Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

01 червня 2020 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Нова пошта» про визнання дій протиправними, про стягнення грошової суми, про стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси. В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», в якому просив: - визнати протиправними дії працівників ТОВ «Нова пошта»; - стягнути з ТОВ «Нова пошта» на користь позивача грошову суму у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - стягнути з ТОВ «Нова пошта» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі середньомісячної заробітної плати по Україні у розмір 10\~847 грн. за кожний місяць, з 12.04.2020 року по день працевлаштування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.04.2020 року до відділення №39 ТОВ «Нова пошта» на ім`я позивача надійшло відправлення №59000502293846. Позивач вказує про те, що 10.04.2020 року та 11.04.2020 року йому було відмовлено у видачі відправлення з причин того, що саморобна маска, яка знаходилася на його обличчі не відповідала критеріям працівників відділення, та у видачі відправлення було відмовлено. 11.04.2020 року позивачем було зареєстровано претензію щодо неможливості отримання відправлення. Також, позивач зазначає про те, що 14.04.2020 року звернувся із скаргою до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, та із інформаційним запитом про визначення терміну «захисна маска, виготовлено самостійно» до ДУ «Одеський обласний лабораторний центр МОЗ України». 17.04.2020 року позивач звернувся із запитом про визначення терміну «захисна маска, виготовлено самостійно» до Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, до Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області. Позивач вказує про те, що у зв`язку з неотриманням відправлення, він втратив робоче місце, та на даний час є безробітним. Також, із-за ситуації, що склалася, у позивача погіршився стан здоров`я. Позивач вважає, що відмова працівників відділення «Нової пошти» №39 у реалізації його прав щодо отримання послуг є незаконною, є безпідставною, та такою, що порушує конституційні права позивача. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 02.11.2020 року на 12год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 21.04.2021 року на 11год. 30хв. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. У судове засідання з`явилася представник позивача [PERSON] адвокат Аруцева І.Г., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача ТОВ «Нова пошта» - адвокат Дмітрієв Р.Б. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп. 138). Також, в матеріалах справи міститься письмовий відзив представника відповідача адвоката Дмітрієва Р.Б., в якому позовні вимоги не визнав, вважає їх не обгрунтованими та безпідставними. Також, зазначив про те, що не має правових підстав для задоволення позовних вимог (арк.сп.65-68). У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обгрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що ТОВ «Нова пошта» у своїй діяльності діє на підставі Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, який розміщений на офіційному сайті novaposhta.ua, та на підставі Умов надання послуг. Розділом 12 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» урегульовано Умови одержання відправлення у відділенні. Відповідно до Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12.03.2020 року на всій території України було встановлено карантин. ТОВ «Нова пошта» на виконання вимог вказаної Постанови, було встановлено додаткові правила обслуговування відвідувачів. Із пояснень позивача вбачається про те, що у зв`язку із порушенням працівниками відділення «Нової пошти» умов надання послуг та не отримання ним відправлення, він втратив робоче місце, та йому було завдано матеріальної шкоди. Із Листа №3 від 14.04.2020 року, наданий ПП «Флагман-СД» вбачається про те, що позивач [PERSON] був лише кандидатом на зайняття посади охоронця, а не працював на вказаній посаді (арк.сп. 40). Тому через дії працівників відповідача він не міг втратити роботу. Згідно умов Публічного договору, ТОВ «Нова пошта» несе відповідальність у чітко визначених випадках, серед яких не передбачено відповідальності «за втрату робочого місця» отримувачем пересилання. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. У відповідності до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 03.12.2019 року (справа № 686/26653/18 провадження № 61-12277св19). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 Пленум ВСУ роз`яснив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, тому судовий збір слід покласти на позивача. Судом встановлено, про те, що позивач [PERSON] не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог. Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Нова пошта» про визнання дій протиправними, про стягнення грошової суми, про стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed