Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернуся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання дитини за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2017 року у розмірі: 1/3 частини зі всіх видів заробітків до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . Позивач зазначає, що під час ухвалення рішення судом були враховані матеріальний стан одержувача аліментів, а також відсутність інших утриманців у відповідача. Позивач зазначає, що з 08.08.2020 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі, та його дружина [PERSON] хворіє на хронічний аутоімунний тереодит дифузний зоб ІІ стадії, дружина перебуває на його утриманні. Також, на його утримання перебуває й дитина дружини, яку він виховує, як рідну та приймає участь в її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач працевлаштована та отримує дохід. На підставі викладеного позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, утриманих з нього на підставі рішення суду від 18.09.2017 року з стягнення в частці від розміру доходу на стягнення в твердій грошовій сумі та просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки до 3\~000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 01.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання. Відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовним вимогами 27.03.2023 року (вх. № 8129) представник відповідача адвокат Чебаненко Ольга Андріївна подала відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву представник відповідача зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник в обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем на підтвердження обставин викладених в позові щодо стану здоров`я, придбання ліків, утримання дитини дружини - не надано жодного документу. Крім іншого, позивач зазначив, що отримує додаткову винагороду, що у свою чергу свідчить про те, що матеріальний стан платника аліментів покращився, а не погіршився, а відтак, підстав для зменшення розміру аліментів не має. Крім іншого, представник відповідача просила врахувати, що згідно норм закону, лише одержувач аліментів має право на пред`явлення позову щодо зміни способу стягнення аліментів, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі (а.с.53-82). В останнє судове засідання позивач до суду не з`явився, разом з цим, 19.05.2023 року (вх. № 13810) на адресу суду надійшла заява за підписом позивача щодо можливості розгляду справи у його відсутність, в якій позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.87). Представник відповідача адвокат Чебаненко Ольга Андріївна 23.05.2023 року (вх. № 14247) також звернулась із заявою про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову та, що повністю підтримує поданий відзив на позовну заяву (а.с.88). Отже, судом встановлено, що позивач та представник відповідача про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись із заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак, суд може розглянути справи у відсутність сторін у справі. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Звертаючись до суду з позовними вимогами щодо зміни способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, позивач зазначив, що в нього змінився матеріальний стан, на його утриманні перебуває дружина та дитина дружини, яку він виховує як рідну, а відтак не має можливості сплачувати аліменти, відповідно до рішення суду. Крім іншого, в судовому засіданні, яке відбулось 26.04.2023 року, позивач зазначив, що чоловік відповідача у справі зареєстрований, як ФОП і зареєстрований як ВПО, отримує додаткові кошти, а відтак, стягувач аліментів є матеріально забезпечена. Судом досліджуються документи надані позивачем на підтвердження позовних вимог. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2018 року (справа № 523/15679/17) шлюб укладений між сторонами розірвано (а.с.8-9). Також,\~судом встановлено,\~що рішенням\~Суворовського районного\~суду від\~18.09.2017\~року (справа\~№ 523/10785/17)\~позовні вимоги\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~ задоволені\~частково.\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частині зі всіх видів заробітків щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із 28.07.2017р. до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] (а.с.91-92). Позивач зазначає, що з часу ухвалення судового рішення, він добросовісно сплачує аліменти, однак з 2020 року є одруженим, на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина дружини, а відтак є підстави для зменшення розміру аліментів. На підтвердження зазначених обставин, судом досліджується копія свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якої [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.08.2020 року, актовий запис № 560. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). Також, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] згідно довідки ДСНС України Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області проходить службу в 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області на посаді пожежного-рятувальника 3 державної пожежно-рятувальної частини 6 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСН України в Одеській області. На службі в ДСН України з 03.07.2017 року по теперішній час (а.с.22). Відповідно до довідки ДСНС України від 19.01.2023 року про утримані аліменти з [PERSON] , який дійсно працює в 3-й ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, на посаді пожежного-рятувальника, на користь [PERSON] , стягнуто аліменти з січня 2018 року по грудень 2022 року у розмірі: 212\~854, 36 гривень (а.с.34-35). Отже, судом встановлено, що платник аліментів офіційно працевлаштований, отримує дохід та сплачує аліменти на утримання дитини. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, передбачені ст. 181 ЦПК України : за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі ; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. \~ \~ \~ \~Разом з цим, як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, а саме змінити визначений судом розмір аліментів з 1/3 частини на тверду грошову одиницю та зміну розміру аліментів в частині 3\~000 гривень щомісячно. Як вже зазначалось судом, згідно норм ст. 181 СК України - спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Крім іншого, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо перебування на його утриманні малолітньої [PERSON] , оскільки, як встановлено судом, згідно постанови Одеського апеляційного суду від 17.01.2020 року (справа № 523/6940/19) з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000 гривень щомісячно з 03.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с.63-69). Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки закон не передбачає можливості подання позову до суду боржником (позивачем) щодо зміни способу стягнення аліментів, а відтак у суду відсутні праві підстави для задоволення заявлених позовних вимог в цілому та вирішення питань передбачених ст.192 СК України. А відтак, у суду не має підстав надавати оцінку належності та допустимості доказам щодо матеріального стану позивача або стану його здоров`я тощо. \~ \~ \~ \~Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed