Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

07.12.2022 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про припинення незаконного нарахування заборгованості, відновлення залишку коштів на рахунку та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2022 позивач, користуючись мобільним додатком «Telegram», подала заявку для отримання грошової виплати під назвою «єДопомога», для чого ввела реквізити своєї банківської картки «Для виплат» № [NUMBER] , на якій грошові кошти були відсутні, після чого вийшла з вказаного телеграм-каналу і очікувала надходження коштів. Через деякий час позивач отримала повідомлення через додаток «Приват 24» про списання грошових коштів в сумі 25734,80 грн. з її кредитної карти № [NUMBER] . При цьому жодних переказів коштів позивач не здійснювала та жодного підтвердження на списання кредитних коштів не надавала, в тому числі, жодного запиту від АТ КБ «Приватбанк» про надання згоди на списання грошових коштів позивачу не надходило. У зв`язку з цим позивач зателефонувала на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» за номером 3700 з метою блокування своїх банківських карток. По вказаному номеру позивачу голосовий помічник повідомляв про те, що їй перетелефонують працівники банку, однак протягом години ніхто з позивачем не зв`язався. При цьому, за час поки позивач намагалась зв`язатись з банком, її кредитну картку № [NUMBER] без її відома та згоди було перевипущено на картку № [NUMBER] , з якої три рази були списані кошти в сумі по 9558,64 грн., а всього 28675,92 грн. В подальшому, позивач зв`язалась з працівником банку через додаток «Приват24» в онлайн-чаті, яким було заблоковано картку та оформлено заявку на повернення коштів. Також, 24.10.2022 позивач звернулась до поліції з заявою про вчинення злочину, за результатами розгляду якої було відкрито кримінальне провадження № 12022020160000470, в якому позивача визнано потерпілою та розпочато досудове розслідування. Враховуючи викладені обставини, 05.11.2022 позивач звернулась з листом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просила провести службове розслідування, відновити залишок коштів на кредитній картці до стану, в якому він перебував перед незаконним списанням коштів 22.10.2022 та не нараховувати по кредитній картці будь-яку заборгованість. Разом з тим, 22.11.2022 позивач отримала відповідь, в якій відповідач вказав на факт здійснення нею одного платежу з кредитної картки, миттєвого її перевипущення без її згоди та здійснення ще трьох платежів без жодного підтвердження та порекомендував звернутись до органів поліції, не зважаючи на те, що позивачем було надано банку витяг з ЄРДР про відкрите кримінальне провадження. Таким чином, на думку позивача, АТ КБ «Приватбанк» внаслідок своєї злочинної недбалості та незабезпечення належної безпеки особистих даних позивача надав можливість шахраям зняти з її кредитного рахунку грошові кошти без її згоди, чим порушив її права. Крім того, позивач зазначає, що протиправні дії відповідача спричинили їй сильні душевні хвилювання та погіршення стану її здоров`я, що призвело до порушення звичного життєвого укладу, негативних змін у житті та змусили позивача витрачати час на оформлення документів для звернення до суду, чим було завдано моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює в 57000 грн. Також, в наданих 29.03.2023 додаткових поясненнях позив зазначила, що відповідачем були незаконно нараховані відсотки на суму незаконно списаних з її картки грошових коштів. Однак, 14.01.2023 відповідач повернув частину вказаних незаконно списаних коштів на загальну суму 27573,00 грн. та 17.01.2023 повернув платіж в розмірі 24745,00 грн. Таким чином, станом на день подання даних пояснень сума незаконної заборгованості перед відповідачем становить 2424,24 грн. За таких обставин, враховуючи заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви, позивач просить припинити незаконне нарахування заборгованості за кредитними картками № [NUMBER] та № [NUMBER], відновити залишок коштів на кредитному рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням незаконних операцій 22.10.2022, тобто станом на 21.10.2022 та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 57000 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2022 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2022 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено заборону Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 138/2976/22. Ухвалою суду від 27.01.2023 за клопотання представника позивача витребувано додаткові докази по справі. Ухвалою суду від 31.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 21.04.2023 до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, які фактично є відзивом на позовну заявута який ухвалою суду від 21.04.2023 залишено без розгляду. 19.05.2023 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Войнеску О.І. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглянути без його та позивача участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що 17.03.2022 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 99-110). Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування [PERSON] користувалась картками № [NUMBER] «Для виплат», № [NUMBER] «Універсальна», № [NUMBER] «Для виплат», № [NUMBER] «Універсальна», № [NUMBER] «єПідтримка». Згідно виписки за кредитними картками «Універсальна», власником яких є [PERSON] , за період з 18.10.2022 по 18.01.2023 було проведено декілька операцій (транзакцій) по списанню грошових коштів на загальну суму 54410,72 грн., а саме:22.10.2022 о 14 год. 59 хв. з картки № [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в сумі 25734,80 грн.; 22.10.2022 о 15 год. 07 хв., о 15 год. 08 хв. та о 15 год. 10 хв. з карки № [NUMBER] здійснено три грошових перекази в сумі по 9558,64 грн. (а.с. 164). Як вбачається зі скріншоту з телефону позивача щодо переписки з працівником банку в онлайн-чаті додатку «Приват24» [PERSON] 22.10.2022 о 16 год. 00 хв. повідомила працівнику банку про те, що з її кредитної картки були списані всі кошти, при цьому ніяких операцій вона не проводила. Також працівником банку було заблоковано картку та прийнято заявку на оскарження операцій та повернення коштів (а.с. 16-17). 24.10.2022 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про те, що невідома особа заволоділа грошовими коштами в сумі 54417 грн. з її кредитної картки «Приватбанк» № [NUMBER] , а саме після того, коли вона продиктувала номер своєї зарплатної картки «Приватбанк» № [NUMBER] для отримання соціальної допомоги через додаток «Телеграм» в групі «Єдопомога». За вказаним фактом 24.10.2022 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022020160000471 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Вказане підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с. 19). Також 05.11.2022 [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з заявою щодо незаконного зняття коштів та просила провести службове розслідування щодо викладених обставин, відновити залишок коштів на кредитній картці до того стану, в якому він був перед незаконним списанням коштів 22.10.2022, не нараховувати по кредитній картці будь-яку заборгованість та повідомити її про результати розгляду даного листа (а.с. 21-22). За результатами розгляду вказаної заяви банком направлено лист від 22.11.2022, в якому позивачу відмовлено в поверненні проведеного переказу та припиненні нарахування заборгованості з тих підстав, що банкам забороняється встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами. Умови договору є обов`язковими для виконання, а повернення кредиту є основним принципом кредитування (а.с. 24-25). З виписки за кредитними картками «Універсальна» [PERSON] за період з 19.01.2023 по 20.04.2023 вбачається що за карткою позивача № [NUMBER] здійснювалось списання відсотків за використання кредитного ліміту, а саме: 01.02.2023 в сумі 74,71 грн., 01.03.2023 в сумі 67,48 грн., 01.04.2023 в сумі 74,71 грн.. Залишок заборгованості на кінець періоду станом на 10.04.2023 становить 1874,08 грн. (а.с. 163). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (стаття 1071 ЦК України). Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Відповідно до пунктів 1, 5-11 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувались користувачем, зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувались користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть або спростовуватимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. Як вбачається з висновку від 20.04.2023, складеного головним спеціалістом управління безпеки ГО по захисту електронних платежів та послуг АТ КБ «Приватбанк» за результатами проведення службової перевірки по факту списання коштів з кредитної картки клієнта [PERSON] , встановлено, що 08.11.2022 до банку надійшло звернення клієнтки [PERSON] з інформацією щодо проведення невідомими зловмисниками несанкціонованих транзакцій з її карток та викрадення коштів на загальну суму 54410,72 грн. Клієнтка повідомила, що перед несанкціонованими транзакціями вона, користуючись мобільним додатком «Телеграм» знайшла канал в якому пропонувалось отримати матеріальну допомогу під назвою « [INFO] ». Зайшовши через це посилання, потрапила на сайт, що зовнішньо нагадував застосунок «Дія», де ввела фінансовий номер телефону, пароль до П24 та реквізити своєї картки. Проведеним аналізом входів в аккаунт Приват24 клієнтки встановлено: о 14:56:58 год. 22.10.2022 вхід з нетипових для клієнтки ІР-адреси за допомогою логіну та паролю до П24 аккаунту клієнта [PERSON] та з підтвердженням шляхом дзвінка на фінансовий номер телефону, при цьому клієнт натиснув «1», тим самим підтвердила вхід; о 14:58:41 год. 22.10.2022 вхід з типових для клієнта ІР-адреси. Зміни паролю доступу до аккаунту Приват24 клієнтки не було. Аналізуючи викладене, можна зробити висновок, що несанкціоновані транзакції могли бути здійснені внаслідок переходу клієнтки [PERSON] по фішинговому посиланню в мережі інтернет на підробну платіжну сторінку, яка імітувала Приват24 , з введенням каалієнткою інформації щодо своєї картки та фінансового номеру телефону, з наступним підтвердженням авторизації шляхом дзвінка на фінансовий номер телефону [NUMBER] , що могло зробити можливим вхід інших осіб в аккаунт Приват24 [PERSON] . Таким чином, зняття грошових коштів з картки клієнта [PERSON] стало можливим за сприяння розголошенню конфіденційних даних клієнтом (а.с. 159-162). Крім того, згідно вказаного висновку, грошові кошти в загальній сумі 52318,00 грн. клієнту [PERSON] повернуто платіжною системою, та станом на 19.04.2023 заборгованість по карті № [NUMBER] становить 1874,08 грн. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, обґрунтовуючи даний позов, позивач посилається на те, що станом на 22 жовтня 2022 року вона жодного переказу коштів не здійснювала, жодного підтвердження на списання кредитних коштів не надавала, в тому числі жодного запиту від АТ КБ «Приватбанк» про надання згоди на списання вказаних коштів їй не надходило, як в телефонному режимі так і в додатку «Приват24», а також в смс-повідомленнях. При цьому, позивач зазначає, що вказані грошові кошти були зняті з її кредитного рахунку внаслідок злочинної недбалості АТ КБ «Приватбанк», яке не забезпечило належну безпеку її особистих даних. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених нею обставин, а саме того, що кошти були переведені із її власного карткового рахунку без її волевиявлення і не за її власним розпорядженням. Наявність кримінального провадження, відкритого за заявою [PERSON] не може свідчити про вчинення злочину відносно неї та не може бути підставою для звільнення позивача від доказування в силу частини 6 статті 82 ЦПК України. Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження доводів про те, що на фінансовий номер телефону позивача не надходили жодні смс-повідомлення із кодами авторизації для підтвердження спірних транзакцій. При цьому з наданого відповідачем висновку за результатами службової перевірки по факту списання коштів з кредитної картки клієнта [PERSON] вбачається, що списання грошових коштів відбувалось за допомогою логіну та паролю до «Приват24» акаунту клієнта [PERSON] та з підтвердженням шляхом дзвінка на фінансовий номер телефону [NUMBER] , при цьому клієнт натиснув «1», чим підтвердив вхід. Вказане підтверджується випискою про успішне проведення авторизації на номер [NUMBER] [PERSON] 22.10.2022 о 14:56:33 год. (а.с. 150). Також відповідачем надано роздруківку входів в акаунт Приват24 [PERSON] , з якої вбачається, що 22.10.2023 з акаунту позивача було здійснено вхід до «Приват24» о 14:56:58, о 14:58:41, о 15:19:34 та о 15:34:37 год. При цьому зміни паролю доступу до акаунту «Приват24» клієнта не було (а.с. 155). Таким чином в період спірного списання грошових коштів позивач [PERSON] реєструвалась та мала доступ до додатку «Приват24». Вказане не заперечується самим позивачем, яка в позовній заяві зазначила, що зв`язалась з працівником банку в онлайн-чаті через додаток «Приват24», на підтвердження чого надала скріншот переписки з працівником банку від 22.10.2022 з 15 год. 59 хв. (а.с. 16). З вказаного можна зробити висновок, що позивач [PERSON] мала можливість як і здійснити самостійно спірні грошові перекази, так і самостійно заблокувати свої кредитні картки, у випадку виявлення несанкціонованих переказів. При цьому твердження позивача про те, що вона одразу після отримання повідомлення з додатку «Приват24» про списання першого грошового переказу з її кредитної картки в сумі 25734,80 грн., тобто о 14:59, телефонувала на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» за номером 3700 з метою блокування банківських карток не підтверджено жодними доказами. Скріншот з телефону позивача щодо дзвінків до Відповідача на номер 3700, який знаходиться в матеріалах справи, не є доказом на підтвердження вказаних обставин, оскільки не містить даних про дату, час та тривалість дзвінків (а.с. 14). Проте з вказаного вище висновку за результатами службової перевірки по факту списання коштів з кредитної картки клієнта [PERSON] вбачається, що обмеження операцій по рахунках клієнта було встановлено лише після її звернення о 16:10 год. Крім того, як зазначає позивач, а також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань [PERSON] зі свого мобільного телефону повідомила номер своєї картки «Приватбанк» через додаток «Телеграм» в групі «Єдопомога», при цьому доказів того, що нею не було повідомлено інші реквізити своєї картки, матеріали справи не містять. Також позивачем взагалі не надано доказів того, що вона реєструвалась у вказаній групі в додатку «Телеграм». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Саме на позивача покладається тягар доведення, що електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, що не суперечить правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 751/6050/18, щодо розподілу між сторонами тягаря доведення у такій категорії справ. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження помилковості спірних переказів, та доказів, що безспірно свідчать, що вони не були ініційовані позивачем, суд прийшов до висновку про відсутність у відповідача підстав для відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частин 1 і 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , тому її вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви, то заходи забезпечення позову у виді накладення заборони Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 138/2976/22,підлягають скасуванню на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України.

Outcome: dismissed