Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності йому Державного акта ДП НВ011692 на право приватної власності на землю, виданого 23 серпня 2000 року на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської ради народних депутатів №2-13 від 01 липня 2000 року. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що йому на підставі Державного акта ДП НВ011692 від 23 серпня 2000 року передана у приватну власність земельна ділянка 3,800 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, у зазначеному правовстановлюючому документі наявні розбіжності у написанні його прізвища та ім`я - « [PERSON] », що не співпадає з даними, зазначеними у його Посвідці на тимчасове проживання, де вказано: « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно заявникові для можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою судді від 24 січня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Другої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані заявником докази, встановив наступні фактичні обставини. 23 серпня 2000 року Миколаївською сільською радою народних депутатів видано [PERSON] Державний акт серії ДП НВ 011692 на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,800 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.4). Той факт, що саме заявнику належать вищезазначений Державний акт підтверджується наступним. Суду надано копію Посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] , виданої 06.12.2022 на ім`я заявника \~ [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Судом було витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.24), в матеріалах якої, серед іншого, наявне свідоцтво про народження, складене російською мовою на ім`я « [PERSON] », [INFO] (а.с.29). У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченого на ім`я спадкоємця майна [PERSON] , - [PERSON] , вказана така ж дата народження - [INFO] (а.с.32). Суд вважає, що Державний акт серії ДП НВ 011692, виданий на ім`я [PERSON] , видавався на підставі даних зазначених у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, і цей Акт належить саме заявнику, оскільки заявник був спадкоємцем [PERSON] , і дата народження спадкоємця у документах наявних у спадковій справі співпадає з датою народження заявника у посвідці на тимчасове проживання. У відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник за допомогою належних та допустимих доказів довів факт належності йому правовстановлюючого документу державного акта на право приватної власності на землю. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації права розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи викладене, суд вважає заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved