Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

14.07.2022 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача ДП «Агропромислова фірма «Леанка», в якому просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, в сумі 39110, 62 грн. та суму 59423, 13 грн. компенсації за порушення строків виплати такої. 26.04.2023 року подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з ДП «Агропромислова фірма «Леанка» на її користь заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі у сумі 19582,50 гривень та суму 48767,04 грн. компенсації за порушення строків виплати такої. Мотивувала свої вимоги тим, що тривалий період часу перебуває в трудових відносинах з відповідачем. З 01.04.2022 працює на посаді провідного бухгалтера. З квітня 2020 року відповідач почав періодично допускати заборгованість по виплаті позивачці заробітної плати. Так, згідно з довідки відповідача про нараховану заробітну плату № 42 від 16.06.2022 відповідачем не виплачену позивачці заробітну плату в період з квітня 2020 року по травень 2020 року, з січня 2022 по травень 2022 включно в загальній сумі 39110,62 грн. під час розгляду справи в суді відповідач частково виплатив заборгованість із заробітної плати і компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати. Суму, яка лишилась невідшкодованою станом на 27.04.2023 року, вона просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивачки адвокат Пачута О.М. не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач, 15.11.2022 року подав відзив, у якому стверджував, що дійсно у підприємства є заборгованість по заробітній платі перед позивачкою, але частина боргу була виплачена і тому станом на 07.11.2022 року заборгованість по заробітній платі становить 29442,07 гривень. Щодо компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату відповідач стверджував, що частина компенсації за затримку виплати заробітної плати за квітень 2020 року виплачена, що стосується всієї суми компенсації, то відповідач вважає, що така сума нарахована позивачкою невірно і тому не підлягає стягненню. Позов визнає частково, з урахуванням вказаних заперечень. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що в період з 30.03.1998 по даний час позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що стверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . З 02.06.2015 працювала на посаді економіста І категорії, а з 01.04.2022 провідний бухгалтер підприємства. З довідки про заробітну плату позивачки №42 від 16.06.2022, виданої ДП Агропромислова фірма «Леанка», видно, що станом на 16.06.2022 у підприємства перед [PERSON] наявна заборгованість по заробітній платі за квітень-січень 2022 року та лютий-травень 2022 року в сумі 49447, 80 грн., з них утримано 10337, 18 грн. та всього до видачі 39110, 62 грн. Означене також підтверджується й довідкою з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду. Із видаткового касового ордеру від 30.06.2022 року, відомості про виплату грошей №2 за січень 2022 року видно, що ДП «Агропромислова фірма «Леанка» виплачено [PERSON] зарплатню за січень 2022 року у розмірі 5314,00 гривень. Із видаткового касового ордеру від 21.10.2022 року, відомості про виплату грошей №1 за квітень 2022 року видно, що ДП «Агропромислова фірма «Леанка» виплачено [PERSON] зарплатню за січень 2022 року у розмірі 4354,55 гривень. Із видаткового касового ордеру від 22.10.2022 року, відомості про виплату грошей №1 за квітень 2022 року видно, що ДП «Агропромислова фірма «Леанка» виплачено [PERSON] компенсацію за несвоєчасно виплачену зарплатню за квітень 2022 року у розмірі 2030,79 гривень. Згідно довідки ДП «Агропромислова фірма «Леанка» №100 від 01.11.2022 року видно, що станом на 24.10.2022 року заборгованість з виплати зарплатні [PERSON] становить 29442,07 гривень. Згідно розрахунку індексації та компенсації за порушення строків виплати зарплатні ДП «Агропромислова фірма «Леанка» №101 від 01.11.2022 року видно, що компенсація за несвоєчасну виплату зарплатні [PERSON] становить 5295,95 гривень. Із довідки про виплачену зарплатню №27 від 16.02.2023 року видно, що ДП «Агропромислова фірма «Леанка» виплатила [PERSON] заборгованість із заробітної плати за квітень 2020 року, травень 2020 року, січень 2022 року, лютий 2022 року та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплатні за квітень 2020 року в сумі 2030,79 гривень. Аналізуючи надані докази, суд встановив, що ДП «Агропромислова фірма «Леанка» не виплатило заборгованість із зарплатні [PERSON] за березень 2022 року в сумі 5235,00 гривень, за квітень 2022 року в сумі 7963,90 гривень, за травень 2020 року в сумі 6383,60 гривень, на загальну суму 19582,50 гривень. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивачки, зокрема у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачці нараховану заробітну плату, суд дійшов висновку, що в частині стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за березень, квітень, травень 2020 року в загальній сумі 19582,50 гривень. Зі змісту ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язують із настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені терміни його виплати. Статті 2, 3 цього Закону встановлюють термін затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації. Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року, основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за квітень 2020 року така виплачена у сумі 2030,79 тому вимога про стягнення компенсації за цей період задоволенню не підлягає. Щодо компенсації\~втрати частини\~заробітної плати\~у зв`язку\~з порушенням\~строків її\~виплати за\~травень 2020\~року слід\~зазначити,\~зарплатня за\~травень місяць\~2020\~року була\~виплачена [PERSON] \~відповідачем 24.12.2022\~року тому\~розмір компенсації\~становить 4568,57? 42,6 % (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (травень 2020 року грудень 2022 року):100=1946,21 гривень. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за січень 2022 року слід зазначити, зарплатня за травень січень 2022 року була виплачена [PERSON] відповідачем 30.06.2022 року тому розмір компенсації становить 5314,00?15,9 % (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (січень 2022 року червень 2022 року):100=844,93 гривень. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за лютий 2022 року слід зазначити, зарплатня за лютий місяць 2022 року була виплачена [PERSON] відповідачем 18.01.2023 року тому розмір компенсації становить 5291,00?23,0% (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (лютий 2020 року січень 2023 року):100=1216,93 гривень. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за березень 2022 року слід зазначити, зарплатня за березень місяць 2022 року на цей час не виплачена, тому розмір компенсації становить 5235,00?21,5% (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (березень 2022 року травень 2023 року):100=1125,53 гривень. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за квітень 2022 року слід зазначити, зарплатня за квітень місяць 2022 року на цей час не виплачена, тому розмір компенсації становить 7963,9?17,9% (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (квітень 2022 року травень 2023 року):100=1425,54 гривень. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за травень 2022 року слід зазначити, зарплатня за травень місяць 2022 року на цей час не виплачена, тому розмір компенсації становить 6383,6?14,8% (приріст індексу споживчих цін, розрахований за період невиплати грошового доходу (травень 2022 року травень 2023 року):100=944,77 гривень. Таким чином, загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за весь період становить 7503,92 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, не приймається судом до уваги, оскільки у вказаний розрахунок включені місяці, в яких відсутня заборгованість із заробітної плати відповідача перед позивачем, та відсутні відомості про своєчасність чи несвоєчасність виплати заробітної плати в ці періоди. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивачки, зокрема у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачці нараховану заробітну плату, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату в загальній сумі 19582,50 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за вказані періоди у сумі 7503,92 гривень без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Тож, у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір.

Outcome: approved