Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України"). 21.Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. 22.Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року). 23.Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. 24.Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. 25.Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. 26.Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. 27.Отже, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України. 28.Оскільки [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України, суди вважає, що вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України". 29.Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. 30.Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). 31.Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. 32.Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. 33.Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. 34.Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. 35.Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19. 36.Суд, дослідивши зібрані у справі докази, зокрема, народження в Україні, навчання в школі в м. Одесі, перебування на військовому обліку в м. Одеси в період з 31.07.1991 по 26.02.1992, робочу зайнятість в м. Одеси в період з 24.12.1990 по 29.05.1991, з 03.01.1992 по 12.06.1992, відомості про реєстрацію його місця проживання в м. Одесі до 22.09.1993, вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. 37.Свідок [PERSON] пояснив, що знає особисто [PERSON] з 1990 року, з того часу вони були сусідами, перебувають й досі у дружніх відносинах, працювали разом на заводі. Він знає сім`ю [PERSON] , його мати померла недавно, знає брата. Також повідомив, що [PERSON] був одружений, має дитину. 38.Сам [PERSON] пояснив, що жодних відносин з дружиною та сином не підтримує, не знає, де вони. За рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 06.09.1993 його визнано таким, що втратив право на житлову площу в кватирі [ADDRESS] . Це була квартира батька дружини. 39.Оскільки метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є отримання паспорта громадянина України, суд вважає, що в даному випадку відсутній спір про право. Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 496/818/19, та у постанові від 05.11.2020 у справі № 521/21665/18. 40.Посилання в відзиві на недотримання заявником порядку досудового врегулювання спору (звернення з відповідною заявою до органів ДМС України) також не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. 41.Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №365/762/17. 42.Суд приходить до висновку, що вимоги заявника є доведеними, отже, підлягають задоволенню.

Outcome: approved