Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

27.04.2023 року позивач [PERSON] звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16.11.2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 683. В обґрунтування позову позивач зазначила, що протягом останніх років відносини позивача та відповідача поступово погіршувались. Доволі часто в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Між подружжям зникло взаєморозуміння та повага. Несумісність поглядів на життя створюють неможливість подальшого проживання однією сім єю. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння. На тепер сторони спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не мають, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом з матір`ю, позивачем по справі. Ухвалою суду від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від відповідача та його представника до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та про що був зроблений відповідний актовий запис № 683. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання та місця проживання дітей сторони не мають, спір щодо спільно нажитого майна наразі відсутній. Діти залишаються проживати разом з матір`ю, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог щодо розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved