Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

у березні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6 067,87 грн та 2 684,00 грн сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів серії УБ № 1539361 щодо забезпеченого транспортного засобу «Lexus», д.н.з. [NUMBER] . 15.09.2021 року о 15 год. 25 хв. в м. Києві, на вул. Великій Васильківській буд. 129/вул. Ковпака, буд. 21, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW» д.н.з. [NUMBER] , порушив п. 10.4. Правил дорожнього руху України, а саме: перед поворотом праворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. Винним у вчиненні вказаної ДТП за постановою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року в справі № 757/53466/21 є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування». Позивач, виконуючи зобов`язання за договором страхування, виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 17 941,00 грн власнику автомобіля «Lexus», д.н.з. [NUMBER] . 16.12.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» на звернення ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 14 542,04 грн з урахуванням зносу автомобіля - 0,38 %. В зв`язку з цим, у позивача виникло право зворотної вимоги на отримання від відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страховим (відшкодуванням), що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 27.03.2023 року відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Призначено судовий розгляд на 22.05.2023 року (а.с. 45-46). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. Від ТДВ «Експрес Страхування» до суду надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено про те, що виплату позивачу суми страхового відшкодування здійснено з урахуванням зносу, що відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 15.09.2021 року о 15 год. 25 хв. в м. Києві на вул. Великій Васильківській, буд. 129/вул. Ковпака, буд. 21, керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. [NUMBER] , порушив п. 10.4. Правил дорожнього руху України, а саме: перед поворотом праворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , за що передбачена відповідальність, згідно ст. 124 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року в справі № 757/53466/21 [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому із змісту вказаної постанови вбачається, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року в справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені вказаної ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно договору добровільного страхування транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.06.2021 року, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] , забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , страхова сума 810 000,00 грн, строк дії договору з 02.06.2021 року по 01.06.2022 року. 17.09.2021 року [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акта № СТО-21-61570/1 від 10.11.2021 року, розрахунку страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становить 20 609,91 грн, при цьому ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило страхове відшкодування за договором серії УБ № 1539361 від 01.06.2021 року, в розмірі 17 941,00 грн, про що ним також заявлено і в позовній заяві. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , станом на час ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» згідно полісу серії ЕР № 202676108 від 01.02.2021 року. 10.12.2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про відшкодування шкоди за пошкоджений застрахований автомобіль «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 20 609,91 грн. Згідно повідомлення від 16.12.2022 року та платіжного доручення № 66172639 від 16.12.2022 року, страхове відшкодування за полісом серії ЕР № 202676108 від 01.02.2021 року, яке становить 14 542,04 грн, з урахуванням безумовної франшизи, передбаченої договором у розмірі 0,00 грн та фізичного зносу (0,38), ТДВ «Експрес Страхування» переховано позивачу. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) Тобто, ТДВ «Експрес Страхування» перерахувало за страховим випадком ПАТ «НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування - 14 542,04 грн за виключенням франшизи та з урахування зносу автомобіля. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 року в справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПАТ «НАСК «Оранта» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача, виплата позивачем страхового відшкодування в розмірі 17 941,00 грн, отримання ПАТ «НАСК «Оранта» від страховика винної особи суми страхового відшкодування в розмірі 14 542,04 грн за виключенням франшизи та з урахування зносу автомобіля. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В постанові Верховного Суду від 15.10.2020 року в справі № 755/7666/19 вказано, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відтак, надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано доказів про понесення ним витрат саме в сумі 20 609,91 грн, тобто здійснення відновлювального ремонту чи виплату потерплій [PERSON] саме цієї суми, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь ПАТ «НАСК «Оранта» різниці між здійсненою фактичною виплатою позивачем, як страховою компанією страхового відшкодування потерпілому в розмірі 17 941,00 грн, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 14 542,04 грн, здійсненим ТДВ «Експрес Страхування», як страховиком винної особи, на користь ПАТ «НАСК «Оранта», що становить 3 398,96 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 503,04 грн.

Outcome: partial