Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, як подружжям, припинені. На думку позивача, примирення та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2019 року зареєстровано шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіальног управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2563. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не висловлено бажання про зміну прізвища. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved