Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, в якому просив: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №839 від 12 січня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем; - скасувати виконавчий напис №839 від 12 січня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтував тим, що 12 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №839 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 10 760,00 гривень. На підставі вищезазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 12 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вказує на те, що не отримував ні від приватного нотаріуса Горай О.С., ні від відповідача будь-яких повідомлень про наявність у нього заборгованості у вищезазначеному розмірі, а дізнався про порушення зобов`язання лише з постанови про накладення арешту на кошти боржника, яка надійшла на адресу позивача. Позивач вважає про те, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Горай О.С. з допущенням істотних порушень законодавства в сфері регулювання вчинення нотаріусом виконавчих написів. На думку позивача, приватний нотаріус Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач вважає, що його законні права та інтереси порушені, оскільки виконавчий напис нотаріуса є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як наявний спір щодо стягнення заборгованості. Таким чином, позивач вважає про те, що Приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено безспірність заборгованості за Кредитним договором, та не було перевірено обґрунтованість суми заборгованості, а тому вчинення вищезгаданого Виконавчого напису було здійснено з порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 3 Порядку, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.11.2021 року на 10год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 28.07.2022 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2022 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задоволено. Витребувано від Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Стніславовича матеріали нотаріальної справи, сформованої за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про вчинення виконавчого напису нотаріуса №839 від 12.01.2021 року; Витребувано від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни матеріали виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого 12.01.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованим в реєстрі за №839 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 10 760,66 гривень. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.117). У судове засідання представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судове засідання третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 12.01.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №839 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце проживання не відоме, за Кредитним договором №630098520 від 16.02.2014 року, який укладений з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» код ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 ро ку є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи, заборгованості, що виникла за Кредитним договором 630098520 від 16.02.2014 року. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 16.01.2019 року по 31.12.2020 року. Сума заборгованості складає 10 110 (десять тисяч сто десять ) грн. 66коп., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 955 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 78 коп.; - сума заборгованості за комісією становить 0,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 385 (триста вісімдесят п`ять) грн. 15коп.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3 154 (три тисячі сто п`ятдесят чотири) грн. 61 коп.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1 615 (одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 12 коп. Загальна сума заборгованості становить: 10 760 (десять тисяч сімсот шістдесят) грн. 66 коп. (арк.сп.70). 22.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. № 2767 від 09.03.2021 року, ВП №64925285 (арк.сп.9). 09.04.2021року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. постановлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з урахування основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у розмірі 45 810,99 грн. (арк.сп.44-45). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із матеріалів справи вбачається про те, що виконавчий напис №839 Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 12.01.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630098520 від 16.02.2014 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. Представник відповідача не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги відповідача. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких обставинах, позовні [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved