Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У своєму позові позивач просить суд позбавити відповідачку, [PERSON] , батьківських прав відносно їх сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 16.02.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою, [PERSON] , був зареєстрований шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис №39 в Книзі реєстрації шлюбів Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області і підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.02.2008 р. серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані і проживають разом з батьком, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї, №2/2081 від 03.02.2020 р. Спільне життя з Відповідачем не склалося. До дня припинення подружніх стосунків, сторони та їх діти проживали однією сім`єю за адресою їх реєстрації: [ADDRESS] . Право власності на цю квартиру зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. і зареєстрованого в реєстрі за №1516. Квартира, в якій вони проживали раніше разом, є його особистою власністю, оскільки квартира придбана ще до укладення шлюбу. Ці обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу. З початку січня 2020 року відповідач зібрала свої речі і пішла з квартири. Місце свого проживання вона не повідомляє, ні йому, ні старшому сину. З початку 2020 р. він постійно мешкає разом з дітьми за місцем реєстрації - квартира [ADDRESS] . За рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.03.2020 р. по справі 208/798/20 шлюб між сторонами розірваний. Де зараз проживає відповідачка йому, не відомо, з дітьми, будь-якого, зв`язку відповідач, не підтримує, не спілкується, дітей не утримує. Позивач змушений був звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з матері дітей аліментів на його користь. Судовий наказ був виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 01.04.2020 р. по справі №208/2034/20 про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2020 р. Станом на день подачі цього позову, відповідачка має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.05.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62083992. За рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21.04.2021 року по №208/3286/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування, представленого належною юридичною особою Службою у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком, було вирішено позов задовольнити повністю і визначити проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його і [PERSON] . Копія рішення додається. Рішенням суду, про визначення місця проживання дитини, було встановлено, що [PERSON] проживає з батьком, після того, коли мати залишила дітей, виключно, на піклування батька, починаючи з початку січня 2020 року і, взагалі, не приймає участі в їх утриманні та вихованні. Відповідно до наказу Верховного Головнокомандуючого Збройних Сил України № 2 від 22.02.2022 р. «Про призов резервістів на військову службу за призовом з числа резервістів в особливий період» позивач був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . Внаслідок того, що мати не приймає, взагалі, участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , і перебування батька на військовій службі, тимчасово [PERSON] за наказом Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 23.03.2022 № 6ПВ «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] » був влаштований на виховання [PERSON] , [INFO] . Котрого було попереджено про відповідальність за життя, здоровья та належне утримання малолітнього брата, [PERSON] . Станом на день звернення до суду з цим позовом, [PERSON] та його брат, [PERSON] , продовжують проживати разом за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження житлових умов. Дитині, виключно, позивачем, його братом, забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Нагляд за станом здоров`я дитини здійснюють, тільки, позивач та старший брат [PERSON] . Актом обстеження умов проживання підтверджується інформація, що для виховання та розвитку дитини створені всі умови для проживання, навчання, відпочинку та її особистого розвитку, умови проживання дитини задовільні. Все вищезазначене свідчить, виключно, про одне, а саме те, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тому він [PERSON] , вимушений звернутися до суду з даним позовом. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи. В судове засідання позивач, [PERSON] , та його представник, адвокат Черненко Т.Б., не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, про причини своєї неявки, суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), явку свого представника не забезпечили, про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, [PERSON] , відносно її неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . III. Процесуальні дії по справі. 19 грудня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату попереднього судового засідання. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис №39 в Книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області і підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.02.2008 р. серії [NUMBER] . Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані і проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї №2/2081 від 03.02.2020 р. Також, за вказаною адресою зареєстрована і відповідачка [PERSON] . З початку січня 2020 року відповідач зібрала свої речі і пішла з квартири, місце її проживання не відоме, що підтверджено актами про її не проживання. За рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.03.2020 р. по справі 208/798/20, шлюб між сторонами розірваний. Позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з матері дітей аліментів на його користь. Судовий наказ був виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 01.04.2020 р. по справі №208/2034/20 про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2020 р. Станом на день подачі цього позову, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується довідками державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.04.2021 року по №208/3286/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування, представленого належною юридичною особою Службою у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком, позов задоволено повністю і визначити проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Копія рішення додається. Рішенням суду про визначення місця проживання дитини було встановлено, що [PERSON] проживає з батьком, після того, коли мати залишила дітей, виключно, на піклування батька, починаючи з початку січня 2020 року і, взагалі, не приймає участі в їх утриманні та вихованні. Відповідно до наказу Верховного Головнокомандуючого Збройних Сил України № 2 від 22.02.2022 р. «Про призов резервістів на військову службу за призовом з числа резервістів в особливий період» позивач був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . Внаслідок того, що мати не приймає, взагалі, участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , і перебування батька на військовій службі, тимчасово, [PERSON] за наказом Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 23.03.2022 № 6ПВ «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] » був влаштований на виховання [PERSON] , [INFO] . Сини позивача, [PERSON] та [PERSON] , продовжують проживати разом, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження житлових умов. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, висновку служби органу опіки та піклування, позивач створив всі належні умови для проживання сина [PERSON] , його виховання та розвитку. Згідно до висновку Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, доцільно позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ч.н. 1,2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. З Конвенції «Про права дитини» прийнята резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, якнайкращому, забезпеченню інтересів дитини. Стаття 17 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року визначає право дитини на охорону здоров`я та право на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Разом з тим, ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону можливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч.ч. 7, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зміст ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. VI. Висновки суду. Таким чином, дослідивши надані сторонами та третьою особою докази по даній справі суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , оскільки наданими доказами по справі судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських прав, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи. VII. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір, у сумі 992.40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved