Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), в якій останній просить суд: - визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 14 липня 2022 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петутіною Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за №595, умовами якого у тому числі було передбачено, що [PERSON] зобов`язалась знятись з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі [ADDRESS] та вжити заходів для зняття з реєстраційного обліку інших зареєстрованих осіб, а саме відповідачів у справі. Відповідно до заяви відповідача 1 від 02 липня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., [PERSON] повідомив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає в цій квартирі з 01 січня 2020 року, проте, змінити місце реєстрації до дня укладення договору купівлі-продажу квартири не може, оскільки 24 лютого 2022 року введений воєнний стан та наявні певні обмеження на зміну реєстрації місця проживання, проте, зобов`язався змінити місце реєстрації до 01 вересня 2022 року. Відповідно до листа [PERSON] від 30 червня 2022 року, засвідченого нотаріусом нотаріальної контори Беати Нєнєвської у місті Краків, Республіка Польща, перекладеного з польської мови на українську мову перекладачем Шевчук А.М., [PERSON] повідомив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає в цій квартирі з 01 січня 2020 року, проте, змінити місце реєстрації до дня укладення договору купівлі-продажу квартири не може, оскільки 24 лютого 2022 року введений воєнний стан та наявні певні обмеження на зміну реєстрації місця проживання, проте, зобов`язався змінити місце реєстрації до 01 вересня 2022 року. Проте, як вказує позивач, відповідачі своїх зобов`язань не виконали та до 01 вересня 2022 року не знялись з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття та позовних заяв з додатками. 27 лютого 2023 року на адресу суду надійшли заяви відповідачів про визнання позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14 липня 2022 року між [PERSON] (покупець) та Годинської (до зміни прізвища [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петутіною Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за №595. Відповідно до пункту 1.1. цього договору продавець передає квартиру у власність покупцю, а покупець приймає квартиру у власність і сплачує за неї обговорену у цього договорі грошову суму. Предметом даного договору є квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У абзаці 2 пункту 1.3. договору зазначено, що у квартирі, що є предметом договору, зареєстроване місце проживання продавця [PERSON] , яка зобов`язується знятись з реєстраційного обліку до 01 вересня 2022 року. Також у квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які повідомляють, що у цій квартирі не проживають фактично і зобов`язуються знятись з реєстраційного обліку до 01 вересня 2022 року, що підтверджується їх заявами, копії яких залишаються у справі нотаріуса. У випадку невиконання цих зобов`язань покупець має право звернутись до суду для зняття з обліку продавця та інших зареєстрованих осіб. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №304986878 від 14 липня 2022 року, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Також, в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 02 липня 2022 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., зареєстрована в реєстрі за №2777, відповідно до якої останній повідомив, що місце його реєстрації зареєстровано в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але в ній не проживає з 01 січня 2020 року. Змінити місце реєстрації до дня укладання договору купівлі - продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] не може, оскільки з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на всій території України та наявні певні обмеження на зміну місця реєстрації проживання. Також, у вказаній заяві [PERSON] повідомив, що має інше місце помешкання для проживання та реєстрації й підтвердив, що до 01 вересня 2022 року змінить місце реєстрації на інше. Відповідно листа [PERSON] від 30 червня 2022 року, засвідченого нотаріусом нотаріальної контори Беати Нєнєвської у місті Краків, Республіка Польща, перекладеного з польської мови на українську мову перекладачем Шевчук А.М. та засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., зареєстрованого в реєстрі за №3271, [PERSON] повідомив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте, з 01 січня 2020 року не проживає у квартирі, але змінити місце реєстрації в день укладення договору купівлі-продажу квартири не може, оскільки 24 лютого 2022 року на всій території був введений військовий стан і діє заборона зміни реєстрації. Також, [PERSON] зобов`язався змінити місце реєстрації до 01 вересня 2022 року. За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації 8597724 від 07 листопада 2022 року та №85977433 від 07 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] , з 12 жовтня 2010 року по теперішній час та [PERSON] , [INFO] , з 10 травня 2018 року по теперішній час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На переконання позивача відповідачі втратили право користування спірною квартирою, оскільки в ній не проживають та не є членами його сім`ї. Разом з тим, реєстрація відповідачів у квартирі об`єктивно порушує права позивача, у зв`язку з чим він був змішений звернутись до суду за захистом своїх прав з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, суд виходить з такого. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 156 Житлового кодексу України (далі по тексту - ЖК України) та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Зважаючи, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації з 01 січня 2020 року, не є власниками квартири [ADDRESS] , свого обов`язку щодо зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 01 вересня 2020 року не виконали та мають інше місце проживання, суд дійшов висновку, що останні втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі претендують на житлову площу у квартирі [ADDRESS] , або ставлять на теперішній час питання про своє вселення у вказану квартиру чи про усунення перешкод в користуванні житлом. Навпаки, в відповідачами подано суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн по 496,20 грн з кожного з відповідачів.

Outcome: approved