Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У січні 2023 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявоюдо відповідача про припинення обтяження нерухомого майна. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.01.2000 року, виданого Кіровоградською міською радою, є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .В ході реалізації права власності, [PERSON] стало відомо, що на належний їй об`єкт нерухомого майна накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження. На підтвердження існування обтяження станом на теперішній час, до матеріалів позову додається інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформована 12.12.2022 року. 29.08.2003 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів було підписано договір застави №2481 від 29.08.2003 року, відповідно до якого заставним майном виступила квартира за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Письменною Л.І., при посвідченні договору застави, була накладена заборона на відчуження зазначеної квартири. В подальшому, Державним нотаріальним архівом, на підставі повідомлення приватного нотаріуса Письменної Л.І. від 29.08.2003 року №113, було зареєстровано обтяження. Станом на 2003 рік, реєстрація обтяжень проводилася у паперовому форматі, однак у 2008 році (14.10.2008 року) відомості були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який уже існував в електронному форматі.Грошові зобов`язання по кредитному договору позивачем були виконані у визначені строки в повному обсязі, будь-якого судового рішення щодо стягнення коштів за кредитним договором, вимог чи претензій не існує. При цьому, при припиненні договірних відносин у зв`язку з їх повним виконанням, поза увагою [PERSON] залишилося накладене на квартиру обтяження.Оскільки, документи, що підтверджували б вище описані договірні відносини, а також документи, що підтверджували б виконання договірних зобов`язань у позивача у зв`язку з значим проміжком часу не збереглися, а також враховуючи, що діяльність ПАТ (ВАТ) КБ «Надра» припинена, на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було направлено листа з проханням підтвердити виконання зобов`язань [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» по кредитному договору та відповідно відсутність майнових претензій.Однак, у відповідь на звернення було отримано лист №49-036-16952/21 від 10.12.2021 року, яким Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив лише про відсутність інформації щодо договору застави № 2481 від 29.08.2003 року в «Єдиній операційній інформаційній системі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб».Враховуючи наведені обставини, належним способом захисту майнових прав [PERSON] є звернення до суду з позовом про припинення обтяження нерухомого майна. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 13 квітня 2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи Національного банку України, просять суду вжити всі передбачені законом заходи для всебічного повного та об`єктивногоз`ясування обставин справи, проводити розгляд справи без їх участі. 26 квітня 2023 року від ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надіслано клопотання щодо доказів направлення відзиву сторонам . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Національного\~ банку\~ України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодозадоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.01.2000 року, виданого Кіровоградською міською радою, є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В ході реалізації права власності, [PERSON] стало відомо, що на належний їй об`єкт нерухомого майна накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформована 12.12.2022 року. 29.08.2003 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів було підписано договір застави №2481 від 29.08.2003 року, відповідно до якого заставним майном виступила квартира за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Письменною Л.І., при посвідченні договору застави, була накладена заборона на відчуження зазначеної квартири. Державним нотаріальним архівом, на підставі повідомлення приватного нотаріуса Письменної Л.І. від 29.08.2003 року №113, було зареєстровано обтяження. Станом на 2003 рік, реєстрація обтяжень проводилася у паперовому форматі, однак у 2008 році (14.10.2008 року) відомості були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який уже існував в електронному форматі. Оскільки, документи, що підтверджували б вище описані договірні відносини, а також документи, що підтверджували б виконання договірних зобов`язань у позивача у зв`язку з значним проміжком часу не збереглися, а також враховуючи, що діяльність ПАТ (ВАТ) КБ «Надра» припинена, на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було направлено листа з проханням підтвердити виконання зобов`язань [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» по кредитному договору та відповідно відсутність майнових претензій. У відповідь на звернення було отримано лист №49-036-16952/21 від 10.12.2021 року, яким Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив лише про відсутність інформації щодо договору застави № 2481 від 29.08.2003 року в «Єдиній операційній інформаційній системі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач вжив всіх необхідних заходів для досудового врегулювання спору, однак змушений звернутись до суду для зняття арешту. \~ \~ \~ \~Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Згідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 3 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 2,4,5 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за Придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~ Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved