Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивувала тим, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Мати її внука [PERSON] , яка є її дочкою та батько дитини - [PERSON] не спілкуються із сином, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавляться його життям та вихованням. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі з кожного по частки з усіх видів їх заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, щомісячно і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи, її неявка суду не відома. Клопотань до суду не подавала. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Рокитнянська селищна рада в особі Служби у справах дітей та сім`ї, в судове засідання не направили свого представника, направили до суду заяву, якою присили розгляд справи проводити без їх участі . Представник третьої особи Володарської селищної ради в особі Служби у справах дітей та сім`ї, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Третя особа Боярська міська рада Фастівського району Київської області в особі Служби у справах дітей та сім`ї в судове засідання не направили свого представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, викладених у їх заявах, позицію служби у справах дітей та сім`ї, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є бабою [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Батьки дитини, які є відповідачами по справі проживали в с. Тарган, Білоцерківського району, Київської області в будинку [PERSON] . З літа 2018 року [PERSON] разом із сином в будинку [PERSON] не проживає. З даного часу він жодного разу не спілкувався із сином та не цікавився його життям. В 2019 році мати дитини разом із своїм сином приїхала до своєї матері та залишила його. На даний час позивачці невідоме місце проживання та перебування [PERSON] . Як вбачається зі змісту висновку служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с. 128). Із змісту висновку виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 144-147). Обґрунтуванням прийнятого рішення є те, що 27.03.2023 року до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Володарської селищної ради звернулася позивач та вказала, що батько дитини [PERSON] тривалий час з дитиною, [PERSON] не проживає разом, не бере участі у його вихованні, навчанні, не турбується про його здоров`я і майбутнє та власноручно написав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, що може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до сина. 26.05.2023 року на адресу суду надійшов лист служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] в якому вказано, що остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків , не забезпечує належних умов для проживання та виховання дитини, не утримає матеріально. [PERSON] не з`являється на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що унеможливлює заслухати її думку, відсутності повної інформації про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків, а тому орган опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області у прийняття рішення покладає на розсуд суду. Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина до суду не надали. Відповідно до Постанови ВС від 08.06.2022 року справа №61-399ск22, , суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтований , суперечить інтересам дитини, що не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав, а носить рекомендаційний характер. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечують та не турбуються про наявність у нього необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для його виховання. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідачі по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо сина, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батьків по відношенню до своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачів, окрім позбавлення їх батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавляться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкуються з сином, а тому є всі підстави для позбавлення їх батьківських прав відносно [PERSON] . Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідачів то суд вважає, що відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, яка зазначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина підлягає задоволенню. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, за нормами статті 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати за сплату судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав, а також слід стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір (за вимогою про стягнення аліментів) у розмірі, визначеному за статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статей 12, 25 Закону України «Про охорону дитинства», статей 150, 164-167, 180-182, 184, 191, 193 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved