Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 102396,84 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 23024,49 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що з 02.12.2002 по 13.10.2021 працював в ТзОВ «Прикарпатзахідтранс». Позивач був звільнений 13.10.2021 наказом №558-3В від 27.09.2021. На момент звільнення товариство заборгувало заробітну плату в сумі 72518,75 грн. Остаточно заборгованість була виплачена 14.03.2023. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, що становить 102396,84 грн. та компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у розмірі 23024,49 грн. Ухвалою суду від 03.04.2023 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явилася. У заяві від 16.05.2023 року представник позивача просила розгляд справи провести за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Суд встановив, що наказом №558-3В про припинення трудового договору (контракту) від 27.09.2021, [PERSON] звільнено 13.10.2021 згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Відповідно до розрахункового листка позивачу нараховано 54260,90 грн., борг по виплаті становить 72518,75 грн. Згідно виписки з банківського карткового рахунку 14.03.2021 відповідачем було проведено розрахунок з позивачем. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.\~Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаної обставин суду не надано. Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з отриманням вимог законодавства. Відповідно роз`ясненням, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути 102396,84 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата. Перелік таких доходів наведено в пункті 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Нарахування компенсації провадиться один раз безпосередньо перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць (пункт 5 Порядку № 159). Позивач надав розрахунок, відповідно до якого компенсація\~втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 23024,49 грн. Враховуючи, що відповідачем також не спростовано зазначений розрахунок, у відзиві на позовну заяву він визнає зазначену суму\~компенсація\~втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів (п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року). Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved