Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Адвокат Яциник В.А. від імені та в інтересах позивача, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 246\~750,00 доларів США, з яких 90\~750,00 доларів США основна сума боргу та 156\~000 доларів США відсотки за неналежне виконання грошового зобов`язання; вилучити у відповідача транспортний засіб марки транспортний засіб марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», 2018 року випуску, тип ТЗ легковий загальний універсал, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] та передати його позивачу на період до його реалізації; звернути стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 23 квітня 2021 року на вказаний вище транспортний засіб, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, покликаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою від 10 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог\~ст.178 ЦПК України\~відзив на позов. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на транспортний засіб марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», 2018 року випуску, тип ТЗ легковий загальний універсал, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . Учасники справи у судове засідання призначене на 11:00 год 16 травня 2023 року не з`явилися. Представник позивача [PERSON] скористався правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). \~ \~ \~ \~23\~квітня 2021 року між позивачем [PERSON] (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір позики грошових коштів (наявний у матеріалах справи). За умовами договору позикодавець передав позичальникові у власність грошові кошти у сумі 90\~750,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент укладення цього договору становить 2\~527\~387,50 грн, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором не пізніше 06 серпня 2021 року. Як зазначено сторонами, грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору 23 квітня 2021 року, що про свідчить долучена до справи письмова розписка. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ст.545 ЦК України). З урахуванням взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором позики, настання дати повернення суми позики та відсутності доказів повернення позики суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про стягнення з відповідача 90\~750,00\~доларів США боргу за договором позики, чого відповідачем не спростовано. Правова позиція щодо можливості виконання договірних зобов`язань за договором позики в іноземній валюті викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Одночасно позивачем заявлено вимоги про стягнення відсотків за неналежне виконання грошового зобов`язання у розмірі 156\~000 доларів США за період з 06 серпня 2021 року по 01 грудня 2022 року, покликаючись на умови укладеного договору позики та положення цивільного законодавства, викладені у ст.625 ЦК України. У п.6 укладеного між сторонами договору позики узгоджено наступне: якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний додатково сплатити грошову суму у розмірі 10% від суми позики, що є предметом даного договору, за кожен календарний місяць прострочення платежу до моменту повного виконання позичальником свого зобов`язання. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625\~цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).\~ За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Натомість п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~за\~№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, вимоги позивача про стягнення відсотків за неналежне виконання грошового зобов`язання за період з 24 лютого 2023 року по 01 грудня 2022 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, що має наслідком відмови у позові у цій частині. Водночас з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відсотки за неналежне виконання грошового зобов`язання за період з 06 серпня 2021 по 24 лютого 2023 року у розмірі 54 450 доларів США (90\~750 доларів США*10%*6 місяців прострочення). Досліджуючи вимоги про звернення стягнення на предмет застави суд виходить із положень ст.1 Закону України «Про заставу»\~та\~ст.572 ЦК України. За даними нормами застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У ч.4 ст.577 ЦК України\~передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України\~в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. На забезпечення\~виконання зобов`язань\~за\~договором позики\~між сторонами\~укладено договір застави транспортного засобу від 23 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. (зареєстрованого в реєстрі за № 830), презкмпція правомірності якого не спростована (ст.204 ЦК України). Предметом застави виступає транспортний засіб марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», 2018 року випуску, тип ТЗ легковий загальний універсал, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу на праві власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим ТСЦ 4641 від 23 квітня 2021 року), оціночна вартість якого 2\~600\~000 грн. Відповідний запис внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Як унормовано ч.1 ст.589, ч.1 ст.690 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.ч.1, 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду (ст.ст.23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Пунктом 6.4 договору застави передбачено звернення стягнення на предмет застави на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса; договору про задоволення вимог заставодержателя або застереження про задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет застави в межах, передбачених п.6.4 цього договору (п.6.5). Позивачем дотримано вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якими обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Про указане свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 серпня 2022 року. Зважаючи, що відповідачем не виконано зобов`язань з повернення грошових коштів за договором позики, на відповідне повідомлення позивача (заставодержателя) не відреагував, а тому вимоги про звернення стягнення на предмет застави у рахунок такої заборгованості, що спрямовані на реальний захист порушеного права заставодержателя, є обґрунтованими. Протилежного відповідачем не наведено. Стосовно позовних вимог в частині вилучення предмета застави транспортного засобу суд зазначає наступне. За положеннями пункту 3 частини другої\~статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 10 Закону України "Про виконавче провадження"\~вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення. Водночас, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до\~статті 10 Закону України "Про виконавче провадження") вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду. Таких правових висновків дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 2/489/846/2016, від 30 травня 2018 року у справі № 555/661/16-ц. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що вилучення та передача предмета застави заставодержателю є передбаченим законом примусовим заходом щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження, що вживається на підставі рішення суду на період до його реалізації, якщо такий необхідний. Верховним Судом в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 461/11509/15-ц зазначено, що такий спосіб захисту є ефективним. З огляду на викладене заявлені вимоги позивача в цій частині є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку.\~Суд акцентує увагу, що відповідач не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому справа вирішується за наявними матеріалами. У порядку ст.141\~ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 7\~836,53 грн судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (12405*5309760,72 (145200*36,5686)/9023302,05 (246750*36,5686)+536,80). У відповідності до положень ч.7 ст.158 ЦПК України у зв`язку із ухваленням рішення про задоволення позову вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 08 травня 2023 року, за відсутності вмотивованого клопотання учасника справи про скасування такого, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved