Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , які належали [PERSON] , що померла [INFO] в м. Баранівка Новоград-Волинського району Житомирської області . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м.Баранівка Новоград-Волинського району Житомирської області померла його баба [PERSON] . 14.09.2015 року [PERSON] склала заповіт , яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно йому. Заповіт не змінений і не скасований. Інші спадкоємці відсутні. Після смерті баби відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,1084 га . Позивач прийняв спадщину після смерті баби, та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа . Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано від приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Присяжнюка В.О. копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с. 19 -20). Позивач [PERSON] , до суду не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності в залі суду, позовні вимоги підтримує . Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнає, за умови їх підтвердження належними доказами. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] пормерла [INFO] в м. Баранівка Новоград-Волинського району Житомирської області , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 7) . \~ \~ \~ \~Згідно копії заповіту від 14.09.2015 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с. 6). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю виданого виконавчим комітетом Баранівської селищної ради від 07.10.1999 року на ім`я [PERSON] , остання мала у власності земельну ділянку в [ADDRESS] , земля передана для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1084 га (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2022 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1084 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та зареєстрував право власності на неї ( а.с. 14, 15 ). Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок , [PERSON] отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 13 ), від 12.12.2022 року № 22/2022/02-31 за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок . \~ \~ \~ \~Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позивачем не оскаржувалася. \~ \~ \~ \~Отже, у [PERSON] відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії Витягу № 263 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.02.2022 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , позивач по справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8 ). Згідно з копією довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 25.10.2022 року № 44, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано ( а.с. 12 ). \~ \~ \~ \~Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого Новоград Волинським МБТІ станом на 19.10.2022 року, житловий будинок по [ADDRESS] є загальною площею 43,4 м2, житловою 14,1 м2 , а також до будинку відносяться господарські будівлі, рік побудови 1950 (а.с. 9 11 ). \~ \~ \~ \~Згідно копії спадкової справи № 22/2022 після померлої [INFO] [PERSON] , заяву від 23.03.2022 року про прийняття спадщини по заповіту надіслав приватному нотаріусу Новоград-Волинського районного округу позивач [PERSON] (а.с. 29). З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлій на праві власності, однак за життя вона не отримала правовстановлювальний документ та не зареєструвала право власності. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов`язували наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved