Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

07.03.2023 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 01.10.2003 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що діти сторін проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчання та навчається у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя, де є студентом 2 курсу. При цьому\~домовленості щодо\~утримання дітей\~між сторонами\~не досягнуто.\~Відповідач у\~добровільному порядку\~не надає\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дітей,\~хоча є фізично здоровим, інших осіб на утриманні немає, працевлаштований та отримує дохід, має у власності об`єкти рухомого та нерухомого майна, зокрема, п`ять транспортних засобів та земельну ділянку. За таких\~підстав позивач\~просить:\~1)\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 07.03.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 07.03.2023 і до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. 23.03.2023 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливки Л.М. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 головуючою суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновську І.В. 07.04.2023 прийнято до свого провадження вказану цивільну справу, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 08.05.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 08.05.2023 за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази, оголошено перерву у судовому засіданні до 05.06.2023. У судовому засіданні 05.06.2023 представник позивача адвокат Самуляк М.Ю. позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Пояснив, що станом на даний час сторони проживають окремо. Спільні діти сторін знаходяться на утриманні у позивача, яка не працює та не має можливості самостійно забезпечувати дітей. У судовому засіданні 05.06.2023 свідок [PERSON] пояснив, що є сином сторін. Свідок показав, що з січня 2023 року батьки проживають окремо. Свідок разом з неповнолітніми сестрами проживає спільно з матір`ю. Свідок навчається на денній платній формі навчання у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя. Вартість навчання за один навчальний рік становить 18000 грн. Оплату за навчання вносить позивач. Пояснив, що позивач раніше була працевлаштована та отримувала дохід у виді заробітної плати, однак впродовж останніх восьми місяців не працює. Також показав, що займається фермерським господарством, для розвитку якого необхідні певні грошові вкладення, що і спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. Зазначив, що у відповідача наявні лише два автомобілі та один трактор. У судове засідання 05.06.2023 позивач [PERSON] не з`явилася, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 05.06.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 01.10.2003 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , одружились, про що складений актовий запис № 44. Після державної реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 6, 7, 8). Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 112 від 01.03.2023, яка видана Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 9), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, як встановлено з показань свідка, за вказаною вище адресою відповідач не проживає. Указане підтверджує, що станом на даний час діти сторін проживають разом з позивачем. Відповідач докази на спростування таких обставин суду не надав. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 889850 [PERSON] є власником земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,11 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Як убачається з відповіді на запит № 1900-2023-0000454 від 16.05.2023 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с. 63), за період з 1 кварталу 2022 року до 1 кварталу 2023 року відповідач щомісячно отримував дохід у виді заробітної плати у розмірі 10200 грн, а також дохід від надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду у розмірі 9664 грн та благодійну допомогу у розмірі 3470 грн. Разом з тим суд відхиляє за неналежністю копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 12), серії [NUMBER] (а.с. 13), серії [NUMBER] (а.с. 14), серії [NUMBER] (а.с. 15) та серії [NUMBER] (а.с. 16). Такі докази не підтверджують право власності відповідача на транспортні засоби станом на даний час, а лише засвідчують факт реєстрації останніх за відповідачем у певний період часу. Інші докази на підтвердження цих обставин, зокрема інформація з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області суду не надані. При цьому допитаний у судовому засіданні свідок показав, що у власності відповідача станом на даний час перебуває лише два автомобілі та один трактор. Також суд враховує, що відповідач правом подання відзиву не скористався та у судове засідання не з`явився. Докази на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. Суду не доведено, що за станом здоров`я, чи у зв`язку з наявністю на утриманні інших осіб, чи з інших підстав відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня неповнолітніх дітей сторін аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд зазначає таке. Так, згідно з відповіддю Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя № 2/28-384 від 10.03.2023 [PERSON] є студентом 2 курсу факультету інженерії машин, споруд та технологій Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. Форма здобуття освіти денна. Термін навчання з 01.09.2021 до 30.06.2025. Підстава навчання - за кошти фізичних осіб (а.с. 39). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). Так, ч. 1, 2 ст. 199 СК України визначають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням повнолітня дитина [PERSON] потребує матеріальної допомоги відповідача. Позивач позбавлена можливості самостійно забезпечити усі потреби дитини, що пов`язані з її навчанням. З показань [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суд встановив, що [PERSON] навчається на платній формі навчання. Вартість навчання за один навчальний рік становить 18000 грн. Оплату за навчання здійснює позивач. Також, як убачається з відповіді № 2/28-384 від 10.03.2023 (а.с. 39), про яку суд зазначив вище, навчання [PERSON] здійснюється на денній формі здобуття вищої освіти, яка відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» є таким способом організації навчання здобувачів вищої освіти, що передбачає проведення навчальних занять та практичної підготовки. Указані обставини в сукупності дають підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання [PERSON] позбавлений можливості повноцінно працювати, отримувати дохід та забезпечувати свої потреби, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. При цьому суд враховує, що навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини. Щодо можливості відповідача надавати дитині матеріальну допомогу суд зазначає, що, як встановив суд вище, відповідач працевлаштований, отримує дохід у виді заробітної плати та від здачі земельної ділянки в оренду, має у власності рухоме та нерухоме майно. Указане свідчить про те, що відповідач [PERSON] має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1, 2 ст. 200 СК України\~визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо. Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684 грн. При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Так, з показань [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суд встановив, що [PERSON] навчається на платній формі навчання, а вартість такого навчання за один навчальний рік становить 18000 грн. Відтак щомісячна плата за навчання у вищому навчальному закладі становить 1500 грн (18000 грн : 12 = 1500 грн). Також повнолітній [PERSON] , який продовжує навчання, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з його навчанням в освітньому закладі. Зокрема, [PERSON] необхідно придбавати навчальні посібники, канцелярське приладдя, спортивний одяг для відвідування занять з фізичної підготовки тощо. Ураховуючи викладені\~обставини суд,\~доходить висновку,\~що щомісячні\~витрати [PERSON] , який продовжує навчання, наближені до прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становлять 2684 грн. Відтак приймаючи рівний обов`язок батьків на утримання дитини, витрати кожної зі сторін на утримання повнолітнього сина мають становити 1342 грн. Ураховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлений судом розмір доходу відповідача, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня життя [PERSON] , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/5 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Outcome: partial