Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

12.04.2023 позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що у шлюбі між нею та відповідачем народилися діти - [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.11.2019 було вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На примусове виконання даного судового рішення відкрито виконавче провадження №61082997 у Бориславському міському відділі державної виконавчої служби ЗМУ МЮ про стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку. Проте [PERSON] після ухвалення рішення виїхав закордон і зовсім не сплачує аліменти. Зазначає, що через збільшення витрат на утримання неповнолітніх дочок для їх належного матеріального утримання, виникла необхідність у зміні способу стягнення аліментів у частці від доходу. Діти швидко ростуть, тому відповідно виникає необхідність щорічного придбання одягу, взуття. Крім того вона несе витрати на щоденне харчування дітей, придбання засобів для навчання, оплату мобільного та інтернет зв`язку, їх позакласні і додаткові заняття, дозвілля з друзями тощо. Також витрачаю кошти на придбання вітамінів і ліків у разі захворювання. Зсилається на те, що офіційно працює продавцем у мережі магазинів «Єва» у м.Дрогобич, де отримую мінімальну заробітну плату, тому її доходів не вистачає на утримання дітей. [PERSON] більше 4-х років перебуває у Республіці Польща, де офіційно працює і отримує високу заробітну плату, яку витрачає лише на власні потреби, так як інших осіб на утриманні не має. Відтак, вважає що зміна способу стягнення аліментів в 1/3 частини всіх видів його заробітку, який він отримує закордоном у Республіці Польща, дозволить їй належно утримувати дітей. Для того щоб підтвердити багаторічне перебування [PERSON] закордоном просить витребувати від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону України [PERSON] 13.04.2023 направлено запит до Відділу центру надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 13.04.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 11.05.2023, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 10.05.2023 надійшла відповідь з Відділу центру надання адміністративних послуг Бориславської міської ради Львівської області про те, що в Реєстрі територіальної громади інформація стосовно запитуваної особи відсутня. 12.05.2023 направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, відповідь на який судом не отримано. У зв`язку з неможливістю повідомити відповідача про час, дату та місце розгляду даної справи, така була відкладена. Задля дотримання принципу диспозитивності цивільного процесу та реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема права відповідача подати відзив на позовну заяву, та задля забезпечення принципу відкритості інформації щодо справи, було розміщено оголошення про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи на офіційному вебсайті Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), батьками являються [PERSON] та [PERSON] ., а.с.4,5. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.11.2019 постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2019 і до досягнення дітьми повноліття., а.с.6-7. Постановою від 10.02.2020 ВП №61082997 відкрито виконавче провадження про примусове виконання даного рішення суду, а.с.8-9. Згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] ., а.с.10. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 3 ст.\~181, ч. 1 ст.\~183 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином суд вважає, що спосіб стягнення аліментів вправі визначати особа, на користь якої стягуються аліменти. Згідно ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законодавець не обмежує право особи звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки, передбачені цим Кодексом. Ці випадки конкретизуються, однак можна дійти висновку, що з часу присудження аліментів на дитину економічна ситуація в країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і розмір визначених аліментів на дитину не є достатнім для мінімального забезпечення дитини її першочергових потреб. Частиною 2\~статті 182 СК України\~зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 гривні. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, тобто просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги взагалі. При відсутності у матеріалах справи доказів про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність чи відсутність у нього інших дітей, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, а також про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано. А відтак суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід змінити спосіб стягнення аліментів та визначити аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому попередній виконавчий лист слід відкликати. Щодо вимоги позивача про витребування від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону України громадянином [PERSON] суд повідомляє, що кількість перетинів державного кордону, періоди такого та час перебування відповідача за межами території України не можуть бути належними доказами в даній справі, оскільки стосуються саме права відповідача [PERSON] закріпленого ст. 33 Конституції України, якою гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України. Відтак, суд вважає, що в даній частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11вказав: "З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін." Таким чином датою ухвалення цього рішення є 05 червня 2023 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved