Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частку його доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан, він зареєстрував шлюб з [PERSON] , був визнаний батьком двох народжених нею дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також вказав, що на утриманні позивача перебуває його матір - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з позивачем за однією адресою, є особою похилого віку та інвалідом третьої групи. Тому, для рівноправного забезпечення утриманців позивача просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки до 1/6 частки його доходу. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2012 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). На підставі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно ст. 183 СК України , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідно до ст. 192 СК (2947-14) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Судом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів, у нього змінився сімейний та матеріальний стан. 10 квітня 2020 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.11). Як вбачається зі свідоцтв про народження, виданих повторно, позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14). Разом з позивачем за адресо: [ADDRESS] проживають його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , 2010 року народження та син [PERSON] , 2018 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та актом (а.с.16, 15). З урахуванням теперішнього сімейного та матеріального стану позивача, стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку на користь відповідача на утримання дитини є неможливим без погіршення матеріального стану його двох інших малолітніх дітей. Наведене свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, суд не приймає посилання позивача на перебування на його утриманні матері, оскільки на підтвердження факту надання грошової допомоги матері позивачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу. Більш того, позивачем не додано доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] є його матір`ю, а також що вона не має власних джерел доходу. Враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів). Такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. На підставі викладено та

Outcome: approved