Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

позивач перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Т. Петров, діючи в інтересах держави в особі Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому (позові) просив: - стягнути з [PERSON] на користь держави шкоду, заподіяну незаконною порубкою дерев у розмірі 44365,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. Однак шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення, яка становить згідно з висновком експерта 44365,00 грн. [PERSON] невідшкодована. Ухвалою від 22.03.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Копія зазначеної ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї були надіслані відповідачу [PERSON] на адресу державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», у якій він відбуває покарання. Крім того, зазначеною ухвалою, відповідачу було роз`яснено, що згідно з положенням ч. 13 ст. 212 ЦПК України, суд за клопотанням учасника судового процесу, який тримається в установі попереднього ув`язнення або в установі виконання покарань, може постановити ухвалу про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні такої установи. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Ухвалою від 24.04.2023 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Прокурор та Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, кожен окремо, звернулися до суду із заявами про проведення судового засідання за їх відсутності. Відповідач, який тримається в установі виконання покарань, якого належним чином було повідомлено про день, час та місце проведення судового засідання та роз`яснено можливість брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, - із заявою про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції до суду не звертався та участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Долинським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань 03.07.2022 за № 12022121030000161 за\~обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 12.10.2022 (справа № 388/968/22). Положеннями ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» визначено, що полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як природні комплекси, що мають велику екологічні цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ. Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду відносяться лісові ділянки а також захисні насадження лінійного типу у випадку, коли площа цих насаджень становить не менше 0,1 га (10 соток). Якщо площа лісової смуги менше 0,1 га, вона може трактуватися як група дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях і розглядатися як окремий специфічний об`єкт на землях сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст. 39 Лісового кодексу України ліси за екологічним і соціально-економічних значенням в встановлює категорії лісів. Зокрема, полезахисні лісові смуги відносяться до категорії захисних лісів, які виконують водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції. Згідно зі ст. 95 Лісового кодексу України громадський контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища, повноваження яких визначаються положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері навколишнього природного середовища. Нормативи, за якими виділяються особливо захисні лісові ділянки, встановлюються у відповідності до Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007. Згідно з п. 7 цієї Постанови до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: 1) лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів). Згідно зі ст. 22 Земельного кодексу України, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, належать до земель сільськогосподарського призначення у категорії несільськогосподарських угідь. Згідно зі ст. 79 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушено права інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висота та на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно зі ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: 1) незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Всупереч вищевказаним вимогам, 02.07.2022 близько 10 год. 00 хв. [PERSON] діючи всупереч п. 2, п. 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно з якими використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, ордером, не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, маючи прямий умисел спрямований на здійснення незаконної порубки дерев у полезахисній лісосмузі розташованій біля с. Маловодяне, Долинської територіальної громади, Кропивницького району, Кіровоградської області домовився із неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , котрих запевнив про законність своїх дій та наявність дозвільної документації, про надання допомоги у завантаженні деревини. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев із корисливою метою, взявши із собою попередньо отриману від [PERSON] бензинову пилку марки «GRUNHELM» CS-4500MG, номер [NUMBER] із шиною марки VIPER 325P 058G 18 чорного кольору на автомобілі марки ГАЗ моделі 3221 білого кольору днз [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] належному [PERSON] , приїхав разом із [PERSON] та [PERSON] до полезахисної лісосмуги. В подальшому, перебуваючи у полезахисній лісосмузі розташованій біля с. Маловодяне Долинської територіальної громади, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку деревини із корисливою метою, за допомогою бензинової пилки марки «GRUNHELM» CS-4500MG, номер [NUMBER] із шиною марки VIPER 325P 058G 18 чорного кольору [PERSON] здійснив незаконну порубку дерева роду «Черешня» до ступеня припинення росту відділивши стовбур дерева від кореня діаметром пня відповідно до Перелікової відомості пнів №б/н від 02.07.2022 - 48,5 см., чим спричинив шкоду навколишньому природному середовищу та потерпілому в особі Долинської міської ради Кіровоградської області. В подальшому, вказані протиправні дії було виявлено працівниками Гурівського добровольчого формування територіальної громади та повідомлено до правоохоронного органу. Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 12.10.2022 у справі № 388/968/22, який набрав законної сили 11.11.2023 [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Зі змісту вироку вбачається, що цивільний позов у межах зазначеного кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд констатує доведеність факту здійснення [PERSON] незаконної порубки дерева роду «Черешня» до ступеня припинення росту із відділенням стовбуру дерева від кореня діаметром пня 48,5 см., чим спричинено шкоду навколишньому природному середовищу та потерпілому в особі Долинської міської ради Кіровоградської області. За даними висновку експерта № 2972/22-27 від 27.07.2022 розмір шкоди внаслідок незаконної порубки сиро ростучого дерева роду «Черешня», середній діаметр якого у корі біля шийки кореню становить 48,5 см., що мало місце в полезахисній лісосмузі шириною 20 м., розташованої на території Долинської територіальної громади біля с. Маловодяне, становить 44365,00 грн. Розмір спричиненої шкоди відповідачем у справі не заперечувався та докази на його спростування суду не надавались. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з умовами ч. 1 - ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Положеннями ч. 1 - ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з умовами ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи встановлені\~обставини справи\~та наведені\~вище положення\~процесуальних норм\~та норм\~матеріального права,\~розглянувши справу\~у межах\~заявлених позовних\~вимог з\~урахуванням предмету\~та підстав\~пред`явленого позову,\~беручи до\~уваги те,\~що винними\~протиправними діями\~ [PERSON] ,\~було завдано\~шкоду навколишньому\~природному середовищу\~у розмірі\~44365,00\~грн.,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимога\~позивача про\~відшкодування такої\~шкоди є\~обґрунтованою та\~доведеною,\~а тому\~така вимога\~підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів держави. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2684,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved