Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача в сумі 47 985 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 306616246 на суму 22 000 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ). 19.07.2021 строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 18.02.2022 заборгованість відповідача за договором склала: сума кредиту 15 000 грн., проценти за користування кредитом - 1935 грн. 00 коп., проценти за користуванням кредитом - 31050 грн., а всього 47 985 грн. Ухвалою судді від 28.11.2022 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.12.2022 представник позивача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - Стародуб І.В. направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. 17.04.2023 представник відповідача надав суду відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів не є можливим. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання Відповідачем договору про надання коштів на умовах кредиту з відповідними додатками, а також отримання нею коштів згідно вказаного кредитного договору. Тобто існування між сторонами договірних правовідносин, отже відсутні правові підстави. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними. 19.06.2021 між сторонами укладено договір № 306616246 про надання кредиту на суму 22 000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,43 % від суми кредиту за кожень день користування кредитом. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 22 000 грн. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач в своєму відзиві зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів не є можливим. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання Відповідачем договору про надання коштів на умовах кредиту з відповідними додатками, а також отримання нею коштів згідно вказаного кредитного договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 18.02.2022 року становить всього 47 985 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved