Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON] , померлої [INFO] у м. Амвросіївка Донецької області. На обґрунтування доводів заяви заявник посилається на те, що є онукою померлої [PERSON] , проте отримати свідоцтво про смерть бабусі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть чоловікабабусі. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року заяву прийнято до розгляду та\~відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, у поданій суду заяві просила розглянути справу за її відсутності за наявними доказами. У судове засідання представник Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Матеріали справи свідчать, що заявник є онукою померлої [PERSON] , на підтвердження чого суду надано копію повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 22 квітня 2023 року, копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (надалі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. За змістом положень ст. 4 Закону № 1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону № 1207-VII встановлено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», уся територія Донецького району, включаючи м. Амвросіївка, входить до складу тимчасово окупованих територій. Згідно наданої заявником копії лікарського свідоцтва про смерть № 213, виданого 23 грудня 2022 року, [INFO] у м. Амвросіївка Донецької області померла [PERSON] , [INFO] . Тобто, вказане лікарське свідоцтво видано на тимчасово окупованій території України. Враховуючи викладене, надана заявником копія лікарського свідоцтва про смерть № 213 від 23 грудня 2022 року не створює правових наслідків. Зі змісту закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні вбачається, що документом, який підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. За наведених обставин, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З огляду на наведене, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, що [PERSON] , яка є бабусею заявника, померла [INFO] у м. Амвросіївка Донецької області. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть батька. Зі змісту Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вбачається, що документом, що підтверджує факт смерті фізичної особи, може бути рішення суду про встановлення такого факту. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved