Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

16.02.2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що починаючи з червня 2008 року він почав зустрічатися з [PERSON] , з якою склалися гарні стсоунки та вони вирішили проживати разом. З того часу і до 29 грудня 2021 року вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: спочатку у його однокімнатній квратирі у смт.Ольшанське Миколаївського району, а потім вони придбали 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] , де вони також мешкали разом , вели спільне господарство , мали спільний бюджет, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою позивачу необхідне для того, щоб згідно вимог сімейного законодавства (ст.ст.60, 74 СК України) підтвердити та захисти право спільної сумісної власності на нажите майно подружжя, отже він вимушений звернутися до суду для встановлення вказаного факту . Відзив на позов відповідачем не надано. Вказана справа перебувала в провадженні судді Центрального районного суду м.Миколаєва Саламатіна О.В. з 21.02.2022 року. Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.06.2022 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" в зв`язку з увільненням від виконання обов`язків судді [PERSON] , на час мобілізації - справу передано на повторний розподіл справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 року дану справу розподілено на суддю Гуденко О.А. та передано останній в зв`язку з особливостями роботи суду у воєнний час - 29 червня 2022 року. Ухвалою судді Гуденко О.А. від 07.07..2022 року справу прийнято до провадження та у зв`язку з великою навантеженістю, призначити підготовче засідання у справі на 09.11.2022 року. Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу . Призначено справу до судового розгляду по суті на 21 квітня 2023 року . Задоволено клопотання позивача та викликати у судове засідання в якості свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . . В минулому судовому засіданні позивач та його представник адвокат Трушніков М.М. підтримали вимоги позову з викладених у ньому підстав, просили про його задволення. Відповідач двічі в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін в порядку заочного розгляду відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши учасників процессу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 10.07.2013 року по 12.04.2017 року був зареєстрвоаний за адресою [ADDRESS] , а з 04.10.2017 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно Довідки виконкому Ольшанської селищної ради від 02.04.2019 року та від 17.01.2022 року [PERSON] була знята 12.04.2017 року з реєстрації [ADDRESS] , була зареєстровнаа та фактично проживала за цією адресою з 10.12.2013 року. 27.04.2017 року за договором купівлі-продажу [PERSON] , продав однокімнатну квратиру за адресою [ADDRESS] за 107 500 грн. Як солідує зі змісту вказаного договру, на відчуження квратири надавала згоду колишня дружина [PERSON] , - [PERSON] 19.09.2017 року року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав 1/3 частину житлового будинку з усіма господарськими й побутовими спорудами та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Як слідує зі змісту вказаного договору, позивач придбав вказану нерухомість на умовах спільної часткової власнсоіт з [PERSON] ( власник 2/3 часток) , якйи є сином відповідачки. Ціна договору - 225 419 грн. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] - 26 липня 2016 року . Згідно відповідід відділу ДРАЦС у м.Миколаєві, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян , відсутній актовий запис про шлюб , складений на гр. [PERSON] , [INFO] в період з 2013 по 20121 рік. Також позивачем надано численні спільні фото з відповідачкою з 2014 по 2021 рік, як на спільному відпочинку, так і вдома. Також в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , яка знайома з позивачем з 2014 року як з близьким товаришем її чоловіка, [PERSON] та [PERSON] , які були співробітниками позивача та товаришують з ним з 1980-х років, [PERSON] , який є сусідом позивача по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , які знають позивача з 2017 року як він вселився до будинку по [ADDRESS] і вони допоагали йому в ремонті будинку та догляді за садом. Свідки підтвердили, що з 2016-2017 років [PERSON] та його дружина [PERSON] мали спільний бюджет, жили разом, спільно купували будинок у Варварівці та приводили йго до ладу.Всі їх сприймали як одну родину, як дружину та чоловіка, [PERSON] була господаркою будинку, вони разом вели домогосподарство, мали спільний бюджет, постійно жили разом. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 р. №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення , так як в судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , що виразилось у їх спільному проживанні за одним місцем проживання, веденні спільного господарства та наявністю спільних доходів та витрат. Зазаначені обставини повністю підтверджуються зібраними у справі доказами. Разом з тим, оскільки до 26 липня 2016 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, встановлення факту його прорживання з іншою жінкою без реєстрації шлюбу на той період не підлягає встановленню в судовому порядку. Так, відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з відповідачем у період із грудня 2013 року до липня 2016 року суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній її шлюб [PERSON] був розірваний лише у липні 2016 року. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Судуд, викладеними у Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18) . Оскільки іншим чином, крім встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, позивач не має можливості це підтвердити, суд вважає за необхідне встановити факт проживання позивача [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з серпня 2016 року по 29. грудня 2021 року. Жодних доказів на спростування доводів позивача та показів свідків відповідач суду не надала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: partial