Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», про стягнення суми заборгованості. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНЕЕН», що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта 3» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу деривативу № 83088-А/3 від 13 травня 2019 року з наступними характеристиками: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру [ADDRESS] , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту № 83085-А/3 від 13 травня 2019 року, укладеного між Відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни». 13 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] від 13 травня 2019 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим договором. В період дії договору купівлі-продажу майнових прав на виконання п. 3.3 та п. 3.5 договору Позивачем на банківський рахунок Відповідача було перераховано в якості оплати майнових прав на квартиру грошові кошти в сумі 268 700, 00 грн. Відповідно до п.п.4.4 п.4 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 64/ВС1 від 13 травня 2019 року передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зобов`язання продавця повернути покупцю одержані від нього кошти, що були сплачені покупцем з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок. 09 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 64/ВС1 від 13 травня 2019 року, за умовами якої сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 64/ВС1 від 13 травня 2019 року та повернути грошові кошти покупцю в розмірі 268 700, 00 грн., термін повернення грошових коштів 240 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Останнім днем повернення Відповідачем Позивачу грошових коштів в розмірі 268 700, 00 грн. за умовами додаткової угоди є 09 листопада 2021 року. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням повернути сплачені грошові кошти, проте, Відповідач грошові кошти не повернув та прострочив зобов`язання. А тому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 268700,00 грн. основного боргу, індекс інфляції в розмірі 3774,70 грн., три відсотки річних в розмірі 1 921,39 грн. та судовий збір в розмірі 2 743,96 грн. Ухвалою від 14.07.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву на позов не надавали та не просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі -\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.202 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628\~ЦК України). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.\~655,\~657 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Встановлено, що 13 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНЕЕН», що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта 3» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу деривативу № 83088-А/3 від 13 травня 2019 року з наступними характеристиками: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру [ADDRESS] , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту № 83085-А/3 від 13 травня 2019 року, укладеного між Відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни». 13 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 64/ВС1 від 13 травня 2019 року, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим договором. В період дії договору купівлі-продажу майнових прав на виконання п. 3.3 та п. 3.5 договору Позивачем на банківський рахунок Відповідача було перераховано в якості оплати майнових прав на квартиру грошові кошти в сумі 268 700, 00 грн. Відповідно до п.п.4.4 п.4 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] від 13 травня 2019 року передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зобов`язання продавця повернути покупцю одержані від нього кошти, що були сплачені покупцем з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок. Відповідно до положень ст. ст.\~626,628,629,638-640 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає і суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 651 ЦК України\~передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно, 09 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 64/ВС1 від 13 травня 2019 року, за умовами якої сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] від 13 травня 2019 року та повернути грошові кошти покупцю в розмірі 268 700, 00 грн., термін повернення грошових коштів 240 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Останнім днем повернення Відповідачем Позивачу грошових коштів в розмірі 268 700, 00 грн. за умовами додаткової угоди є 9 листопада 2021 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У\~ст. 627 ЦК України\~зазначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідачами позовна заява отримувалась, жодних заперечень, пояснень не надали, причин неможливості виконання умов договору щодо сплати коштів не повідомили. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості основного зобов`язання підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано розрахунок за період з 10.11.2021 року по 31.12.2021 року: суму трьох процентів річних 1921,39 грн. та сума інфляційних збитків 3774,70 грн., що підлягає стягненню з відповідача. За правилами\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України\~обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем на спростування проведених представником позивача розрахунків щодо розміру трьох процентів річних, інфляційних збитків не надано будь-яких доказів, не подано інший контрозрахунок, зважаючи на погоджений строк сплати грошових коштів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами невиконання відповідачами умов угод щодо розірвання договорів, та відповідно, сплати грошових коштів у строк до 10 листопада 2021 року. Також суд вважає законним та обґрунтованим висновок наданий до суду розрахунок трьох процентів річних та інфляційних збитків, та їх слід прийняти до уваги, оскільки він відповідає вимогам закону, що регулюють відповідні правовідносини та не був спростований відповідачами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2743,96 грн.

Outcome: approved