Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Процедура (рух справи): У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду\~від 09\~лютого 2023\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Чирочка Н.В., подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, не заперечувала проти його задоволення, судовий розгляд справи просила провести за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.ч.1 та 4 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача,\~[PERSON] : Позовні вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що він\~з 2020 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від цих шлюбних відносин [INFO] у них народився син [PERSON] . Вони з відповідачем проживали і продовжують проживати разом, але шлюб між ними не реєструвався. При реєстрації народження [PERSON] запис про батька був зроблений зі слів відповідача на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що до [PERSON] він ставиться як до сина, вони проживають в одному будинку, багато часу проводять разом, він купує дитині речі, годує його та називає сином. З відповідачем та сином вони проживають разом у будинку, який належить йому на праві власності. Проте, відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію позивача як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. В обґрунтування свої позовних вимог позивач надав: - копію свого паспорта та РНОКПП; - копію свідоцтва про народження дитини; - витяг з державного реєстру актів цивільного стану; - копію декларації з сімейним лікарем; - копію довідки про склад сім`ї; - копію посвідки на тимчасове проживання відповідача; - копію довідки про реєстрацію місця проживання відповідача; - висновок генетичної експертизи. Аргументи відповідача, [PERSON] : Відповідач подала до суду письмову заяву про визнання позову у повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи: [INFO] у м.Світловодськ Кіровоградської області народився [PERSON] , про що Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30.06.2021 складений відповідний актовий запис № 142. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.2021 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 30.06.2021 видно, що при реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним записом в паспорті громадянина України. Згідно довідки Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району від 06.12.2022 №201/02-06, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають по [ADDRESS] з грудня 2021 року. Власником вказаного будинку є [PERSON] . Згідно звіту про встановлення батьківства ДНК, ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] складає 99,9998 відсотків. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнані та не спростовані. Джерела права (оцінка) та висновок суду: Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 128 Сімейного кодексу України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу. або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням визнання матір`ю дитини позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги слід повністю задовольнити, оскільки наданими доказами позивачем достовірно доведено факт батьківства відносно дитини [PERSON] . Враховуючи предмет спору та значення справи для сторін, суд повинен діяти, виходячи, у першу чергу, з інтересів дитини. Беручи до уваги встановлений судом факт батьківства, суд вважає, що позовні вимоги в частині внесення відповідних змін до актового запису про народження слід задовольнити. Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved