Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

21 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Осокіна С.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу в загальній сумі 17500 грн., витрати на проведення судової генетичної експертизи в сумі 12830 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2977,20 грн.. Позивач та його представник адвокат Осокін С.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, однак від представника позивача адвоката Осокіна С.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання та розгляд питання щодо стягнення з відповідача судових витрат у відсутність сторони позивача /а.с.120/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність /а.с.31-32, 50-51/. Тому заява про ухвалення додаткового рішення розглянута у відсутність позивача, його представника та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо заявленого розміру для стягнення з неї судових витрат, мотивуючи тим, що заявлена сума занадто велика, однак зазначила, що визнає вимоги сторони позивача про стягнення судових витрат у розмірі однієї третини заявленої суми. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Згідно з ч.1, п.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.04.2023 року уточнений позов [PERSON] задоволено повністю та виключено з актового запису №65 від 08.04.2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини [PERSON] , а також стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.. В ході судового розгляду представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, розрахунок якої зобов`язався надати у визначені Цивільним процесуальним кодексом України строки. Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених позивачем судових витрат надійшла до суду 21 квітня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України. Так, між [PERSON] , який, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, є адвокатом та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги від 30.09.2022 року (далі Договір), згідно з п.2 якого [PERSON] довіряє адвокату Осокіну С.Ю., вести його справи в усіх судових установах України зі всіма правами, наданими Законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, стягувачу, боржнику, зокрема з правом подачі в його інтересах і від його імені позову, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, зокрема з правом витребування яких-небудь документів по предмету позову з установ, організацій, підписання заяв, у тому числі і позовних, пов`язаних з цим дорученням, здійснювати захист його інтересів по іншим справам. Пунктом 3 Договору встановлено, що [PERSON] зобов`язується за виконання роботи за цим дорученням сплатити адвокату Осокіну С.Ю. гонорар, виходячи з розрахунку 2500 грн. за участь в кожному судовому засіданні та 2500 грн. за 1 годину роботи поза приміщенням суду. Представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, надавши розрахунок розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цивільної справи за його позовом. Так, у розрахунку зазначено, що до стягнення підлягають: витрати на правову допомогу станом на день подачі позовної заяви у сумі 10 000 грн.; оформлення уточненої позовної заяви 1 година - 2500 грн.; участь у судових засіданнях - 05.04.2023 року та 18.04.2023 року 2 судових засідання х 2500 грн. = 5000 грн. Таким чином, всього станом на 21.04.2023 року витрати позивача на правову допомогу, на думку представника позивача, складають 10000 грн.+2500 грн. +5000 грн. = 17500 грн. Крім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на проведення судової генетичної експертизи у сумі 12830 грн., а всього 30330 грн, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 2977,20 грн. Що стосується суми стягнення судових витрат станом на день подачі позову у розмірі 10 000 грн., то згідно з розрахунком розміру компенсації витрат [PERSON] , долученим до первинної позовної заяви, вона складається з таких послуг: надання усних правових консультацій 1 година (30.09.2022 р.); оформлення договору про надання правової допомоги 1 год. (30.09.2022 р.); оформлення позовної заяви 2 години (03.10.2022 р.); всього: 4 години х 2500 грн. = 10 000 грн. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial