Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2023 р. в цивільній справі № 344/3124/21 в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - відмовлено повністю. Разом з тим, 07.03.2023 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,000 грн. 19.04.2023 до суду надійшов відзив [PERSON] на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення із [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. 19.04.2023 року до суду надійшли доповнення до відзиву позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення із [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Окрім того, позивач вказав, що відповідачем до закінчення судових дебатів у справ не зробив про це відповідну заяву, а також вказано, що сума витрат є занадто завищеною, не є співмірною з складністю справив та виконаних адвокатом робіт (наданих) послуг, часом витраченим адвокатом на викання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін. Позивач в судове засіданні не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, 30.05.2023 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивач та відмовити у задоволені заяви. Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 270 ч. 3, 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторонни або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи, судом встановлено наступне. Так, Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2023 р. в цивільній справі № 344/3124/21 в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - відмовлено повністю. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у відзиві на позову заяву, який поданий до суду 10.07.2021 визначено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: 15 000,00 грн. та зазначено, що докази понесення таких витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України будуть подані через 5 днів після ухвалення рішення суду (Т. 1 а.с. 64-69). Так, рішення суду було ухвалено 27.02.2023, а заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надіслано до суду засобами поштового зв`язку протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, а саме 03.03.2023. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( надалі - Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару; Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». В своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду наступні документи: заявка на надання юридичної допомоги №27-07/2021 від 27.07.2021, акт №8-08/21 приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2021 (де визначено послуги на загальну суму 12 000,00 грн., яка складається із усної консультації по справі №344/3121/21 - 3000,00 грн. та підготовка відзиву на позовну заяву у справі №344/3124/21 - 9000,00 грн.), заявка на надання юридичної допомоги №25-10/2022 від 25.10.2022, Акт №1-11/2022 приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2022 (де визначено послуги на загальну суму 3000,00 грн., за підготовку письмових пояснень по справі 344/3121/21 з додатками), Прайс-лист Адвокатського об`єднання «Вердикт», копію Договору №21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019. Вказані рахунки містять опис наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг. Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом ч.3 ст. 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, суть якого визначена у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин другої - четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже позивач як учасник судового процесу, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, зобов`язаний був керуватися передбаченим процесуальним законом принципом змагальності, тобто мав відповідно до цього принципу довести наведені у зазначеному клопотанні підстави. Зокрема суд зазначає, що позивач,

Outcome: partial