Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 березня 2023 року, згідно поштового конверту, представник позивача - адвокат Максак Т.Л. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] : 100 000 грн основного боргу, 1 505,60 грн інфляційних нарахувань, 690,40 грн трьох процентів річних, 45000 грн пені в розмірі 15 % від суми позики за кожен місяць прострочки оплати, а всього 147 196 грн, та стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 15 вересня 2022 року [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 100 000 грн. Відповідач зобов`язувався повернути борг в строк до 20 грудня 2022 року Сторони домовились, що у випадку, якщо [PERSON] не поверне суму позики в строк або раніше, останнім буде сплачена пеня в розмірі 15% від суми позики за кожен місяць прострочки оплати. У вищевказаний строк відповідач в порушення взятих зобов`язань, суму позики [PERSON] не повернув. 24 грудня 2022 року на адресу відповідача направлялася вимога, але дана вимога з боку відповідача також залишена без задоволення, та станом на 25 березня 2023 роу сума позики [PERSON] не повернута, у зв`язку з чим, останній вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 100 000 грн зі строком повернення до 20 грудня 2022 року, що підтверджується копією договору позики грошей від 15 вересня 2022 року. (а.с.10) Згідно пункту 7 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо позичальник не поверне суму боргу позики в означений в п. 3 Договору строк або раніше, ним буде сплачена пеня в розмірі 15% від суми позики за кожен місяць прострочки оплати. Позикодавець буде мати право пред`явити цей Договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені діючим законодавством України. Згідно копії опису та накладної Укрпошти №1400056139950 від 24 грудня 2022 року [PERSON] з метою врегулювання досудового спору направив [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів за договором позики. (а.с.11,12) Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ні в установлений договором термін, ні в подальшому, що не спростовано відповідачем. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно дост. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно дост.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В силу ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Представлений стороною позивача договір позики грошей про отримання відповідачем позики містить дані щодо особи позичальника та позикодавця, розміру отриманої позики, дати повернення позики, тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку, доданого до позову, інфляційний нарахувань, 3% річних та пені від 25 березня 2023 року, вбачається, що боржником у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення суми позики, позивачем нараховані інфляційні нарахування станом на дату подання даного позову 25 березня 2023 року, що становлять 1505,60 грн. 100 000 грн X 100 (індекс інфляції за січень 2023) X 100,7% ((індекс інфляції за лютий 2023) = 101 505,60 грн (сума боргу з інфляційними нарахуваннями). 101 505,60 грн - 100 000 грн = 1 505,60 грн (інфляційні нарахування за період з 1 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року). У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання в поверненням суми позики, позивачем нараховані три проценти річних від простроченої суми, що складають 690,40 грн за періодз 1 січня 2023 року по 25 березня 2023 року. 100 000 грн (сума позики) X 3% /365 X 84 дні=690,40 грн. Пеня в розмірі 15% від суми позики за кожен місяць прострочки оплати становить 45 000 грн (10 000 грн X 15% X 3 міс.) (а.с. 13) Разом з тим, суд враховує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022 року. Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2023 року по 25.03.2023 року, інфляційних нарахувань за період з 01.01.2023 року по 28.02.2023 року та пені задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню в частині стягнення основної суми боргу. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача у даній справі підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 000 грн 5 коп. (1471,96 грн сплаченого судового збору х 67,94 % задоволених вимог / 100 %). Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, на суму 8000 грн, на підтвердження яких надана квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 24.03.2023 року, рахунок -фактуру від 24.03.2023 року, договір про надання правової допомоги від 24.03.2023 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 435 грн 20 коп. витрат на правничу допомогу (8 000 грн витрат х 67,94 % задоволених вимог / 100 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial