Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У березні 2023 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2017 року між сторонами укладено Договір про споживчий кредит №2017578824, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. На підставі цього договору банк відкрив клієнту картковий рахунок та встановив кредитний ліміт. У той де час, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов договору, станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед банком становить 43 150,67 грн., що складається із заборгованості по тілу - 38 800,00 грн., заборгованості по відсотках - 4 350,67 грн. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості у загальному розмірі 43 150,67 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивача, а також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 29.12.2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №2017578824 (надалі - кредитний договір) (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: - на придбання товару у продавця 1: 9 999,90 грн.; - на придбання послуг зі страхування у продавця 3: 800,00 грн.; на сплату послуг за надання виписок у електронному вигляді смс-інформування). Загальна сума кредиту: 11 099,90 грн. Строк кредиту 6 міс. Розмір процентної ставки - 0,01% річних. Згідно з п.1.4 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Договором не пізніше 29 червня 2018 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірах зазначених в Графіку платежів (п.1.4.1.). Розділом 2 даного договору закріплено порядок видачі та обслуговування кредитної картки. Як зазначено у п. 2 кредитного договору, позичальник підтверджує факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщений на інтернет-сайті банку та на умовах, викладених у цьому розділі. Згідно п. 2.1. кредитного договору, за умови прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває картковий рахунок у гривнях та випускає кредитну карту, відкриває відновлювану кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з виконанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Загальний розмір кредитної лінії становить 3 000,00 грн. Строк користування кредитною лінією становить 3 роки (п. 2.2. та 2.3.). П. 2.4. та 2.5. кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитом, у т.ч. протягом пільгового періоду. У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, що містить підпис відповідача, про її ознайомлення з умовами кредитування за розділом 1 кредитного договору, орієнтовним графіком повернення кредиту та графіком платежів (а.с. 8-11). Також у матеріалах справи містяться належні документи на підтвердження виконання зобов`язань банком за розділом 1 кредитного договору (а.с. 19, 21-23). У той же час, звертаючись до суду з даним позовом, банк просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по картковому рахунку за користування кредитними коштами. У матеріалах справи міститься інформація про отримання відповідачем кредитної картки № [NUMBER] (а.с. 24). На підтвердження позовних вимог представником позивача надано звіт-рахунок за період 28.03.2018 року по 04.01.2023 року, у якому міститься інформація про користування вищевказаною кредитною карткою та іншими картками, доказів отримання позичальником яких не надано (а.с. 25-68). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів"). У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують надання відповідачу кредиту та суму наданого відповідачу кредитного ліміту у вказаному у позові розмірі в сумі 38 800,00 грн., а також видачі кредитних карток та настання строку повернення кредиту. У матеріалах справи наявна розписка про отримання відповідачем лише однієї картки, проте, інформацію про розмір встановленого кредитного ліміту за даною карткою не надано, як і не надано даних про цільове призначення отриманої відповідачем карти. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач надав суду звіт-рахунок за період 28.03.2018 року по 04.01.2023 року від 15.02.2023 року [PERSON] за рахунком [NUMBER] із зазначенням статусу рахунку - арештований, із зазначенням основної картки [NUMBER] , однак наданий звіт не є безспірним доказом, оскільки позивачем не доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем та видачу йому вказаної платіжної картки. Інформація про те, з якими саме умовами та правилами користування кредитними коштами з підписом відповідача матеріали справи не містять. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Неявка в судове засідання відповідача не дає суду підстав стверджувати про визнання обставин, зазначених в позовній заяві та доведення таких обставин перед судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту укладення кредитного договору між сторонами та отримання кредитної картки відповідачем, на умовах зазначених позивачем в позовній заяві, а тому доводи позивача про необхідність повернення коштів є безпідставними. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed