Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 березня 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про визначенням місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06 жовтня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Під час шлюбу у сторін народилася син, [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між ними припинено з кінця 2022 року і малолітній [PERSON] залишився проживати з батьком. Позивач та відповідачка усно домовилися про те, що дитина буде проживати разом з батьком, проте всупереч усній домовленості, відповідачка декілька разів забирала малолітню дитину до себе, не попередивши позивача. Тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним. Просив суд визначити місце проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що між сторонами 06 жовтня 2012 року був зареєстрований шлюб. У сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07 березня 2013 року, актовий запис № 114. Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На даний час, малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 562 від 07.03.2023 виданою реєстраційним відділом Подільської міської ради Подільського району Одеської області. Відповідно до характеристики наданої директором ПП «Курінь-2» від 01 березня 2022 року, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , в період з 2005 по 2023 рік, зарекомендував себе з позитивної сторони, в побуті проявив себе, як добрий та чемний сусід, гарний сім`янин та дбайливий батько, постійно виявляє повагу до людей старшого віку та піклування про неповнолітніх мешканців будинку, завжди готовий прийти на допомогу сусідам, випадків порушення громадського порядку та правил загального проживання не було. Згідно характеристики наданої Обласною комунальною установою «Подільський медичний фаховий коледж імені В.О. Жуковського» від 28 лютого 2023 року, [PERSON] почав працювати в ОКУ «Подільський медичний фаховий коледж імені В.О. Жуковського» з 2015 року на посаді лаборанта, з 2018 по 2019 роки працював на посаді викладача, а з 2020 року працює а посаді Адміністратора бази даних. За час роботи зарекомендував себе позитивно, як фахівець у певній галузі, вміє підтримувати ділові відносини з колегами, планувати свою роботу, ставиться до своїх обов`язків відповідально, його успіхи у роботі відзначені грамотою коледжу за високий професіоналізм. Відповідно до службової характеристики від 28 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , молодший сержант, проходить службу в Державній прикордонній службі України як фельдшер, зарекомендував себе з позитивної сторони, добросовісний, дисциплінований і відповідальний військовослужбовець. З відповіді Подільського РУП ГУНП в Одеській області за № 66/032726 від 03.05.2023, [PERSON] станом на 28 лютого 2023 року на превентивних обліках в органах Національної поліції не перебуває. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого виданої КНП «Центр вторинної медико-санітарної допомоги Подільської міської ради Подільського району Одеської області» від 28 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , здоровий. [PERSON] , 1989 року народження у лікаря нарколога та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується довідками від 28 лютого 2023 року виданими наркологічним та психіатричним кабінетами КНП « Подільської МЛ ПМРПРОО». Відповідно до висновку органу опіки та піклування Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області за № 1215 від 28.04.2023, орган опіки та піклування вважає, що наразі визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , є недоцільним, оскільки мати дитини не заперечує щодо проживання дитини разом з батьком, таким чином відсутні будь-які докази, що підтверджували б наявність спору між батьками про місце проживання дитини, так як мати жодним чином не заперечує факт проживання дитини з батьком, тому орган опіки зробив висновок, що спору між батьками немає та вони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до часини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно надісланої на адресу суду письмової заяви відповідачки [PERSON] від 21 квітня 2023 року, остання вказує, що позов вона визнає, та не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з батьком, так як у неї утворилась інша сім`я та вона виїжджає в Польшу на постійне місце проживання, доказом на що вона надала квиток на поїзд. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування суперечить дійсним обставинам справи та не відповідає інтересам дитини, а тому не може бути врахований при ухваленні рішення в цій справі. З врахуванням того, що матір переїздить в іншу країну, та не заперечує щодо проживання дитини з батьком, не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини разом з одним із батьків. З огляду на наведені обставини, зокрема, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, проживання дитини на даний час із батьком, який працює, має дохід, позитивно характеризується, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про його навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід визначити його місце проживання із батьком. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування за дитиною та прийняття участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved