Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив витребувати на користь позивача з чужого незаконного володіння відповідача - [PERSON] об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності запис індексний номер: 8884569 від 10.12.2013, 16:43:57, приватний нотаріус Соболева Вікторія Леонідівна, Донецький міський нотаріальний округ про реєстрацію за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивачу, [PERSON] з 2011 року належить на праві власності квартира загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , від 05.12.2011, виданого виконкомом Феодосійської міської ради АРК Крим та витягом про державну реєстрацію прав від 05.12.2011, виданого Комунальним підприємством «Феодосійське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації». Ця квартира придбана [PERSON] на умовах Договору №Б-44 про спільну дольову участь в будівництві 120 квартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 08.11.2010 з додатками, укладеного між ТОВ «Інтербудсервіс» та [PERSON] і станом на 06.09.2011 в повному розмірі оплачена. Зважаючи на те, що з березня 2014 року Російська Федерація незаконно проголосила Крим своєю територією, у позивача відсутня можливість користуватися власним майном. Квартира була зачинена й позивач був впевнений, що в ній ніхто не проживає. Водночас, в 2020 році позивачу випадково стало відомо, що належна йому на праві власності нерухомість за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно обліковується за громадянином [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 6210, виданого 10.12.2013, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., зареєстрованого в реєстрі за номером 6210. Незважаючи на той факт, що власник майна - [PERSON] з громадянином [PERSON] не укладав будь-якого договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS] і не звертався за його посвідченням до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Соболєвої В.Л. В ході досудового розслідування кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за № 12020105060000419 за ст.358 ч.2 КК України за заявою [PERSON] , потерпілому [PERSON] стало відомо, що за реєстраційним номером 6210 в реєстрі приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л. був зареєстрований інший правочин між іншими сторонами та щодо іншого предмету, а саме: договір дарування квартири під [ADDRESS] , укладений між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON] . Таким чином, із власності позивача поза його волею, фактично вибуло нерухоме майно, про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно - індексний номер: 8884569 від 10.12.2013, 16:43:57, реєстратор - приватний нотаріус Соболєва Вікторія Леонідівна, Донецький міський нотаріальний округ. При цьому, належної правової підстави для вибуття нерухомого майна з власності позивача не існує, так як ним не укладався договір дарування. За відповідачем - [PERSON] фактично проведена державна реєстрація речового права - права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , без виникнення у [PERSON] права власності на спірний об`єкт. Оскільки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про перехід права власності на підставі Договору дарування, серія та номер: 6210, виданий 10.12.2013, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., який фактично не укладався сторонами та не реєструвався в реєстрі за номером 6210. Відповідно, державна реєстрація речового права на квартиру за [PERSON] не є підставою виникнення цього права. В ході розгляду справи сторона позивача позов підтримала в повному обсязі, було подано заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соболєва Вікторія Леонідівна у відкрите судове засідання не з`явилася, подала до суду пояснення, в яких зазначила, що нею не посвідчувався договір дарування серія та номер: 6210, зареєстрований в реєстрі за номером 6210. Замість вказаного договору в цю дату за тим же номером нею було посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] . Також третьою особою було виявлено те, що 05.10.2019 року державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник Оксаною Михайлівною було внесені зміни до розділу № 237430201116 та права власності № 3774237, а саме: в розділі № 237430201116 змінено адресу та площу квартири; в записі про право власності № 3774237 змінено власника квартири з [PERSON] на [PERSON] . Третя особа просила розглядати справу без її присутності. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, зважаючи на наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , від 05.12.2011, виданого виконкомом Феодосійської міської ради АРК Крим (а. с. 14) та витягом про державну реєстрацію прав від 05.12.2011, виданого Комунальним підприємством «Феодосійське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» (а. с. 16). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 6210, виданого 10.12.2013, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., зареєстрованого в реєстрі за номером 6210 (а. с. 28). Обгрунтовуючи позов, [PERSON] зазначає, що з [PERSON] він не укладав будь-якого договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS] і не звертався за його посвідченням до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Соболєвої В.Л. Із копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачаєтеся, що 27.08.2020 року зареєстровано заяву [PERSON] про те, що 20.08.2020 року ним було виявлено факт підробки договору дарування квартири (а. с. 23). В ході досудового розслідування кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за № 12020105060000419 за ст.358 ч.2 КК України за заявою [PERSON] , встановлено, що за реєстраційним номером 6210 в реєстрі приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л. був зареєстрований інший правочин між іншими сторонами та щодо іншого предмету, а саме: договір дарування квартири під [ADDRESS] , укладений між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON] (а. с. 26). Із пояснень приватного нотаріуса Соболєвої В.Л. вбачається, що нею не посвідчувався договір дарування серія та номер: 6210, зареєстрований в реєстрі за номером 6210. Замість вказаного договору в цю дату за тим же номером нею було посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 113). Також, із пояснень нотаріуса вбачається, що нею було виявлено те, що 05.10.2019 року державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник Оксаною Михайлівною було внесені зміни до розділу № 237430201116 та права власності № 3774237, а саме: в розділі № 237430201116 змінено адресу та площу квартири; в записі про право власності № 3774237 змінено власника квартири з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 116-118). Таким чином, із власності позивача поза його волею, фактично вибуло нерухоме майно, а саме, квартира загальною площею 70.6 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . При цьому, правової підстави для вибуття нерухомого майна з власності позивача не було, так як договір дарування спірної квартири між позивачем та відповідачем не укладався, що підтверджується наявними матеріалами справи. Зважаючи на викладене, за відповідачем - [PERSON] фактично проведена державна реєстрація речового права - права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , без виникнення у [PERSON] права власності на спірний об`єкт. Оскільки, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про перехід права власності на підставі договору дарування, серія та номер: 6210, виданий 10.12.2013, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., який фактично не укладався сторонами та не реєструвався в реєстрі за номером 6210, відповідно, державна реєстрація речового права на квартиру за [PERSON] не є підставою виникнення цього права. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними . У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Вищевказаними діями відповідача [PERSON] порушено вимоги ст. 317 ЦК України, а саме порушено права позивача щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статей 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з висновками пленуму Верховного суду України викладених у постанові № 9 від 06.11.2009, пунктом 8 даної постанови, передбачено, що зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Як вбачається із матеріалів справи, сторони не укладали договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , Відповідно до абз. З п. 21 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 (надалі - Постанова), у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. У зв`язку з тим, що вищевказане майно вибуло з володіння [PERSON] не з його волі, вказане майно піддягає витребуванню з чужого незаконного володіння [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, задля поновлення порушених прав [PERSON] у встановленому законом порядку, суд вважає необхідним витребувати із чужого незаконного володіння вищевказане нерухоме майно та скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за [PERSON] , що буде відповідати меті ефективного захисту порушених прав позивача. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подання позовної заяви на загальну суму в розмірі 1984 грн. 80 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 54), яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved