Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[INFO] у м. Дніпрі померла [PERSON] , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №860, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.05.2021. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст.1216 ЦК України) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №322265 від 01.06.2012, який виданий управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області, та додатку до нього, судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] їй на праві спільної сумісної власності належало 2/10 земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050. Іншими співвласниками вказаної земельної ділянки є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.02.1986 випливає, що [PERSON] , позивач по справі, є сином померлої [PERSON] . Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.1987 року. Відповідачі по справі [PERSON] є матір`ю померлої, а [PERSON] батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.09.1963. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приписами ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 03.09.2021 позивач [PERSON] подав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковій С.О. заяву (№42 у спадковій справі №22/2021) про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 03.09.2021 нотаріусом зареєстрована спадкова справа №22/2021 (номер у спадковому реєстрі №68239451) до майна померлої [PERSON] . 14.09.2021 позивач [PERSON] подала приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковій С.О. заяву (№50 у спадковій справі №22/2021) про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 14.09.2021 подали приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковій С.О. заяви (№51 та №52 у спадковій справі №22/2021) про відмову від прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] . При цьому з вказаних заяв судом встановлено, що [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] , а [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] . 01.02.2022 [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковій С.О. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті матері, що підтверджується їх копіями. Постановою від 02.02.2022 нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділено (визначено) розмір частки кожного зі співвласників на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що позивачі спадщину після смерті матері прийняли у встановленому законом порядку, але оформити свої спадкові права в позасудовому порядку можливості не мають, так як нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) розмір частки кожного зі співвласників на земельну ділянку. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії нотаріус послався на підпункт 4.16 п.4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5, яким визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених\~пунктом 3\~глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Вказаний пункт Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України вказує тільки на порядок вчинення нотаріальної дії і не може заперечувати самого права спадкування. При цьому суд звертає увагу, що приписами ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. (ч. 1 ст.368 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому доводи позивачів про визнання за ними, як спадкоємцями після смерті [PERSON] , права на 2/10 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, а враховуючи наявність спору та вирішення питання про визнання права власності в судовому порядку, суд вважає за необхідне вирішити спір по суті та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/10 частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/10 частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Крім того, суд зазначає, що після визнання за позивачами права власності на частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку складає 3/10, так як на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №322265 від 01.06.2012, який виданий управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області, та додатку до нього, судом встановлено, що йому належить 1/10 вказаної земельної ділянки. Щодо позивача [PERSON] суд зазначає, що враховуючи її право власності на частку земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050, яке виникло на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №322265 від 01.06.2012, то після визнання за нею права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері, її частка у праві власності на вказану земельну ділянку буде складати 3/10. Отже, позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування та визначення часток позивачів у праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності суд зазначає, що частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] не зверталися до суду за захистом своїх прав з вимогами про визначення їх часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Площа 0,0936 га, кадастровий номер 1210100000:04:057:0050, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial