Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до Маківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в якому просила встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333 виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 26 жовтня 1996 року №338-р належить [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми «Україна» с.Маків, Дунаєвецького району, Хмельницької області, як за спадкоємцем за заповітом, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Позивачка спадщину прийняла в установлений законом строк. 21 березня 2023року представник позивачки [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори Магери Н.Ф. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , однак отримала відмову, оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХМ №02523333 є неоговорені і не скріплення печаткою виправлення імені власника правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), крім того оригнал сертифікату втрачено. Позасудовим шляхом встановити вказаний факт та право на земельну ділянку неможливо, тому позивачка просила задовольнити її позов, встановивши означений юридичний факт у судовому порядку та визнати за нею право на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01 травня 2023 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Маківської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов визнав. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок в [ADDRESS] , на який позивачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину та земельна частка (пай), що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , про що свідчить заповіт від 05.10.2006 року посвідчений секретарем Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області Лігоцькою Н.В., зареєстрованим у реєстрі. До майна померлої [INFO] Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 641-2007. Як вбачається з матеріалів означеної спадкової справи, єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є позивачка. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями в [ADDRESS] . Разом із цим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №34/02-31 від 21.03.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХМ №02523333 є неоговорені і не скріплення печаткою виправлення імені власника правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), крім того оригінал сертифікату втрачено. Про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ХМ № 0252333 на ім`я [PERSON] свідчить оголошення у газеті «Дунаєвецький вісник» № 17(12235) від 27 квітня 2023 року. Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. Щодо вимоги позивачки про встановлення факту належності правовстановлюючого документа слід зазначити наступне. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Як визначено в п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивачки важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно свідоцтва про смерть померла « [PERSON] », а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333 виданий [PERSON] та кульковою ручкою виправлено ім 'я власника на « [INFO] » та не проставлено печатку «виправленому вірити». Відповідно до витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою райдержадміністрацією по агрофірмі «Україна с.Маків - [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333. 28 лютого 1995 року Агрофірмі «Україна» с.Маків було видано Державний акт на право колективної власності на землю та в додатку №1 в списку громадян-членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства за №366 значиться « [PERSON] », котра проживає в с.Маків. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа і їй належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0252333, підтверджується випискою з погосподарських книг виконкому Маківської сільської ради за 1980-2007 роки погосподарського номера за адресою: [ADDRESS] , довідкою Маківської сільської ради від 19 січня 2023 року №20 та поданими заявами свідків [PERSON] та [PERSON] які зазначили, що є односельчанами та сусідами позивачки і їм достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа. У зв`язку з наведеним, позивачка позбавлена можливості реалізувати у повній мірі своє право успадкувати земельну ділянку, а тому встановлення факту належності померлій вказаного правовстановлюючого документу безпосередньо породжує для позивачки юридичні наслідки.

Outcome: approved