Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду з позовом до Старовижівської селищної ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що в [ADDRESS] постійно проживав та був зареєстрований двоюрідний дід позивача, [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилось спадкування на належне спадкодавцю майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка розміром 2,18 га, яка розташована на території Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, право на яку за спадкодавцем посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВЛ № 013414, що виданий на підставі розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації № 9 від 11.01.2008 року, зареєстрований 01.09.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010809100083. При житті, [PERSON] , 14.09.2016 року, склав заповідальне розпорядження щодо усього належного останньому майна та призначив єдиного спадкоємця [PERSON] . Даний заповіт спадкодавця посвідчувався 14.09.2016 року посадовою особою Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області, реєстровий запис № 22. Однак позивач не скористався своїм правом спадкування за вказаним заповітом та не прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця, оскільки до лютого 2023 року не знав про наявність заповіту. Про наявність заповіту [PERSON] на користь позивача. Позивач дізнався при спілкуванні з посадовими особами Старовижівської селищної ради. Обставина наявності в Україні в 2020 -2021 роках коронавірусної інфекції, а в 2022 році військових дій також об`єктивно перешкоджала здійсненню своїх спадкових прав. При зверненні до Старовижівської держнотконтори позивач отримав від нотаріуса лист - роз`яснення № 127/01-16 від 08.05.2023 року в якому нотаріус зазначила, що позивачем пропущений термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , а отже для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу необхідно звернутись до суду. У зв`язку з цим, просить надати додатковий строк два місяці після набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 10.05.2023 року. 11.05.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позиція учасників провадження. Представник позивача адвокат Гайдашук В.М. в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Старовижівської селищної ради у судове засідання не з`явилась, подав заяву, в якій вказує, що селищна рада просить провести судове засідання за їх відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. \~ \~ \~ \~Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 11) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 12) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 13) Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився 1942 року, в графі батько зазначений [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 14) Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 06.10.1957 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . (а.с. 15) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2021 року, виданого Старовижівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] , помер [INFO] . (а.с. 18). З копії листа державного нотаріуса Старовижівської держконтори Хвещук А.В. №127/01-16 від 08.05.2023 року вбачається, що [PERSON] пропустив термін подачі заяви про прийняття спадщини. (а.с. 20) З виписки з погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки Старовижівської селищної ради Ковельського району вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами належав [PERSON] . Будинок знаходиться в [ADDRESS] . Рік побудови - 1949. (а.с. 21) З відповіді селищного голови Старовижівської селищної ради Камінського В. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , про наявність в його користь заповіту від імені [PERSON] (а.с. 22) Як вбачається із заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області Лісайчук Л.М., реєстровий запис №22 від 14.09.2016 року [PERSON] заповідає все своє майно [PERSON] . (а.с. 23) З довідки №218 від 15.12.2022 року, виданої Старовижівською селищною радою вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі за № 3, по селу Поліське значиться господарство за гр. [PERSON] 1942 року народження, який помер [INFO] . Він був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] сам. Заповіт від імені гр. [PERSON] виконавчим комітетом Поліської сільської ради посвідчувався 14.09.2016 року, зареєстрований за № 22. До складу спадкового майна входить: -житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] ; -земельна ділянка загальною площею 2,18 га для ведення особистого селянського господарства на території Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області. Згідно ст. 1241 ЦК України, спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. (а.с. 24) Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72447563 від 12.05.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. (а.с. 33) Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. На підставі вимог статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що у світі було введено ряд обмежень, пов`язаних з протидією пандемії коронавірусу COVID-19, до лютого 2023 року позивач не знав про існування заповіту, на переконання суду, ці обставини свідчать про те, що підстави пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивачки та визначення їй додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом двох місяців. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved