Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою в інтересах дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до відповідачки, в якій просив позбавити батьківських прав відповідачку відносно зазначених її дітей, посилаючись на те, що відповідачка є їх матір`ю. Відповідачка зловживає спиртними напоями, не відвідує дітей, не цікавиться їх життям та матеріальним забезпеченням, станом здоров`я, інтересами, рівнем розвитку, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, внаслідок чого діти були відібрані від матері та поміщені до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що зловживала спиртними напоями, навчанням дітей не цікавилась, залишала дітей без нагляду, незважаючи на те, що була обізнана про можливість позбавлення її батьківських прав відносно дітей у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, вважає, що позов Виконавчого комітету\~Павлівської сільської\~ради Болградського\~району Одеської\~області,\~як органу\~опіки та\~піклуванняпідлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2008 року, виданого Павлівською сільською радою Арцизького району Одеської області; серії [NUMBER] від 22 вересня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області; серії [NUMBER] від 22 липня 2011 року, виданого виконкомом Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а.с. 8, 9), відповідачку у справі, батьком [PERSON] (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 00031303188, № 00031302784, № 00031303426 від 18 червня 2021 року вбачається, що батько дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] записаний в порядку ст. 135 СК України (а.с.17-18, 19-20, 21-22). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових\~умов від 16 березня 2021 року (а.с. 10), [PERSON] , відповідачка у справі, виховує дітей неналежним чином, зловживає спиртними напоями, діти систематично відмовляються повертатись зі школи додому, часто проживають у сусідів та знайомих, у зв`язку з чим Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органом опіки та піклування, було постановлено рішення про негайне відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх тимчасове влаштування до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » № 17-2021 від 16 березня 2021 року (а.с. 15). Відповідно до характеристик на неповнолітню [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виданих Павлівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів зі структурним підрозділом дошкільної освіти Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, [PERSON] , відповідачка у справі, не приділяє уваги вихованню дітей, не виявляє зацікавленості у здобутті дітьми загальної середньої освіти, не відвідує батьківські збори та не виконує рекомендації вчителів, погано на них впливає (а.с. 12, 13, 14). Згідно з характеристикою № 478/02-09 від 06 травня 2021 року, виданої Службою у справах дітей Павлівської сільської ради відносно [PERSON] , відповідачки у справі, мешканцями села сім`я характеризується негативно, відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дітей, не відвідує батьківські збори та інші шкільні заходи, не піклується про стан здоров`я та духовний розвиток дітей, не проявляє материнської турботи, не відвідує дітей після їх тимчасового влаштування до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області (а.с. 11). Як вбачається з листа Відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області № 64.1/3378 від 07 червня 2021 року, [PERSON] , відповідачка у справі, вела аморальний спосіб життя, пиячила, не доглядала належним чином за своїми дітьми, не створила необхідних умов для проживання та навчання дітей, в результаті чого діти не ночували вдома; незважаючи на неодноразові бесіди з відповідачкою про необхідність виконання батьківських обов`язків, [PERSON] такі не виконувала (а.с. 16). Відповідно до довідок № 7 від 16 березня 2021 року, № 02-02/161 від 30 червня 2021 року, № 02-02/59 від 14 березня 2022 року, виданих Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області, діти з 16 березня 2021 року по теперішній час перебувають у закладі на повному державному забезпеченні, з 03 березня 2022 року евакуйовані в м. Рава-Мазовецька Республіки Польща та взяті на облік у консульській установі України в країні перебування. Відповідачка жодного разу дітей не відвідувала, не цікавилася їх життям, здоров`ям та розвитком, в телефонному режимі спілкувалася з дітьми один раз (а.с. 23, 33, 95). Згідно з протоколами бесід з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від 29 червня 2021 року, складеними Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області, діти не бажають проживати разом із матір`ю, яку вони постійно бачать у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 26, 27, 28). Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, що [PERSON] , відповідачка у справі, не проявляє до своїх дітей щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ні здоров`ям, ні подальшою долею дітей, у зв`язку з чим діти знаходяться на повному державному забезпеченні у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області, внаслідок чого суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] , відповідачкою у справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей. Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області № 47-2021 від 30 червня 2021 року, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відповідачку у справі, відносно її дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 30, 31-32). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу ч. 7 ст. 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідачки у справі, стосовно її дітей: неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , позивач у справі посилався, зокрема, на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст.\~166\~СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори,\~як кожен\~окремо,\~так і\~в сукупності,\~можна розцінювати\~як ухилення\~від виховання\~дитини лише\~за умови\~винної поведінки\~батьків,\~свідомого нехтування\~ними своїми\~обов`язками.\~Крім того,\~зазначені чинники,\~повинні мати\~систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері перед своїми дітьми, зокрема взагалі не цікавиться життям дітей, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання; не виявляла інтересу до внутрішнього світу дітей, тобто ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дітей, у зв`язку з чим неповнолітні діти знаходяться на повному державному забезпеченні у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що, виходячи лише з інтересів дітей, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення [PERSON] , яка свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав відносно її дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дітей. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав є доведеними, а тому є такими, що підлягають задоволенню, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 20 липня 2021 року, заявивши до відповідачки позовну вимогу немайнового характеру, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь держави судового збору у розмірі 2270,00 грн., оскільки позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved