Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У лютому 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердої фіксованої суми 2000 грн на 1/4 частку його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути витрати на правничу допомогу. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21\~жовтня 2006 року, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року розірвано, мають спільну дитину сина [PERSON] , 2009\~р. н., який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 вересня 2020 року на користь позивачки стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, проте вона вважає, що цього на теперішній час недостатньо для утримання дитини. За час, що пройшов з дня ухвалення рішення суду, змінився розмір заробітної плати, прожитковий мінімуму на дитину, зросли ціни на продовольство, одяг, послуги, стало вкрай важко утримувати їхнього спільного сина, враховуючи потреби дитини. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27\~лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10\~квітня 2023 року в справі призначено судове засідання на 01 травня 2023 року 10-00 год. 01.05.2023 судове засідання відкладено на 18.05.2023, 09-00 год. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач не з`явився до суду, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. За приписами ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21\~жовтня 2006 року, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03\~вересня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, починаючи з 27\~липня 2020\~року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми на частку (1/4) заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд ураховує, що з дати ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі пройшов значний час, внаслідок чого істотно змінились обставини, які впливають на розмір аліментів (потреби в харчуванні, одязі, товарах побутового призначення тощо, вартість послуг з навчання та ін.). Також підлягає врахуванню факт зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зріст цін у зв`язку з інфляцією на оздоровлення, харчування, лікування. Також судом ураховуються положення ч. 4 ст. 183 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті від доходів платника аліментів у безспірному порядку. Відповідно до вимог ст. 138, 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, які підтверджуються доданими до позовної заяви матеріалами. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved