Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

27 червня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до АТ «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., посилаючись на те, що 12 вересня 2008 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 404/69/08-А на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого банк надав йому у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 44317 дол. США., зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 11 вересня 2015 року. Також 12 вересня 2008 року між ними було укладено договір застави № 404/65/08-ЗА, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 10295, відповідно до якого він (позивач) передав в заставу автомобіль MITSUBISHI, реєстраційний номер [NUMBER] . 9 липня 2019 року він (позивач) отримав постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 88471,67 дол. США, з якої йому стало відомо про виконавчий напис № 19021, вчинений 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Жодних повідомлень про наявність заборгованості за кредитним договором він від ПАТ «Укрсоцбанк» не отримував. Фотокопію виконавчого напису отримав після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання. Проте, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року вказаний позов залишено без розгляду, з підстав неявки в судове засідання позивача та його представника. 10 вересня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» було реорганізовано шляхом приєднання до АТ «Альфа - Банк», яке є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням приватним нотаріусом Чуловським В.А. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зазначає, що приватний нотаріус вчинив напис не перевіривши безспірність заборгованості позивача та з пропуском трирічного строку стягнення заборгованості, враховуючи, що позивач мав здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків щомісячними платежами до 25 числа кожного місяця в розмірі 528 дол. США та останній в розмірі 528 дол. США здійснив в грудні 2008 року, тому перебіг позовної давності почався з січня 2009 року, однак банк звернувся до нотаріуса лише у вересні 2017 року. Також йому відомо, що в даний час виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 19021 від 12 вересня 2017 року закінчене та на примусовому виконанні не перебуває. Позивач просить суд виконавчий напис № 19021, вчинений 12 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач в позовній заяві просить витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. документи, на підставі було вчинено вказаний виконавчий напис. 29 червня 2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 68-69). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позов, третій особі - для подання до суду письмових пояснень. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином завірені копії всіх документів, які були подані ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріусу для вчинення вказаного виконавчого напису. В підготовчому засіданні 10 листопада 2022 року сторони відсутні, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 73, 74, 75). Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив закрити підготовче засідання та призначити до розгляду по суті (а.с. 72), про причини неявки в підготовче засідання суд не повідомив. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у підготовче засідання не з`явився. На момент розгляду справи не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про причини неявки суд не повідомив, правом подачі пояснень на позов [PERSON] не скористався. Витребувані ухвалою судді від 29 червня 2022 року належним чином завірені копії всіх документів, які були подані ПАТ «Укрсоцбанк» для вчинення вказаного виконавчого напису, суду не надав. Судова повістка направлена по місцю реєстрації приватного нотаріуса повернулася до суду з довідкою Укрпошти, в якій зазначено причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 75-76). Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с 78-79). Ухвалою Голосіївського районного суду від 13 квітня 2023 року клопотання представника АТ «Сенс Банк» задоволено замінено у справі відповідача АТ «Альфа-Банк на його правонаступника АТ «Сенс Банк». В судовому засіданні 19 травня 2023 року сторони відсутні. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача (а.с. 103). Відповідач АТ «Сенс Банк» про причини неявки представника суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не подав. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 404/69/08-А на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого банк надав останньому у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 44317 дол. США., зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 11 вересня 2015 року для оплати придбаного автомобіля MITSUBISHI, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 25-27). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору сторони погодили порядок погашення суми основної заборгованості до 25 числа кожного місяця згідно графіку, вказаному в п. 1.1.1. ст. 1 договору, а саме в розмірі 528 дол. США. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору сторони уклали договір застави автомобіля MITSUBISHI, реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 260363 гривень, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладення договору (485,23 грн. за 100 дол США) становить 53657,65 доларів США. 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 19021 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором кредиту № 404/69/08-А від 12 вересня 2008 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості - 42205 дол. США; простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 46266,67 дол. США. Загальна сума, заборгованості складає 88471,67 дол США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 28). 30 липня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г., розглянувши заяву про примусове виконання вказаного виконавчого напису, відкрив виконавче провадження № [NUMBER], в межах якого 1 липня 2019 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 18). 16 грудня 2019 року постановою приватного виконавця вказаний виконавчий напис було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 29). Відповідно до копій рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2019 року (а.с. 37-38), витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 3 грудня 2019 року та від 20 жовтня 2020 року (а.с.39-46, 47-59) правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк». 30 листопада 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк» (а.с. 90-91, 92). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не перевірено безспірність суми боргу та після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 вересня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості вчинений після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Право вимоги у стягувача виникло з січня 2009 року, оскільки останній платіж в розмірі 528 дол. США здійснив в грудні 2008 року, проте виконавчий напис був вчинений 12 вересня 2017 року, тобто зі спливом трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Суд не має можливості перевірити вказану обставину, оскільки матеріали справи не містять первинних документів, оформлених у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особового рахунка боржника. Відповідач АТ «Сенс Банк» не надавши суду відзив на позов не спростував вказану обставину. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як зазначає позивач, про заборгованість йому стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, жодних повідомлень про наявність заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» він не отримував, а відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного. Також позивачу не було надіслано повідомлення про вчинення виконавчого напису, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: по справі № 310/9293/15 від 23 січня 2018 року, № 369/64125/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України. На думку Верховного Суду в постанові № 750/1627/18, провадження № 61-43895св18 від 6 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатися доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 19021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] заперечує безспірність сум заборгованості, що підлягають до стягнення за виконавчим написом. Зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис не перевіривши чи дійсно заборгованість є безспірною. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач АТ «Сенс Банк», не подавши відзив на позов, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем АТ «Сенс Банк» не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви (а.с. 1) слід стягнути з відповідача АТ «Сенс Банк» на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved