Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук В. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 10 червня 2021 року та зареєстрований за № 128286. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 362 грн. 11 травня 2023 року до суду надійшла заява Ковальова В. М. , який діє в інтересах [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 18 500 грн. Мотивуючи подану заяву, зазначає, що 22 жовтня 2021 року між позивачем та АО «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера, адвоката Ковальова В. М. було укладено договір про надання правової допомоги, згідно з яким, метою укладення договору є надання правової допомоги (адвокатських послуг) щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 128286, за яким стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (пункт 1.2). В межах зазначеного договору адвокатом Ковальовим В. М. було надано наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса; ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження № 67171801; 23 жовтня 2021 року підготовлено і подано позовну заяву до Солом`янського районного суду м. Києва про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 128286; 23 жовтня 2021 року підготовлено і подано до Солом`янського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову; на підставі ухвали суду від 29 жовтня 2021 року у справі підготовлено та направлено заяву від 02 грудня 2021 року до приватного виконавця Сіщук В. В. про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 67171801. Загальна вартість наданих послуг становить 18 500 грн. Враховую викладене, вважає, що зазначені витрати є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову. 18 травня 2023 року відповідач подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що визначений стороною позивача розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, тому вважає що відшкодування витрат можливе в обсязі 1000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду, що не є перешкодою для розгляду даної заяви, у відповідності до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України. Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представник позивача у позовній заяві зазначив, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до суду після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, та у встановлений законодавством 5?денний строк звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав відповідні докази. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів заяви 22 жовтня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту», в особі старшого партнера Ковальова В. М. та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до пункту 1.2. договору метою його укладення є надання правової допомоги (адвокатських послуг) щодо захисту та представництва інтересів замовника у питанні щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 128286, за яким стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Згідно з пунктом 4.1. за надання правової допомоги замовник сплачує грошові кошти у наступному розмірі: гонорар виконавця узгоджено сторонами в розмірі 10 000 грн; здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах та надання консультаційних послуг - 2 000 грн; складання претензії, адвокатського запису, листа, вимоги - 1 500 грн за кожний; складання проекту позовної заяви до суду/зустрічного позову/відзиву на позов у суді першої інстанції - 5 000 грн за кожен документ; складання відповіді на відзив, заперечень, пояснень та інших процесуальних документів - 3 000 грн за кожний; здійснення представництва інтересів у суді - 2 000 грн за кожне підготовче/судове засідання. Зі звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги) від 09 травня 2023 року та Акта прийому-передачі наданих послуг від 09 травня 2023 року вбачається, що на виконання умов договору про надання правової допомоги від 22 жовтня 2021 року було надано наступні послуги (правнича допомога): здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження № 67171801 - 2 000 грн; 23 жовтня 2021 року підготовлено і подано позовну заяву до Солом`янського районного суду м. Києва про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 128286, а також підготовлено і подано до Солом`янського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову - 5 000 грн; на підставі ухвали суду від 29 жовтня 2021 року у справі підготовлено та направлено заяву від 02 грудня 2021 року до приватного виконавця Сіщук В. В. про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 67171801 - 1 500 грн; гонорар адвоката за надану правову допомогу - 10 000 грн. Загальна вартість правничої допомоги становить 18 500 грн. На відповідну суму адвокатом був виданий рахунок від 09 травня 2023 року. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Водночас, відповідач просив зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи. Згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес ,а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial