Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 01.12.1999 року Дашковецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 13. У сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , який уже є повнолітнім та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на подружні стосунки, відсутність взаєморозуміння, часті прояви агресії відповідача, які ставили під загрозу здоров`я позивача та негативно впливали на дітей. З серпня 2022 року сторони проживають окремо уже більше 6 місяців, спільне господарство не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Дашковецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 13; судові витрати стягнути з відповідача на її користь. 13.03.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12.04.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, але подав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав, шлюб просить розірвати, а справу розглядати за його відсутності. Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони перебувають у шлюбі з 01.12.1999 року, який зареєстрований Дашковецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 01.12.1999 року. У шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , який уже є повнолітнім та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно довідкою про склад сімї № 94 від 22.02.2023 року Дашковецького старостинського округу Віньковецької селищної ради та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.2009 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як через протилежні погляди на подружні стосунки, відсутність взаєморозуміння, часті прояви агресії відповідача, які ставили під загрозу здоров`я позивача та негативно впливали на дітей фактичні, шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2022 року та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до п. 7 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VІ від 01.07.2010 року у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., сплата якого документально підтверджується квитанцією № 0.0.2881143935.1АТ КБ «Приватбанк» від 28.02.2023 року. Враховуючи, що підготовче судове засідання закрите, але розгляд по суті справи не розпочато, а відповідач визнав позов у повному обсязі, то суд приходить до висновку, що позивачу відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову у розмірі 1073 грн. 60 коп., сплата якого документально підтверджується квитанцією № 0.0.2881143935.1АТ КБ «Приватбанк» від 28.02.2023 року, тобто кошти у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved