Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12.01.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2022 року з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку до досягнення [PERSON] трирічного віку. У зв`язку із суттєвою зміною сімейного та матеріального стану позивача, має право на зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходу на кожного стягувача. Розмір таких аліментів буде розумним, не суперечить нормам матеріального права та справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітніх дітей та відповідача [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явися, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у день судового розгляду подала заяву про розгляд справи в її відсутність та відсутність відповідача [PERSON] , позовні вимоги просила залишити без задоволення, стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витратив розмірі 4 000 грн. Суду надано відзив на позовну заяву щодо невизнання позовних вимог посилаючись на їх безпідставність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги вважає обґрунтованими та визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, які були надані в судовому засіданні 27 лютого 2023 року, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно судового наказу виданого Київським районним судом м. Полтави від 05 листопада 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 03.11.2020 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2022 року й до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14.09.2022 року й до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] в порядку ст. 206 ЦПК України надала суду заяву щодо визнання у повному обсязі заявлених до неї вимог, а саме щодо зменшення стягнення аліментів з позивача на її утримання та на утримання дочки по 1/6 частині на кожну. Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Нормами статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві . У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує, що відповідач [PERSON] надаючи до суду заяви про визнання позовних вимог [PERSON] заявляє про визнання нею у повному обсязі позовних вимог щодо зменшення розміру стягнення аліментів, що сплачуються на її утримання та на утримання малолітньої [PERSON] . Таким чином, визнаючи позовні вимоги [PERSON] , відповідач [PERSON] розуміє об`єм матеріальної допомоги, який у разі задоволення позовних вимог буде їй надаватися позивачем, а тому своєю заявою погоджується з таким розміром вважаючи його достатнім для забезпечення своїх та малолітньої доньки прав та інтересів. Суду не надано підстав для відмови у прийняття заяв про визнання позовних вимог [PERSON] , а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON] то суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Отже, у нього на утриманні перебувають двоє дітей та дружина. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На обґрунтування заявлених вимог, позивачем крім свідоцтва про народження дитини, рішень судів, якими з нього стягнуті аліменти на утримання дітей та матері однієї з дитини , також надано звіт про здійснення відрахувань та виплати з доходів позивача з значенням сум, а саме дохід позивача у січні 2023 року склав 116 002,98 грн., у лютому 45542 грн. 38 коп., у березні 42 928 грн. 08 коп. Також матеріали справи містять звіт про здійснення відрахувань та виплати з доходів позивача за 2022 рік та відповідно до якого заробітна плата позивача складала: у вересні - жовтні по 15 813 грн. 95 коп., у листопаді - 30 731,95 грн. ( а.с. 49). Дійсно, починаючи з листопада 2022 року матеріальний стан позивача змінився, а саме в бік збільшення доходів, що підтверджується належними доказами. Позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів останнього. Суд звертає увагу, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2022 року по цивільній справі № 552/6111/22 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів встановлено, що відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позовних вимог, проти їх задоволення не заперечує (а.с.12). Матеріали даної справи містять заяву [PERSON] , згідно якої останній просить розглянути в його відсутність цивільну справу № 552/6111/22. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує ( а.с. 46). Таким чином, позивач [PERSON] надаючи заяву про визнання позову в порядку ст. 206 ЦПК України до суду, у повній мірі визнавав наслідки таких дій, а саме що задоволення у повному обсязі позовних вимог призведе до утримання із його заробітної плати додаткових коштів на утримання дитини та її матері та не заперечував цьому. Крім того, позивач [PERSON] при розгляді цивільної справи № 552/ 6111/22 не повідомив суд, що ним сплачуються аліменти на користь [PERSON] , та як наслідок дана особа не була залучена до участі у справі, що вплинуло на її права та права малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зміна сімейного стану, а саме народження другої дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 715/2073/20. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2022 року на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2022 року на її утримання, з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку

Outcome: partial