Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті брата відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Межиріцької сільської ради Житомирського району Житомирської області, яку він фактично успадкував після смерті мами [PERSON] , але не оформив юридично. На даний час позивач має намір оформити спадщину після смерті брата, однак пропустила строк для прийняття спадщини, так як брат помер на тимчасово окупованій території, тому вимушена була звертатись до Радомишльського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті його на тимчасово окупованій території України, що потребувало значного часу на оформлення документів та отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС. До того ж, позивач вказує, що нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164 (далі - Постанова) з відповідними змінами та доповненнями. Пунктом 3 Постанови установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Також наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 №1118/5 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату», що набрав чинності 19.03.2022, внесені зміни, зокрема, до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Позивач вважала, що строк для прийняття нею спадщини продовжено на чотири місяці та звернувшись до нотаріуса в усному порядку щодо оформлення спадщини з`ясувала, що відповідні зміни щодо строків прийняття спадщини на час воєнного стану до ЦК України, який має вищу юридичну силу, органом законодавчої влади не внесено, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Окрім того, звертає увагу суду, що пропущений строк для прийняття спадщини після смерті брата є незначним. Ухвалою судді від 26.04.2023 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 17). Сторони в підготовче засідання не з`явились, позивач в позовній заяві просить розглянути справу без її участі, представник відповідача надіслав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 20-22, 24-25). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 5, 6, 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Межиріцької сільської ради Житомирського району Житомирської області, яку він фактично успадкував після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до довідки виконкому Вишевицької сільської ради від 07.04.2023 [PERSON] на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім нього у цьому будинку на день смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 12). Згідно витягу зі Спадкового реєстру №72131321, виданого 12.04.2023 Приватним нотаріусом Камінською Л.В., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 14). З листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Камінської Л.В. від 12.04.2023 встановлено, що позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 13). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено. Нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями, пунктом 3 якої встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 №1118/5 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату», що набрав чинності 19.03.2022, внесені зміни із вказаного приводу, зокрема, до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Як встановлено зі змісту ст. 1270 ЦК України зміни щодо строку для прийняття спадщини на період воєнного стану органом законодавчої влади не внесено. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. У рішеннях Європейського судуз правлюдини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. У відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом враховується часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини - 07.01.2023 та зверненням позивача з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - 25.04.2023, що є незначним. Згідно постанови ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємицею за законом другої черги після смерті [PERSON] та пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважної причини через введення воєнного стану в Україні, зміну законодавства щодо строків подання заяви про прийняття спадщини та беручи до уваги, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки остання втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті рідного брата, а втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved