Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «MONOBANK» від 05.04.2018 року в розмірі 16\~481, 44 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідач 05.04.2018 року звернувся до банку з відповідною анкетою заявою про надання кредиту. Відповідачу видано кредит у гривнях у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 000, 00 грн. на поточний рахунок , спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 13.12.2022 року має заборгованість в розмірі 16\~481, 44 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги банку є безпідставними та просив відмовити в позові в повному обсязі. Зазначив, що протягом усього часу користування кредитом він здійснив платежів банку на загальну суму 41\~914 гривень ( 49 платежів) з якої банк отримував свої відсотки, загальна сума яких перевищує кредитний ліміт який йому було надано у розмірі 15\~000 гривень. Вважає, що повністю виконав вимоги банку та не має перед ними заборгованості. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 76 ЦПК України визначено: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.04.2018 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у гривнях, що підтверджується анкетою - заявою від 05.04.2018 року (а. с. 12). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту» які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг за проектом «Monobank», про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 12). Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин. Анкета-заява від 05.04.2018 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Анкета не містить даних про розмір кредитних коштів. В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем надано до суду розрахунок станом на 13.12.2022 року за договором від 05.04.2018 року заборгованість перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в розмірі 16481 грн. 44 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту) ( а.с. 8-11). АТ «Універсал Банк» не надало належних та допустимих доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якого можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом. Складений позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Зі змісту розрахунку не вбачається, ким і коли він складений, якою посадовою особою, не зазначено її посаду, прізвище , ім`я, по батькові. Факт ознайомлення [PERSON] з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку Monobank шляхом застосування електронного цифрового підпису. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank» та Тарифів. У позові АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 05.04.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення. Наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг [PERSON] не підписані, а тому, згідно правової позиції, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Підписана анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише анкетні дані та контактну інформацію відповідача [PERSON] та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Пунктом 5.2 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що в рамках дистанційного обслуговування Банк надає Клієнту інформацію про банківське обслуговування, шляхом її направлення на адресу клієнта, зазначену в Анкеті-заяві, або мобільний додаток клієнта. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг [PERSON] підписав 05.04.2018 року, долучені ж до матеріалів позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» затверджені Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 та набули чинності 27.11.2021 року (а.с.13), тобто після підписання відповідачем Анкети-заяви, а отже він не міг підтвердити в анкеті ознайомлення із правилами та умовами ( а.с. 12). АТ «Універсал Банк» також не надало належних та допустимих доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом. А відтак, складений позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Відповідач у своїй заяві визнав факт користування коштами Банку, однак заперечував проти заявленої Банком суми, відсотків та штрафних санкцій. Судом здійснено власний розрахунок кредитної заборгованості та встановлено, що відповідачем погашено 41914 гривень, в тому числі списані відсотки та кошти відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Врахувавши, що кредитний ліміт відповідача становить 15 000 гривень, а відповідачем погашено 41 914 гривень, з урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом слід відмовити. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed