Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Магдалинівська селищна рада, Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна про виділ в натурі земельної ділянки зі спільної часткової власності. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] помер її син [PERSON] , Після його смерті відкрилася спадщина яка складається із земельної ділянки кадастровий № 1222383500:01:001:0484 площею 4,9400 га, розташована на території Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем на дану земельну ділянку ще є його син - [PERSON] , який до цього часу в спадщину не вступив та ніяких намагань прийняти спадщину не виконує. 28 грудня 2022 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвала відповідне право власності на частину зазначеної земельної ділянки. Позивач зверталася до відповідача з метою поділу земельної ділянки (пай) порівну. Однак він на неодноразові дзвінки не реагує та до цього часу так нічого і не виконав. На підставі наведених обставин, позивач звертається до суду та прохає виділити їй у володіння і користування із земельної ділянки кадастровий номер № 1222383500:01:001:0484 площею 4,9400 га, в натурі частину відповідно до схеми розподілу у вигляді земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,4700 га та визнати за нею право власності на виділену в натурі земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.12.2022 року, позивач є власником частини земельної ділянки площею 4,9400 га, кадастровий № 1222383500:01:001:0484, розташована на території Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.12.2022 року. Спадкоємцем частини земельної ділянки є [PERSON] (а. с. 6-7). Відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, наданого інженером-землевпорядником [PERSON] позивачеві виділяється земельна ділянка площею 2.4700 га (а. с. 9). Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 358 ЦК України\~\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою\~статті 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно статті\~367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється". Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є співвласниками (спадкоємцями) земельної ділянки, однак позивач бажаючи виділення своєї частки в натурі не надала доказів щодо неможливості вчинення правочину щодо поділу земельної ділянки в натурі між власниками. Позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення її матеріального права відповідачем у справі, виходячи з обставин того, що сторони є співвласниками земельної ділянки, у зв`язку із чим право вимоги про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності заявлено передчасно. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed