Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

22 лютого 2023 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі- відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 9 000 доларів США, що за курсом НБУ на дату отримання грошових коштів еквівалентно 251 100 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 лютого 2021 року він надав у борг відповідачу під розписку грошові кошти у розмірі 9 000 доларів США, що на дату отримання грошових коштів еквівалентно 251 100 гривень, із терміном повернення до 31 грудня 2021 року. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач [PERSON] грошові кошти у визначеному розпискою розмірі, та у визначений строк не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом. Ухвалою судді від 23 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 30 березня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 25 квітня 2023 року судовий розгляд відкладений на 05 червня 2023 року через неявку відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач повторно не з`явився до суду, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 лютого 2021 року [PERSON] надав, а [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, що за курсом НБУ на дату отримання грошових коштів еквівалентно сумі 251 100 гривень, та зобов`язався повернути взяті в борг грошові кошти в строк до 31 грудня 2021 року (а.с.4). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідну розписку, складену відповідачем, яка свідчить про те, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути у строк до 31.12.2021, однак свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав в повному обсязі, і борг до цього часу не повернув, що є підставою для задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 9 000 доларів США, що за курсом НБУ на дату отримання грошових кошів еквівалентно 251 100 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 2 511 гривень (а.с.1, 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved