Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

1.Позиція позивача. [PERSON] (далі - Позичальник) звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 26.08.2014 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменувания Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), про що у додатках надаємо копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Позичальник при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов?язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.58. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов?язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов?язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, Позичальник зобов?язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов?язковий платежу. Згідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов?язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідус за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, 3 розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов?язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.10. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов?язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов?язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов?язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов?язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Відповідно до ч. 2 ст. 1054 т а ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. [INFO] позичальник, [PERSON] помер(ла), що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.10.2020 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спалкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв?язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов?язання, які нерозривно пов?язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов?язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов?язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці Позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 30.10.2020 року по 30.04.2021 року. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] (далі - Відповідач). Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси ресстрації зазначена: [ADDRESS] . Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоемцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст. 1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 30.11.2021 року була направлена претензія кредитора до Першої кам?янської державної нотаріальної контори, та 24.12.2021 року отримана відповідь. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюсться строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, Відповідач прийняє спадщину, до складу якої «ходять, утому числі, кредитні зобов?язання померлого Позичальника. Спадкування обов?язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадшини. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 26.08.2014 року становить - 14206,70 грн., яка складається з наступного: 14206,70 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 14206,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] не скористалась своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, Відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подала зустрічний позов. 3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. 27.09.2022 року позивачем подана повна заява до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 1-5). 27.09.2022 року позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 71). 27.09.2022 року позивачем подано клопотання про огляд веб-сайту (а.с. 82-83). 27.09.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 70). 07.10.2022 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження(а.с. 77). 12.01.2023 року позивач до суду подав клопотання про витребування доказів (а.с. 90-91). Ухвалою суду від 12 січня 2023 року клопотання позивача АТ КБ «ПриватБанк» про витребування доказів - задоволено повністю (а.с. 92-93). 19.01.2023 року на виконання ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.01.2023 року від Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради Дніпропетровської області надійшла відповідь, згідно до якої зазначили, що інформація про місце реєстрації осіб не перебуває у володінні департаменту (а.с. 101-102). Ухвалою суду від 19 січня 2023 року клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балагурак В.В. про витребування доказів - задоволено повністю (а.с. 98-99). 31.01.2023 року на виконання ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.01.2023 року від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 1214/2021, заведена після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 103-107). 05.04.2023 року до суду від ТОВ «Абонент ХХІ» надійшла довідка, згідно до змісту якої зазначається, що на виконання ухвали суду повідомляють, що адреса вул. Салтикова-Щедріна, буд. 29 ТОВ «Абонент ХХІ» не обслуговує на рахунок видачі довідки про склад сім`ї (а.с. 120). Відповідач, будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, судові повістки - виклики направлялись відповідачу на адресу реєстрації і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленими, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н від 26 серпня 2014 року.Позивач зазначає, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» були доступні для ознайомлення відповідачу на банківському сайті www.privatbank.ua та складають між ними договір приєднання (а.с. 22). Згідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26 серпня 2014 року станом на 03.04.2022 рік заборгованість складає14206,70 гривень, яка складається з заборгованості за простроченими вимогами (а.с. 6-14). Відповідно до виписки за договором № б/н за період 26.08.2014-04.04.2022 рік вбачається, що боржник фактично отримав у банку кредитні кошти, якими активно користувався, жодних заперечень щодо розміру заборгованості по тілу кредиту відповідач суду не подав (а.с. 15-20). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, 26.08.2014 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] , на якому 26.08.2014 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 гривень, в подальшому: 26.08.2014 року кредитний ліміт було зменшено до 300,00 гривень, 08.01.2015 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень; 23.01.2015 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень; 17.06.2017 року збільшено до 1000,00 гривень; 05.09.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 4000,00 гривень, 06.08.2018 року було збільшено кредитний ліміт до 15000,00 гривень; 21.08.2019 року збільшено кредитний ліміт до 17000,00 гривень, 22.08.2019 року кредитний ліміт було збільшено до 18000,00 гривень, 15.09.2020 року було зменшено кредитний ліміт до 17962,00 гривень; 29.09.2020 року зменшено кредитний ліміт до 17089,05 гривень, 06.11.2020 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 21). Згідно довідки наданої позивачем між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки 26.08.2014 року № [NUMBER] з терміном дії до 08/17, 18.06.2017 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 08/19, 22.08.2019 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 07/23, 28.07.2020 року картка № [NUMBER] з терміном дії до 07/24, як вбачається дата підписання кредитного договору № б/н в довідці не зазначена (а.с. 51). З витягу з Тарифів та обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що вони не погоджені та не підписані боржником (а.с.23). 25.11.2021 року представником кредитора АТ КБ «ПриватБанк» - Кіріченко В.М. була направлена претензія кредитора за вих.. № SAMDNWFC00008290784 на адресу боржника [PERSON] (а.с. 59). 14.12.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало відповідь від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, згідно до якої повідомлено, що для прийняття вимоги до виконання нотаріусу необхідно перевірити наявність/відсутність заведеної справи в нотаріальній конторі згідно із базою даних Спадкового реєстру (а.с. 60). 28.12.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав Лист-претензію на адресу [PERSON] , згідно якого зазначають, що необхідно сплатити борг, який складає 14206,70 грн. (а.с. 61). 5. Правові норми законодавства застосовані судом та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності дост. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.ст.608,1218,1219 ЦК України вбачається, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] померла, то відповідати перед АК КБ «Приватбанк» на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 25.11.2021 року АТ КБ «Приватбанк» було складено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до [PERSON] вих. № SAMDNWFC00008290784, яку було направлено до Першої кам`янської державної нотаріальної контори. Листом № 3740/01-16 від 14.12.2021 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою було повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про те, що для прийняття вимоги до виконання нотаріусу необхідно перевірити наявність/відсутність заведеної спадкової справи в нотаріальній конторі згідно із базою даних Спадкового реєстру. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS] , у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Однак, відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Основною умовою для визнання спадкоємця таким, що своєчасно прийняв спадщину, є факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не факт реєстрації місця проживання спадкоємця за адресою місця реєстрації спадкодавця. Крім того, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв після померлої [PERSON] спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Жодних доказів того, що відповідач на час відкриття спадщини [PERSON] дійсно постійно фактично проживав з останньою та прийняла спадщину після її смерті, позивачем не надано, у зв`язку з чим суд вважає такі твердження позивача недоведеними. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявна в матеріалах справи копія спадкової справи № 1214/2021, заведена Першою кам`янською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , також не дає підстав вважати встановленими обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог. Інформації щодо спадкоємця [PERSON] вказана спадкова справа не містить, а заведена вона була 14 грудня 2021 року на підставі претензії самого ж позивача як кредитора АТ КБ «Приватбанк». Позивачем суду взагалі не надано жодних доказів того, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом або за законом. При цьому, суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Належних документів, які б підтверджували родинні зв`язки відповідачів зі спадкодавцем позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити до якої черги спадкоємців за законом може належати відповідач та чи має він взагалі право на спадкування після смерті [PERSON] . Жодних доказів того, що відповідач не був усунутий від спадкування іншими спадкоємцями позивачем суду також не надано. Таким чином, позивачем у справі не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та прийняв спадщину після її смерті, а отже і не має підстав стверджувати, що [PERSON] успадкувала зобов`язання за кредитним договором та має відповідати за зобов`язаннями померлої [PERSON] і задовольнити вимоги кредиторів останнього. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, щокожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому суд вважає за потрібне звернути увагу на наступне. Правило, передбачено ч. 2 ст. 1282 ЦК України відповідно до якого встановлено, що задоволення вимог кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку,може бути застосовано виключно у випадку наявності спадкоємців, які прийняли спадщину. В той же час, судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Тобто, тільки у випадку наявності двох обов`язкових умов, а саме: - належних та допустимих доказів щодо існування спадкоємців та прийняття ними спадщини після померлого; - встановлення факту відмови спадкоємців здійснити одноразовий платіж в рахунок задоволення вимог кредитора; стане можливим задоволення вимог кредитора шляхом накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Оскільки позивачем у справі не доведено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та що вона прийняла спадщину після її смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.08.2014 року є недоведеними. Отже, підсумовуючи наведене та враховуючи, що позивачем не доведено перед судом факту існування у померлої спадкоємців, факту прийняття ними спадщини, та факту відмови здійснити одноразовий платіж з метою задоволення вимог кредитора, то у задоволенні даної позовної заяви слід відмовити . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно дост. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог в повному обсязі, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed