Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

у квітні 2023 року позивач ФОП [PERSON] через свого представника адвоката Капля А.С. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 5 673,60 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 02.09.2019 року між ТОВ «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом АО/1781090, за умовами якого забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 350» державний номер [NUMBER] . 30.12.2019 року приблизно о 00.10в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області на території магазину «Фора» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Mercedes-Benz 350» державний номер [NUMBER] та марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] , внаслідок якої автомобіль марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно умов полісу АО/1781090, на підставі страхового акту від 22.05.2020 року, заяви про страхове відшкодування, ТОВ «Ю.ЕС.АЙ» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] у розмірі 5 673,04 грн., та здійснено страхову виплату на підставі платіжного доручення від 24.07.2020 року. 01.12.2021 рок між ФОП [PERSON] та ТОВ «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір № 1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач набув право регресної вимоги до відповідача. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 38-39). Відповідач повідомлялась судом про день та час розгляду справи за останньою відомою адресою. Однак, поштове відправлення повернулось до суд без вручення адресату. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України, з постановленням заочного рішення по суті спору. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд надходить до наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1781090 від 02.09.2019 року, відповідно до умов якого забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 350» державний номер [NUMBER] , страхувальник - [PERSON] , ліміт за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 2 000 грн. (а.с. 15). 30.12.2019 року о 00.10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 350» державний номер [NUMBER] по вул. Столичній, 1 в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, на території магазину «Фора», під час руху заднім ходом не переконалася, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки не звернулась до інших осіб, внаслідок чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] , внаслідок чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Крім того, [PERSON] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишила місце пригоди. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.п. 2.10, 10.9 Правил дорожнього руху України. Дії [PERSON] кваліфіковано за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6). Власник автомобіля марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] [PERSON] 17.01.2023 року звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10), заявою про страхове відшкодування (а.с. 11). ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» 24.07.2020 року складено страховий акт № 20.1781090-427, згідно якого розмір страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Honda Accord» державний номер [NUMBER] [PERSON] складає 5 673,04 грн. (а.с. 12). 24.07.2020 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 5 673,04 грн., що стверджується платіжним дорученням № 11604 (а.с. 9). 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір № 1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] , перейшло до ФОП [PERSON] (а.с. 24-27). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він, зокрема, самовільно залишив місце пригоди. За загальним правилом, встановленим статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи, що постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення, вказана постанова є нескасованою, [PERSON] самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, зважаючи на те, що внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідач завдала шкоду транспортному засобу, який було застраховано, а також те, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», правонаступником якого є позивач, виплатило страхове відшкодування в розмірі 5673,60 грн. та набув право на подання регресного позову до відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом встановлено, 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] , як клієнтом, та адвокатом Каплею А.С. було укладено Договір про надання правової допомоги № 2, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги в межах спорів про стягнення заборгованості за набутими правами вимоги до боржників згідно Договору про відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01.12.2021 року (а.с. 29-31). На виконання вищевказаного Договору, ФОП [PERSON] здійснено оплату послуг на правову допомогу у розмірі 3000 грн., згідно платіжного доручення від 15.03.2023 року (а.с. 32). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога ФОП [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачені останньою при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved