Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

у березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 82 446,80 грн та 2 684,00 грн сплаченого судового збору. На мотивування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 10.07.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем укладено Договір № 014/0256/82/0358490 про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 49 911,27 грн строком на 48 місяців. 28.09.2020 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 114/2-39. Згідно Договору відступлення прав вимоги № 114/2-39 від 28.09.2020 року, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», включно і до [PERSON] за Договором № 014/0256/82/0358490 від 10.07.2019 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо часткового щомісячного повернення кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконує і станом на 28.09.2020 року (дату відступлення права вимоги) його заборгованість за кредитом складає 82 446,80 грн, з яких: 48 844,44 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 627,53 грн - заборгованість за відсотками та 8 974,83 грн - заборгованість за пенею. У зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 27.03.2023 року, відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Призначено судовий розгляд на 16.05.2023 року (а.с. 40-41). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.07.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено Договір № 014/0256/82/0358490 про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 49 911,27 грн строком на 48 місяців, тобто по 10.07.2023 року (п. п. 1.2., 1.2.2. цього Договору) на умовах сплати 29,9 % річних процентів річних до 10.09.2019 року та в розмірі 52,9% річних, починаючи з 11.09.2019 року (п. 1.2.3. укладеного між сторонами кредитного договору). Згідно п. 2.2. кредитного договору від 10.07.2019 року клієнт здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів. Пунктом 5.1. цього ж договору визначено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цією заявою-договором, банк має право вимагати, а клієнт зобов`язаний на вимогу банку сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Банк свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №114/2-39 від 28.09.2020 встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», включно і до [PERSON] . Судом встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо щомісячного повернення кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 28.09.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 014/0256/82/0358490 від 10.07.2019 року складає 82 446,80 грн, з яких: 48 844,44 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24 627,53 грн заборгованість за відсотками та 8 974,83 грн заборгованість за пенею. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача про погашення наявної в нього заборгованості в розмірі 82 446,80 грн, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та несплаті щомісячних ануїтентних платежів, що стало наслідком звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судові витрати в сумі 2 684,00 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved