Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.07.2018 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.08.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, у шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.07.2018 року стягнуто з позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 10.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, скерувала до суду заяву, у якій підтримала заявлені нею вимоги. Просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує протри заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання, про що свідчать наявна в матеріалах повідомлення Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та про що судом постановлена ухвала. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 35, сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.07.2018 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 гривень щомісячно до її повноліття, починаючи стягнення з 10.05.2018 року. Згідно з рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.08.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 147 від 29.03.2023 року, який виданий виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , 2005 року народження. Зі слів заявниці та сусідів, [PERSON] виховує та утримує дочку одна, розлучена, стосунки з батьком дочки не підтримує. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Cт. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.07.2018 року, та стягувати в подальшому аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте, позивачем в межах розгляду цієї справи не надані докази, які б вказувати на те, що її матеріальний стан наразі суттєво погіршився у порівнянні з минулими роками, чи того, що здійснені нею витрати на забезпечення потреб доньки у повсякденному житті суттєво впливають на її матеріальний стан. Окрім того, позивачкою взагалі не надані суду будь-які докази про матеріальний стан відповідача, зокрема в частині його покращення, не доведено перед судом існування будь-яких труднощів для позивачки в отриманні таких доказів, не заявлено клопотання про витребування доказів про матеріальний стан відповідача - судом. За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача належними і допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed