Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У жовтні 2022 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих умовах, перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Мати неповнолітнього ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про її здоров`я, матеріально дитину не утримує. Представник позивача просила суд позовні вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дитини, який буде відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. У судове засідання представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Представники третіх осіб подали заяву про слухання справи без їх участі позов підтримали, просили задовольнити. У ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2005 року відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за заявою матері). В службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] . За направленням № 32 від 30.11.2021 неповнолітню [PERSON] переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. У листі, наданому Кременчуцькою спеціальною школою Полтавської обласної ради від 09.06.2022 № 01-22/148, зазначено, що [PERSON] , не цікавилася успіхами дитини, не відвідувала батьківські збори та не реагувала на зауваження класного керівника. [PERSON] відвідувала школу не часто та була помічена з ознаками алкогольного сп`яніння. Також до школи надходила інформація, що матір неодноразово бачили у нетверезому стані. Слід зазначити, що внаслідок несформованості мовленнєвого апарату дівчинка погано розмовляла, тому часто була не в змозі висловити свою думку. Відповідно до листа, наданого комунальним некомерційним медичним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» м. Кременчука від 06.06.2022 № 531/18б, [PERSON] перебуває у них під медичним спостереженням. У грудні 2021 зверталася у супроводі працівників Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для планової вакцинації. У супроводі матері [PERSON] зверталася лише у молодшому шкільному віці. Згідно з листом, наданим Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13.06.2022 неповнолітня [PERSON] перебуває у закладі з 30.11.2021 і по теперішній час. За весь час перебування дитини у закладі мати, [PERSON] , [PERSON] не відвідувала та жодним іншим чином не цікавилася долею дитини. В рамках проведення профілактичних заходів із представниками Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області неодноразово була відвідана родина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Двері помешкання ніхто не відчиняв. Зі слів сусідів [PERSON] зловживає алкогольними напоями та веде бродячий спосіб життя. Спеціалістом служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Чекмазовій М.С. було залишено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на 03.08.2022 з приводу розгляду питання щодо продовження терміну перебування неповнолітньої [PERSON] в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яке відбулося 03.08.2022 [PERSON] не з`явилася та відповідних пояснень не надала. 22.09.2022 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого, - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Разом з тим, [PERSON] , як мати самоусунулася від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками: не виявляє турботи щодо свої дочки, не цікавиться її особистим життям, здоров`ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 3 ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Таким чином суд вважає, що мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , свідомо не бажає виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину, її здоров`я та займатись її вихованням. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-3265 ЦПК України, суд

Outcome: approved