Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

29 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 21.08.2012 року між ним та відповідачем, актовий запис №927. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21 серпня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерковського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 927. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на ведення домашнього господарства, сімейного бюджету, виховання та догляду дитини. Шлюбні відносини припинені з квітня 2022 року, спільне господарство не ведуть,, шлюб існує формально. Спір щодо поділу спільного з відповідачкою майна та місця проживання дитини на даний час відсутній. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.12.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 17.01.2023 року позивачем вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. 24 лютого 2023 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої відповідач просила суд надати подружжю строк для примирення терміном на шість місяців. Ухвалою Жовтневого районного суду від 21 березня 2023 року заяву відповідача [PERSON] про надання строку на примирення - задоволено частково. Надано сторонам по справі, [PERSON] та [PERSON] , строк для примирення терміном два місяці, тобто до 22 травня 2023 року. Ухвалою суду від 22 травня 2022 року поновлено провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, в разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 21 серпня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцеркоського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зроблено запис за № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.08.2012 року (а.с. 6). В шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства з квітня 2022 року. Проте зареєстровані за однією адресою. Після закінчення строку на примирення, шлюбні стосунки не відновились. З боку відповідача, не надано будь яких заперечень проти доводів та викладених обставин в позовній заяві. На підставі чого, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved