Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

01.03.2023 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що відповідач [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , успадкувала право на земельну частку (пай), що знаходиться в колишньому КСП «8 Березня» с. Чаруків Луцького району. В подальшому на підставі рішення Городищенської сільської ради № 12/76 від 26.11.2021 року, відповідачці затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,0562 га, з кадастровим номером 0722886800:03:000:0117, розташовану за межами с. Чаруків Городищенської сільської ради (далі земельна ділянка), а також передано її у власність останньої. Разом з тим, [PERSON] 13.04.2004 року була документована паспортом громадянина рф, паспорт громадянки України їй не видавався. На даний час, Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗУ України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Враховуючи наведене, просить суд конфіскувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області земельну ділянку, яка на праві власності належать [PERSON] та стягнути з неї судові витрати по справі. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1977 від 04.06.2021 року [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] , успадкувала право на земельну частку (пай), що знаходиться в колишньому КСП «8 Березня» с. Чаруків Луцького району, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0203905, виданого Луцькою РДА 02.06.1997 року на підставі розпорядження Луцької РДА № 191 від 30.05.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.06.1997 за № 675, що належало матері померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі рішення Городищенської сільської ради № 12/76 від 26.11.2021 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства [PERSON] » [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0562 га, з кадастровим номером 0722886800:03:000:0117, розташовану за межами с. Чаруків Городищенської сільської ради, а також передано їй у власність дану земельну ділянку. Вказаним рішенням відповідачку зобов`язано протягом року з моменту отримання права на земельну ділянку відчужити її. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14.01.2022 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0722886800:03:000:0117, площею 0,0562 га (реєстраційний номер 2560092207080). Судом також встановлено, що [PERSON] 13.04.2004 року документована паспортом громадянина рф. Відповідно до інформації Городищенської сільської ради [PERSON] , [INFO] на території сіл Городищенської територіальної громади не зареєстрована та не проживає. На запит окружної прокуратури від 26.01.2023 року № 53-763вих23 чи видавався паспорт громадянки України [PERSON] , УДМС України у Волинській області надано інформацію, що остання такий паспорт не отримувала. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення ст. ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 14.01.2022 року по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved