Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати незаконним нарахування оплати за водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» по кв. [ADDRESS] (особистий рахунок [NUMBER] ) з березня 2022 року та за весь період вимушеного перебування як ВПО [PERSON] і [PERSON] за межами своєї реєстрації у м. Харкові, та зобов`язати відповідача зробити перерахунок плати за водопостачання та водовідведення по кв. [ADDRESS] (особистий рахунок [NUMBER] ) за період з березня 2022 року по червень 2023 року. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач зареєстрований за вище вказаною адресою разом зі своїм сином [PERSON] , 1992 р.н. До 24.02.2022 року за вказаною адресою позивач мешкав самостійно. З 07.03.2022 у зв`язку з бойовими діями у м. Харкові позивач виїхав із сином у м. Полтава, де вони проживають і досі, де зареєстровані як ВПО за адресою: [ADDRESS] . Лічильники у квартирі позивача не встановлені, у квартирі зареєстровано 2 особи, котрі не мешкають за місцем реєстрації понад 1 року, а тому мають право на несплату абонентської плати за водопостачання та водовідведення починаючи з 07.03.2022. Позивач звертався до відповідача із заявою про проведення перерахунку, на яку формально зроблено перерахунок, але в подальшому продовжує ці нарахування. КМУ заборонено стягувати заборгованість з переселенців, яка утворена після 24.02.2022. Вказані дії позивач вважає незаконними, що і стало підставою звернення до суду. Представником відповідача КП «Харківводоканал» подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що плата за абонентське обслуговування не залежить від обсягів наданих споживачу послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, це заходи, які вживаються виконавцем послуг з інформаційного супроводження та адміністрування особового рахунку споживача (визначення кількості споживачів, ступеню благоустрою житлового приміщення, наявність/відсутність пільг, оформлення договорів на надання послуг, переоформлення особового рахунку тощо). Плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою , та є окремим видом платежів. Відповідачем здійснено перерахунок за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення через відсутність споживачів, що не є підставою для перерахунку плати за абонентське обслуговування, а тому позовні вимоги є необгрунтованими. Крім того, позивач просить розв`язати спір за період червень 2023 року, що є необгрунтованим. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що він має право на звернення до суду з будь-якого питання, якщо вважає, що його права є порушеними, та його позовні вимоги стосуються оплати за водопостачання та водовідведення 07.03.2022, яка нараховується не за лічильником, а за нормами споживання. Позовні вимоги стосуються оплати за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, які не надаються позивачу з 07.03.2023, та вимог на майбутнє не заявлено, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду спрямував заяву про розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних у суду матеріалів. Представник відповідача КП «Харківводоканал» в судовому засіданні, яке відбулось в режимі ВКЗ, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві, та в доповненні до відзиву. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 28.03.2023 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 10.04.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 25.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі ВКЗ. Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та з 28.03.2022 разом зі своїм сином є ВПО та мешкають за адресою: [ADDRESS] . Позивач є інвалідом ІІ групи. 13.04.2022 внаслідок бойових дій позивач звернувся в повідомленням в застосунку «Дія» про пошкодження його житла за адресою: [ADDRESS] . Позивачем були спрямовані звернення відповідачу про перерахунок йому за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, та абонентської плати за водопостачання та водовідведення починаючи з 07.03.2022, та відповідно до наданих документів йому здійснено перерахунок нарахувань за водопостачання та водовідведення з 28.03.2022 до 26.12.2022, та повідомлено, що нарахування абонентської плати є обов`язковим платежем для всіх споживачів, та не залежить від обсягів споживання послуг та не підлягають перерахунку. Зазначені дії позивач вважає незаконними, що і стало підставою для звернення до суду. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг, а також, не звільняється від сплати за абонентське обслуговування, як окремого платежу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Однак, виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відкриття особового рахунку, проведення нарахувань та облік заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, її списання є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку КП «Харківводоканал». Відповідно до п.6 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Позивачу здійснено перерахунок нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення з 28.03.2022 до 26.12.2022 відповідно до його звернень. Доказів, що позивач звертався до відповідача з заявами про здійснення йому перерахунку після 26.12.2022, та йому було відмовлено матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 (одного) абонента за місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 (одного) абонента, як окремий платіж. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач вправі звернутись до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку за надані послуги водопостачання та водовідведення на підставі п.6 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», та в разі відмови оскаржити в судовому порядку. Від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг споживач не звільняється. 21.04.2023 КМУ схвалив розроблену Мінреінтеграції постанову №390, яка забороняє стягувати із громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року, відповідно до умов якої споживачі мають надати постачальнику комунальних послуг або управителю багатоквартирного будинку документи, що підтверджують їх відсутність у будинку. Це перш за все довідка внутрішньо переміщеної особи, документ про тимчасовий прихисток в іноземній державі або документи з роботи, щодо лікування, навчання, проходження військової служби. Тому помилковим є посилання позивача на вказану Постанову КМУ від 21.04.2023, оскільки вказана постанова не забороняє постачальнику комунальних послуг нараховувати плату за надані послуги, та у разі якщо особа не мешкає на території, де ведуться бойові дії або тимчасово окуповані рф, відповідно до Переліку Мінреінтеграції, вона повинна звернутись до постачальника комунальних послуг, та надати відповідні документи, що підтверджують її відсутність у будинку. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наведених вище підстав. Крім того, звернення до суду з вимогами в інтересах свого сина [PERSON] суперечить завданням цивільного судочинства, та позов до суду надійшов 28.03.2023, а позивач просить захистити своє право по червень 2023 року, що є вимогою спрямованою на майбутнє, що також суперечить ст. 2 ЦПК України. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed