Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в особі\~представника [PERSON] ,\~ звернулася\~до суду\~із позовною\~заявою до територіальної громади старостинського округу №3 с. Кулівці Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . За життя її батько [PERSON] 15.02.2008 року склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Кулівецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 66. Згідно даного заповіту [PERSON] все своє майно заповів їй та сестрі [PERSON] , яка спадщину після смерті батька не прийняла і на неї не претендує. Позивач вказує, що вона також не виявила бажання приймати спадщину за заповітом, а звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] , подала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача\~від територіальної громади старостинського округу №3 с. Кулівці Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м.Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.09.2020 року. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] 15.02.2008 року склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Кулівецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 66. Згідно даного заповіту [PERSON] все своє майно заповів позивачці [PERSON] та [PERSON] , яка спадщину після смерті батька не прийняла і на неї не претендує, про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори, яка міститься в матеріалах спадкової справи №393/2021. Позивач [PERSON] не виявила бажання приймати спадщину за заповітом, а звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняла, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №67915733 від 22.12.2021 року та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.11.2022 року. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № №67915733 від 22.12.2021 року, однак у видачі свідоцтва нотаріусом їй було відмовлено, оскільки позивачкою не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.11.2022 року. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , який помер [INFO] , останній проживав та був зареєстрований за даною адресою. Особистий рахунок об`єкта ПГО №05-0218-3 (стор.64). Житловий будинок, господарські споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га, що підтверджується Випискою із по господарської книги №5 9за 2021-2025 роки). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №46 від 11.04.2023 року його вартість становить 169286 ( сто шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість ) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачкою своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved