Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

У серпні 2021 року позивач, [PERSON] в особі [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати неустойки за аліментами. Ухвалою від 31.08.2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя передав цивільну справу № 335/9253/21 (провадження № 2/335/2926/2021) за позовом [PERSON] в особі [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати неустойки за аліментами на розгляд Комунарському районному суду м. Запоріжжя. Ухвалою від 27.09.2021 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати неустойки за аліменти. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Своєю позовною заявою позивач просить суд припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів в розмірі 1450,00 грн. щомісяця на утримання [PERSON] [INFO] до досягнення 23-х років за виконавчим провадження №65324712, відкритого постановою Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06.05.2021; звільнити позивача від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на користь відповідачки за виконавчим провадженням №63252202, відкритого постановою Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.10.2020; судові витрати із сплати судового збору та витрати на правову допомогу стягнути з відповідачки. Позовну заяву позивач, з посиланням на приписи ст. 190 СК України, обґрунтовує тим, що 29.11.2012 року він подарував своєму синові, [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеного 29.11.2012 року з дозволу органу опіки та піклування, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Калініною О.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 1119, а отже вважає, що у відповідачки припинилось право на аліменти для сина у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами 04.04.2023 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд залишити без задоволення позовну заяву позивача. Відзив відповідачки обґрунтований тим, що вона дійсно перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2011 року у цивільній справі №2-1815/2011 був розірваний. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 29.11.2012 року позивач подарував своєму синові, земельну ділянку, кадастровий номер 2310100000:07:051:0376, дійсно уклавши з ним договір дарування земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Калініною О.В., однак це був суто добровільний вибір позивача та жодні домовленості щодо припинення права на аліменти у зв`язку з переходом права власності на зазначену земельну ділянку до сина між ними не обговорювались та недотягались, про що свідчить зокрема умови самого договору дарування, а саме пункту 6, згідно яких укладення цього договору не пов`язане із виконанням Обдарованого будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь Дарувальника зараз або в майбутньому. Рішенням цього ж суду від 23.03.2015 року у цивільній справі № 335/638/15-ц з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 643,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 28.01.2012 року, вказані позовні вимоги позивач визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього на її користь аліментів на утримання сина. Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.06.2020 року у справі №314/4956/19 з позивача на користь відповідачки стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25719 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 37 копійок, а заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 року у справі №333/7193/20 було задоволено позовні вимоги Відповідачки до Позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, а саме з Позивача стягнуто на користь Відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , в розмірі 1450 гривень щомісячно. Відповідачка у відзиві наголосила, що позивачем вказані рішення судів в установленому порядку не оскаржувались, жодні заперечення проти її позовних вимог не заявлялись, в тому числі і з посиланням на обставини дарування позивачем своєму синові земельної ділянки. Відповідачка наголосила, що договір дарування, на який посилається позивач є правочином, укладеним позивачем з їхнім сином, а не з нею, як з матір`ю дитини, який не є договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, який не містить навіть умов щодо припинення права на аліменти та зобов`язань відповідачки самостійно утримувати дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2011 року у цивільній справі №2-1815/2011 розірвано. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 29.11.2012 року позивач подарував своєму синові, [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2310100000:07:051:0376, уклавши з ним договір дарування земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Калініною О.В. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року у цивільній справі №335/638/15-ц з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 643,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 28.01.2012 року. Під час розгляду Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя цивільної справи №335/638/15-ц, позивач надав суду письмову заяву якою проти стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина у розмірі 643 гривні щомісячно, а також стягнення сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 243,60 гривень не заперечував. На виконання вказаного судового рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 06.07.2015 року було видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.06.2020 року у справі №314/4956/19 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, з позивача на користь відповідачки стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25719 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 37 копійок. Позивач скористався своїм правом на перегляд вказаного заочного рішення, разом з тим ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.03.2021 року йому відмовлено в такому перегляді, однак рішення в апеляційному порядку не він не оскаржував. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 року у справі №333/7193/20 було задоволено позовні вимоги відповідачки до позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , в розмірі 1450 гривень щомісячно. На час звернення суду з цим позовом, позивач був обізнаний про наявність заочного рішення від 15.03.2021 року у справі №333/7193/20 але своїм правом звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення не скористався. В той же час, позивач в своєму позові зазначив, що договір дарування земельної ділянки був укладений 29.11.2012 року ним із своїм сином, [PERSON] з метою припинення права на аліменти, тобто договір мав на меті припинити його аліментні обов`язки як батька по відношенню до свого сина, а отже стягнення з нього аліментів на утримання сина, в тому числі за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 року у справі №333/7193/20, суперечить вимогам чинного сімейного законодавства України, оскільки його аліментні обов`язки припинились ще в 2012 році. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Припинення права на аліменти на дитину допустиме у зв`язку з набуттям нею права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України). Основою таких відносин є взаємна згода батьків на укладення відповідного договору. Той з батьків, з ким проживає дитина, і той з батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Закон відносить такий договір між батьком і матір`ю до переліку тих, які посвідчуються нотаріально і підлягають державній реєстрації. Дитина може брати участь в укладенні договору, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно може бути визнаний недійсним або розірваним. Так, на вимогу відчужувача нерухомого майна суд визнає договір недійсним у разі виключення імені відчужувача як батька з актового запису про народження дитини. У разі визнання договору недійсним у відчужувача відновлюється право власності на нерухоме майно. За позовом відчужувача нерухомого майна договір може бути розірваний у разі невиконання тим із батьків, з ким проживає дитина, обов`язку по її утриманню. Із змісту договору дарування земельної ділянки, укладеного 29.11.2012 року вбачається, що він був укладений між позивачем (дарувальник) та між [PERSON] (обдарований) від імені якого діє мати, відповідачка, тобто вказаний договір укладений позивачем не з відповідачкою, а з його сином. У вказаному договорі дарування земельної ділянки, укладеному 29.11.2012 року відсутні зобов`язання відповідачки самостійно утримувати сина. До того ж, в пункті 6 договору дарування земельної ділянки, укладеного 29.11.2012 року зазначено, що укладення цього договору не пов`язане із виконанням Обдарованого будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь Дарувальника зараз або в майбутньому. З огляду на викладене суд наголошує, що договір дарування земельної ділянки, укладений 29.11.2012 року, згідно якого позивач подарував своєму синові, [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2310100000:07:051:0376 жодним чином не підпадає під поняття договору про припинення права на аліменти, оскільки не відповідає вимогам ст. 190 СК України, а матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що позивач подарував земельну ділянку своєму синові в рахунок саме аліментних платежів або з метою припинення права на аліменти для дитини. Також суд звертає увагу, що надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. В той же час, позивач в своїй позовній заяві не наводить інших підстав для припинення права відповідачки або його сина на отримання аліментів, а також звільнення його від заборгованості по аліментним зобов`язанням та/або від сплати ним неустойки за аліментами. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати неустойки за аліментами.

Outcome: dismissed