Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

В квітні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження в певний час. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що згідно його паспорту громадянина України дата його народження зазначена [INFO] , хоча фактично він народився [INFO] , що підтверджується архівною довідкою № 589, виданою Державним архівом Дніпропетровської області. Його звернення до органу державної реєстрації цивільного стану щодо отримання свідоцтва про народження із вірною датою народження залишено без задоволення, оскільки факт його зареєстровано. Просив суд встановити факт його народження в певний час, а саме [INFO] для подальшого отримання свідоцтва про народження. 17.04.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою судді від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Представник заявника адвокат Левадний О.О. в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити, зазначив, що встановлення факту народження в певний час необхідно для реалізації спадкових прав заявника після смерті його матері, оскільки у заявника відсутній оригінал свідоцтва про народження. Представник заінтересованої особи Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність на розсуд суду. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Відповідно до паспорту громадянина України заявник [PERSON] народився [INFO] . Згідно архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З копії паспорту [PERSON] вбачається, що вона має сина [PERSON] , 1934 року народження. З відповіді Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Києві на звернення [PERSON] вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про народження [PERSON] є наявність актового запису про його народження, який підтверджує факт проведення державної реєстрації народження заявника. Судом з пояснень представника заявника встановлено, що із заявою про внесення змін до актового запису заявник до органів ДРАЦС не звертався. Метою встановлення факту народження заявника в певний час є його спадкові права, які він бажає реалізувати після смерті матері. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, заявник із заявою про встановлення факту родинних відносин не звертався. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання не законними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Відповідно до п. 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 4 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Таким чином, з огляду на наявний факт реєстрації органом ДРАЦС народження заявника, відсутності з його боку відповідних вимог про внесення змін до актового запису, суд відмовляє в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed