Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Адвокат Нікітенко Д.Ю. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Полтавської міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON] - [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] та земельну ділянку площею 985 кв.м., кадастровий номер 5310137000:15:015:0135, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована у [ADDRESS] . Частину спадщини у розмірі частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] було успадковано [PERSON] , про що отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2022 року і зареєстровано в реєстрі за №1-156. В успадкуванні іншої частини [PERSON] було відмовлено оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і визначити частку померлої [PERSON] не вбачається за можливе, а тому встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] неможливо. Позивач просить визнати, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 985 кв.м, кадастровий номер 5310137000:15:015:0135, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована у [ADDRESS] ( стара назва [ADDRESS] становила її частину. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частки земельної ділянки площею 985 кв.м, кадастровий номер 5310137000:15:015:0135, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 27.03.2023 року відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання, та задоволено клопотання про витребування від державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Махринської О.В. копії належно завіреної спадкової справи №84/2010, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 18.04.2023 року матеріали вказаної вище спадкової справи, що витребовувалась, надійшли до суду. Ухвалою суду від 23.05.2023року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування. Визнання судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим суперечить вимогам ст. 46-48 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У відзиві прохав проводити розгляд справи за його відсутнсті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Факт того, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.15) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини змінено на " [PERSON] ") серії [NUMBER] (а.с.16). Після смерті [PERSON] , Першою полтавською державною нотаріальною конторою 23.02.2010 року було заведено спадкову справу №84/2010 на підставі заяви [PERSON] брата позивачки, про відмову від прийняття спадщини, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 23.02.2010 року за порядковим №169, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №67203213 від 09.11.2021 року та копією заяви [PERSON] (а.с.12-13). Спадщину після смерті [PERSON] прийнято [PERSON] , а саме 10.06.2022 року отримано у державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринської О.В., свідоцтво №1-156 про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14). Частину спадщини у розмірі частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] було успадковано [PERSON] , про що отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2022 року і зареєстровано в реєстрі за №1-156. Іншу частину спадщини складає земельна ділянка, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 29 травня 2009 року серії ЯЗ №163866 та серії ЯЗ №163867 оформлених згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради від 13.05.2008 №212, які були видані виконавчим комітетом Октябрської районної в м. Полтаві ради 29 травня 2009 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ -0000184862022 від 28.01.2022 року (а.с.19-22). Звернувшись до Першої полтавської державної нотаріальної контори щодо прийняття наступної частини спадщини, а саме частки земельної ділянки площею 985 кв.м, кадастровий номер 5310137000:15:015:0135, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) яка розташована у [ADDRESS] (стара назва: [ADDRESS] ), нотаріусом було відмовленопозивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2022 року №306/02-31 у зв`язку з тим, що не було виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні у зв`язку з чим не можливо встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи № 84/2010 судом встановлено наступне: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 01 вересня 2009 року, померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] - 02.09.1995 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . 23.02.2010 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Махринською О.В. заведено спадкову справу № 84 до майна померлої [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Махринської О.В. від 15 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 985 кв.м, кадастровий номер 5310137000:15:015:0135, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) по [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON] , оскільки вищевказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, не вбачається за можливе визначення частки померлої у спільному майні, а тому встановити склад спадкового майна не вбачається можливим. За нормою частини 1 кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (стаття 328 ЦК України) Згідно з частинами 1, 2 статт 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За нормою частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. При цьому, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 ЦК України). За нормою частин 1, 2 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Положеннями частин 1, 2 статті 370 ЦК України передбачається, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статей 1218, 1226 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Як роз`яснено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 № 20 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його органами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід вважати, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до статті 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до пункту 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого ( П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ». Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, беручи до уваги презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спадкову земельну ділянку є рівною і становить по 1/2 частці кожному. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved