Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 березня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2020 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 01 квітня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №208. 04 вересня 2021 року відповідачка пішла до своєї подруги на святкування дня народження та зникла на тиждень, після чого прийшовши додому, зібрала речі та більше не поверталась. У листопаді 2021 року позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачкою. 06 жовтня 2021 року комісією у складі провідного та головного спеціалістів служби у справах дітей Суворовської районної ради міста Херсон Федіної О.Ю. та [PERSON] та інспектором ювінальної поліції ГУ НП у місті Херсон Магденко К.В. було здійснено обстеження умов проживання малолітної [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] , про щ обуло складено Акт умов обстеження від 06 жовтня 2021 року. З даного акту вбачається, що в будинку були задовільні умови проживання, дитина проживала з батьком в одній кімнаті, в якій є ліжко, шафа з одягом за сезоном та іграшки. Крім того в акті зазначено, що виховувати дитину допомагають бабуся та прабабуся, стосунки в родині добрі. У зв`язку із окупацією м. Херсон збройними формуваннями російської федерації позивач разом з дитиною та її бабусею вимушені були евакуюватись до с. Побережжя Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 20 вересня 2022 року №2613-7001524388 та №2613-7001524422. У зв`язку із вищезазначеними обставинами позивач був вимушений повторно звернутись до суду для розірвання шлюбу із відповідачкою, оскільки матеріали справи були втраченими. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано, а малолітню доньку залишено проживати із батьком. 01 грудня 2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Єзупільської селищної ради ЦюцьмацьГ.О., головного спеціаліста Осташ Х.М. було здійснено обстеження умов проживання позивача та його доньки в [ADDRESS] , про щ обуло складено відповідний Акт № 13 від 01 грудня 2022 року. З Акту вбачається, що умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, у будинку тепло та чисто, відсутні неприємні запахи, у кімнатах прибрано, на кухні порядок, посуд чистий, їжа приготовлена. Дитина чиста, доглянута, має необхідний одяг та взуття. Виходячи з вищевикладеного позивач просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати з неї аліменти на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить задовольнити позов на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзив не подала, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Представник Органу опіки і піклування - Виконавчого комітету Єзупільської селищної ради Осташ Х.М., в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 01 квітня 2020 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №208 (а.с.14). Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] залишено проживати з батьком (а.с.27). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2613-7001524422 від 20 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2613-7001524388 від 20 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно акту від 06 жовтня 2021 року обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом із ним зареєстровані та проживали: донька - [PERSON] , [INFO] , бабуся - [PERSON] , [INFO] та прабабуся - [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження встановлено, що [PERSON] займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньки [PERSON] , яка забезпечена усім необхідним (а.с.23). Згідно довідки Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 449 від 31 жовтня 2022 року [PERSON] разом із донькою [PERSON] , 2020 року народження перемістились в с. Побережжя Івано-Франківського району Івано-Франківської області, як внутрішньо переміщені особи (а.с. 24). Згідно довідки КНП «Єзупільська міська лікарня» № 818 від 11 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] отримала профілактичні щеплення відповідно віку і календаря профілактичних щеплень (а.с.25). Згідно акту №13 від 01 грудня 2022 року обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] разом із ним проживають: донька - [PERSON] , [INFO] , мати/бабуся - [PERSON] , [INFO] та вітчим/дідусь - [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження встановлено, що умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам. У будинку чисто, тепло. Відсутні неприємні запахи, у кімнаті прибрано, на кухні порядок, посуд чистий, їжа приготовлена. Наявні необхідні меблі (шафа для зберігання одягу та особистих речей), у дитини присутні іграшки. Дитина чиста, доглянута, має необхідний одяг та взуття (а.с.26). Згідно акту №7 від 03 квітня 2023 року обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] разом із ним проживають: донька - [PERSON] , [INFO] , мати/бабуся - [PERSON] , [INFO] та вітчим/дідусь - [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження встановлено, що у дитини є своя кімната, місце для ігор та відпочинку, є м`які меблі, щафа для зберігання особистих речей. Дитина чиста, доглянута, має необхідний одяг та взуття (а.с.40). Рішенням виконачого комітету № 33 від 25 квітня 2023 року був затверджений висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України(ст. 1 СК України). У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Ст. 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав. Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підтвердження родинних відносин позивача та малолітної: [PERSON] , [INFO] , надано свідоцтво про народження дитини (а.с.14), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с.19-20). Отож позивач наділений правом на звернення до суду із даним позовом. Суд враховує, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що фактично відповідач не цікавиться життям своєї дитини, хоч мала таку можливість, всі питання щодо її виховання вирішуються батьком. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, що підтверджені належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню. Суд зазначає, що згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved