Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

29 березня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА») звернулось до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з останнього на користь ПрАТ «СК «УНІКА» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 39 167,96 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 травня 2019 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Договір), належного страхувальнику транспортного засобу «НІСАН», державний номерний знак (далі д.н.з.) [NUMBER] . Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику страхове відшкодування. 15 вересня 2019 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу «ШЕВРОЛЕТ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «НІСАН», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «НІСАН», д.н.з. [NUMBER] , який застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором № 814001/4640/1000230. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року (справа № 755/15295/19) дана ДТП сталася з вини водія [PERSON] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування наземного транспорту, Закону України «Про страхування», складено страховий акт № 00318196, визначено розмір страхового відшкодування у сумі 39 167,96 грн. на підставі Звіту № 14593 про вартість матеріального збитку. Згідно витягу з центральної бази даних МТСБ, поліс ОСЦПВНТЗ на транспортний засіб «ШЕВРОЛЕТ», д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП не укладався/не діяв. Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1188, 1191, 1192 Цивільного Кодексу (ЦК) України, просить стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2023 року матеріали даної цивільної справи передано за територіальною підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (а.с.49). 26 квітня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Слободянюк А.В. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 57). Відповіднодо ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Судом 02 травня 2023 року розміщено на сайті судової влади України оголошення про повідомлення відповідача про розгляд судом справи. Позивач про розгляд справи повідомлений, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 08 травня 2023 року. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 14 травня 2019 року між ПрАТ «СК «Уніка», та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 814001/4640/1000230, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Hissan Х-ТRАIL», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.11). Судом досліджено у форматі повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2019 року (справа № 755/15295/19), відповідно до якої 15 вересня 2019 року о 23 год. 45 хв. в м. Києві по просп. Ватутіна, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hissan Х-ТRАIL», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобілів. Водія [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.п. 1.2.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 814001/4640/1000230 від 14 травня 2019 року ДТП, яке мало місце 15 вересня 2019, року належить до страхових ризиків. 04 жовтня 2019 року до ПрАТ «СК «УНІКА» звернулась страхувальник [PERSON] за договором добровільного страхування наземного транспорту № 814001/4640/1000230, із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку № 00318196 (а.с.8). Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 14593 від 23 жовтня 2019 року, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Hissan Х-ТRАIL», д.н.з. [NUMBER] , склала 39 167,96 грн. (а.с.17-29). ПрАТ «СК «УНІКА» складено Страховий акт № 00318169 від 25 жовтня 2019 року на суму 39 167,96 грн. щодо автомобіля «Hissan Х-ТRАIL», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, у зв`язку з чим, сума страхового відшкодування склала 39 167,96 грн. (а.с7). ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило перерахування страхового відшкодування [PERSON] на підставі Договору № 814001/4640/1000230 від 14 травня 2019 року, без ПДВ, у сумі 39 167,96 грн., що підтверджується платіжним дорученнями № 116048 від 28 жовтня 2019 року (а.с.6). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 6 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 року передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 39.1, 39.2.1 п. 39,2 ст. 39 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 року Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, основним завданням якого є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України судом враховується висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №127/7370/17. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, за результатами розгляду якої Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, зокрема договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія, який керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до Централізованої бази даних МТСБУ, станом на 15 вересня 2019 року не була застрахована (а.с. 39). Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (МТСБУ). В останньому випадку обсяг відповідальності незастрахованої особи обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, здійсненої МТСБУ. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, та якою завдано шкоди забезпеченому транспортному засобу, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, в разі якщо в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шкода завдана з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, обов`язок її відшкодування покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України, у порядку встановленому законом. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені обставини відсутності застрахованої цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу відповідача на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на день ДТП, позивач не надав доказів на підтвердження його звернень до МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та про відмову у здійсненні такої виплати. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, позов ПрАТ «СК «УНІКА» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є передчасним, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed