Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У жовтні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення заборгованості за договором добровільного комплексного страхування транспортного засобу згідно з якою позивач просить суд: - стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь [PERSON] заборгованість за Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №310545142.21 від 15.11.2021 у розмірі 458 115,55 грн., яка складається з: - 326 050,73 грн. - невиплачений розмір страхової виплати; - 6 545,89 грн. - 3% річних від простроченого грошового зобов`язання у розмірі 1 810 040,26 грн., у період з 02.05.2022 по 15.06.2022. - 63 971,29 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми у розмірі 1 810 040,26 грн. за кожен день прострочення у період з 02.05.2022 по 15.06.2022; - 3 483,82 грн - 3% річних від простроченого грошового зобов`язання у розмірі 326 050,73 грн., у період з 16.06.2022 по 24.10.2022; - 58 063,82 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми у розмірі 326 050,73 грн., за кожен день прострочення у період з 16.06.2022 по 24.10.2022. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між [PERSON] та АТ «СК «Інго» укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №310545142.21 від 15.11.2021 зі строком дії з 00:00 год. 29.11.2021 до 24:00 год. 28.11.2022 (далі - «Договір страхування») У позовній заяві вказано, що 24.02.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу, яким керував [PERSON] , що у розумінні Договору страхування є страховим випадком. 24.02.2022 о 05:55 до Контакт-Центру страховика звернувся страхувальник [PERSON] та повідомив про ДТП. За фактом звернення була зареєстрована страхова справа №4709919. Вказані обставини визнано відповідачем у листі вих.№1062 від 12.08.2022, та не підлягають доказуванню в порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України. 15.06.2022 АТ «СК «Інго» частково виконано зобов`язання взяті на себе за Договором страхування та перераховано на р/р [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 1 483 989,53 грн. Разом з тим, вищевказане часткове виконання зобов`язань АТ «СК «Інго» не є належним виконанням в повному обсязі та вчинено з порушенням умов та строків виконання зобов`язань передбачених Договором страхування. Позивачем у позовній заяві зазначено, що ознайомившись з документами наданими AT «СК «Інго» та встановивши наявність порушення умов договору з боку Страховика, яке полягає у неналежному (з порушенням умов та строків, не в повному обсязі) виконанні AT «СК «Інго» взятих на себе зобов`язані за Договором добровільного комплексного страхування, позивач з метою досудового врегулювання спірних питань звернувся до відповідача з претензією (вимогою) вих. №29/08-01 від 29.08.2022. AT «СК «ІНГО» у відповідь на вищевказану претензію (вимогу) листом вих. №4709919 від 30.09.2022 повідомило, що попередньо прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 1 483 989,00 грн. залишається без змін, та про те, що пеня Страховиком не нараховувалась, оскільки остання, на думку відповідача, не підлягає сплаті з огляду на введення на території України воєнного стану та з огляду на оприлюднення на сайті Торгово-промислової палати України листа, щодо підтвердження форс-мажорної обставини: військової агресії російської федерації проти України. Позивачем в обґрунтування позову вказано, що відповідно до пункту 2.1. Договору страхування, предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобом, зазначеним в розділі 1. Згідно з розділом 1 Договору страхування транспортним засобом що застраховано є: транспортний засіб марка, модель:BMW 730; рік випуску: 2019; кузов (шасі) № [NUMBER] ; реєстраційний № [NUMBER] (далі - «Застрахований транспортний засіб»). Відповідно до умов договору страхування АТ «Страхова компанія «ІНГО» взяло на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування на умовах і в строки, що передбачені Договором страхування. У пункті 2.1. Договору страхування встановлено страхову суму у розмірі 2 340 393,00 грн. Так, позивачем вказано, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором страхування виконав в повному обсязі відповідно до умов і в строки, що передбачені договором страхування. В результаті належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань АТ «Страхова компанія «ІНГО» було 13.05.2022 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та 15.06.2022 здійснено виплату у розмірі 1 483 989.53 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 53 коп. В свою чергу, АТ «Страхова компанія «ІНГО» приймаючи рішення від 13.05.2022 про виплату страхового відшкодування та здійснюючи виплату у розмірі 1 483 989,53 грн. взяті на себе зобов`язання за Договором страхування виконало не в повному обсязі з порушенням умов та строків, що передбачені Договором страхування. Позивачем вказано, що в Договорі страхування не наведено формули розрахунку розміру страхової виплати, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - не надано інформацію про порядок та умови надання послуги страхування. Пункт 10.2.4. Договору страхування містить відомості про складові які вираховуються (віднімаються) при здійсненні розрахунку розміру страхової виплати проте не містить відомостей від чого вони вираховуються (не містить відомостей від чого віднімаються знос за період дії договору (згідно розділу 16 Правил), франшиза, дійсна ринкова вартосте залишків пошкодженого ТЗ та додаткові витрати страхувальника (п. 2.5. Договору). АТ «СК «Інго» користуючись відсутністю в умовах договору страхування формули розрахунку розміру страхової виплати, діючи очевидно недобросовісно, безпідставно здійснювало вираховування (віднімання) від страхової суми, а не від вартості транспортного засобу. У позовній заяві зазначено, що у страховому акті №4809765, що в порушення пункту 10.2.4. Договору страхування, розмір вартості залишків пошкодженого ТЗ визначено на підставі Протоколу АТ «СК «ІНГО», а не на підставі Висновку про вартість залишків ТЗ (або на підставі результатів торгів інтернет аукціонів), як це передбачено у пункті 10.2.4. Договору страхування. Розмір страхової виплати (СВ) який підлягає до сплати [PERSON] за Договором страхування складає 1 810 040,26 грн. та розраховується наступним чином: СВ=ДВ-ЕЗ-ФР-ВЗ-ДВС = 1 810 040,26 = 2 621 853,00-56 403,47-0,00-755 409,27-0,00. 2 621 853,00 грн (ДВ) - гривневий розмір дійсної вартості ТЗ на дату настання страхового випадку (24.02.2022) (станом на 24.02.2022 Офіційний курс НБУ гривні до долару США складає 29,25 грн за 1 дол. США. - 56 403,47 грн. (E3) - Експлуатаційний знос (знос за період дії договору (згідно розділу 16 Правил) (вказаний AT «СК «Інго» Страховому акті№4809765); - 0,00 грн. (ФР) - франшиза (вказана AT «СК «Інго» у Страховому акті №4809765), - 755 409,27 грн. (ВЗ) - дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ відповідно до Висновку про вартість залишків ТЗ; - 0,00 грн. (ДВС) - додаткові витрати страхувальника (п. 2.5. Договору) (вказані AT «СК «Інго» у Страховому акті№4809765). При цьому вищерозрахована сума страхової виплати (СВ) у розмірі 1 810 040,26 грн., знаходиться у межах визначеної у Договорі страхування страхової суми (п. 2.1 Договору страхування 2 340 393,00 грн.), а отже підлягає виплаті у повному розмірі. Таким чином, позивач зазначає, що зважаючи на часткове виконання АТ «Страхова компанія «ІНГО» взятих на себе зобов`язань за договором страхування у розмірі 1 483 989,53 грн., яке відбулось 15.06.2022, то починаючи з 16.06.2022 розмірі заборгованості відповідача зі сплати страхової виплати позивачу [PERSON] за договором страхування складає 326 050,73 грн. (1810 040,26 - 1 483 989,53). Окрім того, позивач вказує, що з відповідача за порушення строків виконання грошового зобов`язання підлягає стягненню в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України: - 3% річних від простроченого грошового зобов`язання у розмірі 1 810 040,26 грн., у період з 02.05.2022 по 15.06.2022. - 63 971,29 грн. - 3% річних від простроченого грошового зобов`язання у розмірі 326 050,73 грн., у період з 16.06.2022 по 24.10.2022 та відповідно до вистиг п. 8.5 Договору страхування та ст. 992 ЦК: - 63 971,29 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми у розмірі 1 810 040,26 грн. за кожен день прострочення у період з 02.05.2022 по 15.06.2022; - 58 063,82 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми у розмірі 326 050,73 грн., за кожен день прострочення у період з 16.06.2022 по 24.10.2022. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 01.12.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Акціонерного товариства «СК «Інго» на позовну заяву в якій відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві зазначено, що відповідач згідно умов Договору визначив та сплатив страхове відшкодування, а позивач, перерахувавши розмір дійсної вартості ТЗ, безпідставно збільшив страхову суму по Договору страхування та відповідно, ліміт відповідності страховика. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 09.05.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Мирошніченко І.В. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «СК «Інго» укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №310545142.21 від 15.11.2021 зі строком дії з 00:00 год. 29.11.2021 до 24:00 год. 28.11.2022 (далі - Договір страхування). Відповідно до пункту 2.1. Договору страхування, предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобом, зазначеним в розділі 1. Згідно з розділом 1 Договору страхування транспортним засобом що застраховано є: транспортний засіб марка, модель:BMW 730; рік випуску: 2019; кузов (шасі) № [NUMBER] ; реєстраційний № [NUMBER] (далі - «Застрахований транспортний засіб»). Відповідно до умов договору страхування АТ «Страхова компанія «ІНГО» взяло на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування на умовах і в строки, що передбачені Договором страхування. У пункті 2.1. Договору страхування встановлено страхову суму у розмірі 2 340 393,00 грн. У пункті 2.1. сторони Договору страхування дійшли згоди щодо фіксації дійсної вартості Застрахованого транспортного засобу із визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті, а саме: - Дійсна вартість ТЗ: 89 636,00 на дату настання страхового випадку дійсна вартість ТЗ в гривні визначається згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США, відповідно до пункту 10.2.10. Договору. Офіційний курс НБУ гривні до долару США на дату укладання договору складає 26,11 грн. за 1 дол. США. Власником транспортного засобу BMW 730; рік випуску: 2019; кузов (шасі) № [NUMBER] ; реєстраційний № [NUMBER] є позивач [PERSON] . Позивачем вказано, що 24.02.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу, яким керував [PERSON] , що у розумінні Договору страхування є страховим випадком. 24.02.2022 до Контакт-Центру страховика звернувся страхувальник [PERSON] та повідомив про ДТП. За фактом звернення була зареєстрована страхова справа №4709919. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого колісного транспортного засобу BMW 730 LD реєстраційний номер [NUMBER] від 04.04.2022, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ BMW 730 LD д.р.н. [NUMBER] станом на 04.04.2022 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ: 1 800 561,21 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного КТЗ становить 1 800 561,21 грн. Ринкова вартість КТЗ BMW 730 LD д.р.н. [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом, може складати: 2 357 389,00 грн. Судом встановлено, що 15.06.2022 АТ «СК «Інго» виконано зобов`язання взяті на себе за Договором страхування та перераховано на р/р [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 1 483 989,53 грн., що підтверджується копією страхового акту №4809765 при конструктивній гибелі від 13.05.2022 та платіжним доручення №8770 від 15.06.2022. Вищевказаний Страховий акт №4809765 містить розрахунок суми страхової виплати, а саме: - страхова сума 2 340 393,00 грн.; - експлуатаційний знос 56 403,47 грн.; - вартість залишків пошкодженого ТЗ 800 000,00 грн. Позивач як на нормативно - правове обґрунтування розрахунку розміру позовних вимог посилається на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п. 2.1., 10.2.10 Договору страхування і зазначає, що згідно даної норми та пунктів Договору страхування має бути розраховано страхове відшкодування, однак з цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Отже, норми «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюють правовідносини, пов`язані з страхуванням відповідальності власників транспортних засобів, на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів перед третіми особам, однак, слід зазначити, що відповідальність за завдання шкоди перед третіми особами у позивача не настала. Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник з договору №310545142.21 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 29.11.2021 року, згідно якого застраховано автомобіль BMW д.н.з. [NUMBER] , відповідно спірні правовідносини виникли з договору страхування майна, так як було пошкоджено автомобіль ВМW д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. З огляду на вище зазначене випливає, що стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до спірних правовідносин не підлягає застосуванню, так як даний спір виник з договору страхування майна позивача, а не страхування цивільно-правової відповідальності позивача, що регулюється статтею 30 вище згаданого Закону. В пункті 2.1. Договору страхування сторонами погоджено, що дійсна вартість транспортного засобу складає: 89 636,00 доларів США на дату настання страхового випадку дійсна вартість ТЗ в гривні визначається згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США, відповідно до п. 10.2.10 Договору. Офіційний курс НБУ гривні до долару США на дату укладання договору складає 26,11 грн. за 1 дол. США. Відповідно до п. 10.2.10 Договору страхування якщо згідно розділу 2 цього договору дійсна вартість ТЗ визначена в доларах США, гривневий розмір дійсної вартості розраховується за формулою: ДВ=ДВІ*КВ, де ДВ - гривневий розмір дійсної вартості ТЗ на відповідну дату; ДВІ - розмір дійсної вартості ТЗ в доларах США, визначений розділом 2 Договору; КВ - офіційний курс НБУ гривні до долару США на дату перерахунку. З вище викладеного вбачається, що у п.п. 2.1., 10.2.10 Договору страхування зазначена дійсна вартість транспортного засобу, однак не страхова сума, яка визначена окремо нижче. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.. Відповідно до ч. 15 ст. 9 Закону України «Про страхування» при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. Згідно розділу 2 Договору страхування сторони встановили та погодили страхову суму (ліміт відповідальності відповідача) застрахованого транспортного засобу у розмірі 2 340 393,00 гривень. Таким чином, позивач невірно ототожнює поняття дійсної вартості транспортного засобу та страхової суми. Розмір дійсної вартості транспортного засобу встановлюється для визначення розміру страхової суми, однак розмір дійсної вартості не є тотожним розміру страхової суми (даний факт не передбачений Договором страхування). Слід зазначити, що страхова сума не була збільшена в Договорі страхування, випадки коли страхова сума може бути збільшена передбачені п. 15.7 розділу 15 Договору страхування. Так, Позивач перерахувавши дійсну вартість збільшив і страхову суму, однак такий порядок збільшення страхової суми не передбачений Договором страхування. Отже, розрахунок зазначений п.п. 2.1., 10.2.20 Договору страхування стосується лише дійсної вартості, однак не стосується перерахунку в бік збільшення страхової суми, тому позивач безпідставно в позовній заяві розраховує страхове відшкодування виходячи з перерахованої страхової суми у розмірі 2 621 853,00 гривень. З огляду на вище зазначене, суд прийшов до висновку, що відповідач при розрахунку страхового відшкодування правомірно взяв до уваги страхову суму у розмірі 2 340 393,00 гривень, як це передбачено Договором страхування. Позивач зазначає, що ліміт відповідальності страховика становить 2 621 853,00 гривень, та виходить саме з розміру дійсної вартості ТЗ при розрахунку страхового відшкодування, однак судом вказаний доводи оцінюються критично. Відповідно до п.п. 10.2., 10.2.4. Договору страхування страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми: при повній загибелі при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії даного договору страхування (згідно р. 16 правил), франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ та додаткових витрат страхувальника (п. 2.5. Договору). Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається на підставі результатів торгів інтернет - аукціонів (таких як, наприклад ТОВ УПП «АВТО Онлайн Україна») або за результатами товарознавчої експертизи. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75% страхової суми. Отже, Договором страхування визначено порядок розрахунку страхового відшкодування, зокрема при повній загибелі транспортного засобу. Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про страхування» та п.п. 10.2., 10.2.4. Договору страхування зазначено, що страхове відшкодування визначається та сплачується саме виходячи з страхової суми а не дійсної вартості ТЗ. До того ж, факт повної загибелі ТЗ розраховується виходячи з співвідношення вартості відновлювального ремонту та саме розміру страхової суми. Отже, відповідач згідно умов Договору визначив та сплатив страхове відшкодування, а позивач, перерахувавши розмір дійсної вартості транспортного засобу, безпідставно збільшив страхову суму по Договору страхування та відповідно ліміт відповідальності страховика, тому позовні вимоги про стягнення відповідача невиплаченого розміру страхових виплат, так і похідні про стягнення 3% річних і пені задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. За правилами ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладені на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed