Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом, згідно якого просить\~ стягнути з відповідача суму боргу за теплову енергію за період з жовтня 2016 р. по травень 2021 р. у розмірі 19\~844, 35 грн., та судові витрати в розмірі 2270 грн., вказуючи, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. ТОВ «Бахмут- Енергія» є єдиним постачальником теплової енергії для населення м. Бахмут та м. Соледар та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, умов Концесійного договору, укладеного між ТОВ «Бахмут-Енергія» та Бахмутською міською радою та ліцензій на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 304 від 14 вересня 2012 року (переоформлено рішення № 511 від 31 березня 2016 року). В опалювальні періоди (2016 - 2017 рр., 2017 - 2018 рр., 2018-2019 рр., 2019-2020 рр., 2020-2021 рр.) позивач здійснював подачу теплової енергії в багатоквартирний будинок [ADDRESS] , який має окремий ввід, з подальшим розподіленням теплової енергії між споживачами з використанням внутрішньо будинкової системи опалення, в тому числі і до квартири [ADDRESS] . В свою чергу, споживач користувався тепловою енергією, що виражає його дію, направлену на встановлення правовідносин з ТОВ «Бахмут-Енергія». Відповідачем 01.11.2021 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він частково визнав позовні вимоги, а саме в сумі 1034,95 грн. за спожиту теплову енергію в період з грудня 2020 року по травень 2021 року. Свою позицію обґрунтував тим, що право власності на квартиру [ADDRESS] у нього виникло на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2020 у справі № 219/11768/19, яке набрало законної сили 15.12.2020. За твердженням відповідача заборгованість за теплову енергію в період з грудня 2020 року по травень 2021 року складає 9209,75 грн. з яких він сплатив 8174,80 грн. В період з жовтня 2016 року по грудень 2020 року заборгованість за теплову енергію не може бути сплачена відповідачем, так як право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 03.06.2016, укладеного між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] перейшло до [PERSON] на підставі договору між ними, та було припинено лише 07.08.2019, коли Донецьким апеляційним судом було винесено постанову по справі №219/8732/16-ц, згідно якої спадковий договір було визнано недійсним, скасовано рішення про його реєстрацію, витребувано із незаконного володіння [PERSON] вищевказаної квартири, а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав [PERSON] на вказану квартиру. Також відповідач зазначив, що позивач пропустив строки позовної давності оскільки період вимоги складає з жовтня 2016 року по травень 2021 року. Позивачем 17.11.2021 подано заперечення на відзив, в якому зазначив що через визнання договору купівлі-продажу недійсним в судовому порядку свідчить про відсутність у [PERSON] та [PERSON] будь-яких зобов`язань перед ТОВ «Бахмут Енергія» за оплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Крім того, рішенням суду від 03.11.2020 по справі №219/1768/19 встановлено, що [PERSON] має право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом. Також позивач не погодився з застосуванням строків позовної давності, обґрунтовуючи свою позицію приписами Закону України №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19), яким доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12 наступного змісту «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020, зі змінами та доповненнями, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 19.12.2020 до 31.12.2021 на території України встановлено карантин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання на 16.09.2021 р. з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4\~ст. 178 ЦПК України\~позивачу. 16.09.2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою відповідача та був відкладений до 27 жовтня 2021 року. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України "Про судоустрій і статус суддів",\~враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням\~від 21.10.2022 № 61\~змінив територіальну підсудність судових справ на\~Дружківський міський суд Донецької області. Дружківським міським судом було прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 19 травня 2023 року. 19 травня 2023 року судове засідання не відбулось та було перенесено на 29.05.2023 року. Представник позивача Коваленко О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та у відповідності до частини 11\~статті 128 ЦПК України\~- шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надав. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч.1\~ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Згідно\~ст.15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перейшла у власність відповідача на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2020 у справі № 219/11768/19, яке набрало законної сили 15.12.2020. Згідно вказаного рішення право власності на зазначену квартиру у відповідача виникло після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно зі\~статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно розрахунку заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , утворилася заборгованість в розмірі 19844 грн. 35 коп. Відповідно до\~постанови Донецького\~апеляційного суду\~від 07.08.2019\~по справі\~№219/8732/16-ц,\~яке набрало\~законної сили, апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , було задоволено частково. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2018 року було скасовано, та ухвалено нове. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору на квартиру, задоволено Визнано недійсним спадковий договір на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Полєжаєвою Ганною Миколаївною, зареєстований в реєстрі за № 1069. Було скасовано рішення про реєстрацію спадкового договору в Спадковому реєстрі, № витягу 44072092 від 03.06.2016 року, номер у Спадковому реєстрі 59057779 (реєстратор - приватний нотаріус Бахмутського нотаріального округу Полєжаєва Ганна Миколаївна). Витребувано із чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру, набутою нею на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу Донецької області Полежаєвою Ганною Миколайовною, реєстраційний номер 1575, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав [PERSON] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 938603914103 від 28.07.2016 року; індексний номер: 30687719 (державний реєстратор - приватний нотаріус Бахмутського нотаріального округу Полєжаєва Ганна Миколаївна). Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , ОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] вартість квартири [ADDRESS] в розмірі 111000 (сто одинадцять тисяч) грн. Враховуючи, що згідно з вказаною постановою Донецького апеляційного суду квартира [ADDRESS] була витребувана з чужого незаконного володіння [PERSON] , суд доходить висновку, що в період з 28.06.2016, коли остання отримала у власність вказану квартиру, до 07.08.2019, коли квартиру було витребувано з її чужого незаконного володіння, [PERSON] володіла вказаним майном. Доказів про володіння чи користування в зазначений період відповідачем квартирою [ADDRESS] сторонами не надано, що виключає факт отримання ним послуг з постачання теплової енергії у вказаній квартирі. Відповідно до частини першої статті\~1297, статті\~1299 ЦК України\~отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Відповідно до частини п`ятої\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд доходить висновку, що визнання договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] недійсним, мало наслідки визнання відповідачем права власності на неї в порядку спадкування, а відповідно саме з моменту витребування зазначеної квартири з чужого незаконного володіння [PERSON] відповідач має нести тягар утримання спадкового майна. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бахмут-Енергія» про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання підлягають частковому задоволенню в розмірі 9\~639,35 грн., що є різницею між вартістю наданих позивачем за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року послуг з постачання теплової енергії в розмірі 17\~814,15 грн. та сплаченими відповідачем позивачу коштами в розмірі 8174,80 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд покладає на сторони судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial