Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Повне товариство «Ломбард Черкаська позика» (Лаєвський і компанія) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 05.03.2022 року [PERSON] пошкодив майно приміщення ломбарду «СЕЙФ» за адресою: [ADDRESS] , а саме: зайшов до приміщення об 10 год. 40 хв. 05.03.2022 року, що зафіксовано камерами відеоспостереження, та пошкодив майно шляхом розбиття скла в приміщенні молотком. Збитки завдані [PERSON] оцінено у розмірі 30470 грн., оскільки саме дана сума покриє завдану шкоду шляхом встановлення нового скла в приміщенні ломбарду «СЕЙФ». Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст.1166 ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. На підставі наведеного просить стягнути з [PERSON] на користь Повного товариства «Ломбард Черкаська позика» (Лаєвський і компанія) завдану матеріальну шкоду в сумі 30470 грн., судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.09.2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. 16.11.2022 року до Придніпровського районного суду м Черкаси надійшло заперечення на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позову. 08.12.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність суми завданої шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Судом встановлено, 16.08.2021 року між ТОВ «Облторгбуд», як «орендарем» та ПТ «Ломбард «Черкаська позика» (Лаєвський і компанія), як «суборендарем» укладено договір суборенди нежитлового приміщення №08. Згідно розділу 1 цього договору, орендар передає, а суборендар бере у тимчасове володіння та користування приміщення. розташоване за адресою: [ADDRESS] . Площа приміщення складає 8 кв.м. 05.03.2022 року об 10 год. 40 хв. [PERSON] , зайшовши до вказаного приміщення, пошкодив майно ломбарду «СЕЙФ» а саме - розбив скло молотком. Вказана обставина визнана в судовому засіданні відповідачем та підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, який наданий в судовому засіданні представником позивача. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для настання деліктної відповідальності за статями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язкою та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Що стосується розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності, несе позивач. Так, на підтвердження суми завданої шкоди, представником позивач до позовної заяви додана копія товарного чека від 04.05.2022 року. У вказаному чеку зазначене наступне: найменування: скло 6мм. броньоване; од.вим: шт.; к-ть: 2; ціна 13675; сума: 27350; монтажні роботи: 3120; всього: 30470. Копія вказаного чеку не може бути належним та достатнім доказом, який підтверджує суму збитків завданих відповідачем позивачу, оскільки товарний чек не містить інформацію про завдання шкоди саме позивачу. Належних та допустимих доказів суми завданої шкоди позивачу в судовому засіданні представником позивача не надано. Також суд враховує, що в довідці від 13.05.2022 року про результати розгляду (ЄО №17306 від 25.04.2022 року) вказано що 22.04.2022 року до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області звернувся [PERSON] , з приводу пошкодження майна, а саме: 05.03.2022 року за адресою. [ADDRESS] , до приміщення ломбарду «Сейф» зайшов невідомий чоловік та пошкодив майно, шляхом розбиття скла молотком. Зазначено, що довідка про суму завданих збитків до Черкаського РУП за час звернення не надходила. Повного товариства «Ломбард Черкаська позика» (Лаєвський і компанія) до [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Повного товариства «Ломбард Черкаська позика» (Лаєвський і компанія) завданої матеріальної шкоди, оскільки розмір такої шкоди не доведено в судовому засіданні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відсутні й підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат. На підставі наведеного, ст. 22, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed