Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти з [PERSON] , на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.03.2023 року та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.10.2007 р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . Діти проживають з матір`ю, у житлі батьків позивачки, перебувають на утриманні [PERSON] , є внутрішньо переміщеними особами. Батько проживає окремо від дітей, має стабільний заробіток (офіцер-прикордонник), є фізично здоровою та працездатною особою, стягнень за виконавчими документами з нього на проводиться, проте коштів на утримання дітей у достатній кількості не надає. У зв`язку з наведеним,звертається до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 11.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.04.2023 від відповідача до суду надійшов відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що діти, хоча і проживають разом з позивачкою фактично перебувають на утриманні відповідача, він систематично спілкується з дітьми та надає їм матеріальну допомогу, що підтверджується банківськими переказами. Позивачка не робить спроб щодо покращення свого матеріального становища, та не робить спроб працевлаштування, хоча дітям 8 та14 років. Вказує, що позивачка не обґрунтувала необхідність стягнення аліментів в розмірі від доходу відповідача, при цьому законом визначено,що розмір аліментів на двох дітей має становити 1/3. 24.04.2023 від представника позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що з 26.02.2022 діти проживають разом з позивачкою, батько жодного разу їх не відвідав, також, зменшив свою участь в утриманні дітей, а у березні 2023 року припинив повністю. З березня 2022 року позивачку та дітей вимушено утримують її батьки, поки вона знаходиться у пошуках роботи. Намагання відповідача покласти тягар утримання дітей на родичів, не може слугувати підставою для відмови у позові, який є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 10.05.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що в позовній заяві позивачка вказала, що діти перебувають на її утриманні, а у відповіді на відзив, що дітей утримують її батьки. Позивачка позбавила батька можливості повноцінного спілкування з дітьми, які при спілкуванні повторюють нав`язані позивачкою фрази та завершують спілкування. Отже, пояснення позивачки є безпідставними та необґрунтованими. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому, пояснила, що заробітна плата у відповідача становить близько 30 тисяч гривень, стягнення саме на утримання дітей є достатнім для їх забезпечення. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві, зазначивши при цьому, що законодавчо визначний розмір аліментів, які можуть бути стягнуто з відповідача, становить 1/3 від доходу, а позивачкою необґрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/2. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] уклали шлюб 06.10.2007 року, про що відділом РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції зроблено актовий запис №218. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у сторін народився син - [PERSON] [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 18.05.2022, №6806-7001200938, №6806-7001200977, №6806-7001200997, виданих на ім.»я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , їх зареєстрованим місце проживання значиться: [ADDRESS] , а фактичним місцем проживання є: [ADDRESS] . Факт проживання дітей на час розгляду справи з матір`ю не оспорювався і стороною відповідача в судовому засіданні. Довідкою Дунаєвецького ліцею №1 від 02.02.2023 №4 встановлено, що діти [PERSON] , [PERSON] є учнями ліцею та навчаються у 3-Б та 8-Г класах. Платіжними інструкціями від 25.02.2022 на суму 180905 грн., 15.03.22 на суму 5000 грн., 19.03.2022 на суму 5000 грн., 15.04.2022 на суму 15025 грн., 15.05.2022 на суму 30024,02 грн., 15.06.2022 на суму 30026,02 грн., 22.07.2022 30024,02 грн., 15.08.2022 на суму 20026,03 коп., 21.08.2022 на суму 100 грн., 17.09.2022 на суму 10050 грн., 18.10.2022 на суму 15050 грн., 16.11.2022 на суму 15050 грн., 17.11.2022 на суму 500 грн., 17.12.2022 на суму 8040, 20 грн., 17.01.2023 на суму 10000 грн., 17.02.2023 на суму 15050,00, 05.02.2023 на суму 200 грн., підтверджується факт переказу коштів відповідачем на ім`я позивачки в добровільному порядку для потреб сім`ї, що не заперечувалось позивачкою в судовому засіданні. Проте, станом на час розгляду справи, між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дітей у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Вирішуючи питання щодо застосування норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Правовідносини, які є предметом спору у даній справі, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За положеннями статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що діти проживають разом з матір`ю, що не оспорюється відповідачем, згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів на дітей між сторонами не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Суд враховує, що батьки мають нести рівну участь в утриманні дітей і повинні забезпечити достатній рівень їх життя. Таким чином, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дітей, зважаючи на те, що батько дітей є працездатним, має стабільний дохід (є військовим прикордонником ), здоровим, інших утриманців немає, суд, з урахування принципів розумності та справедливості, вважає можливим визначити розмір аліментів на дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідатиме їх інтересам, зважаючи на необхідність дотримання рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання дітей. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд відхиляє як неналежні докази сторін, які не містять інформацію щодо предмету доказування в межах справи про стягнення аліментів, зокрема, квитанції з стоматологічного кабінету, з яких не вбачається, ким було проведено оплату послуг та кому саме надавались стоматологічні послуги, копію трудової книжки позивачки, виписок ЛКК, наказ про надання соціальної відпустки, про звільнення позивачки, довідок та сертифікатів про проходження періодичних оглядів, довідку про відсутність судимості, оскільки факт наявності або відсутності роботи не спростовує рівного обов`язку батьків утримувати власних дітей, довідку про невикористання житлового чеку, скріншоти переписок, та скріншоти кабінету «Приват 24», копію виписного епікризу та направлення на консультацію [PERSON] , пенсійних посвідчень [PERSON] , [PERSON] , оскільки пенсійний вік не підтверджує факт утримання зазначених осіб відповідачем, та потребу у такому утриманні. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Позовна заява [PERSON] надійшла до Дунаєвецького районного суду 02.03.2023 а тому саме з цієї дати присуджуються аліменти. Отже, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст.133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір суд стягує з відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial