Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, управління багатоквартирним будинком та вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі є мешканцями неприватизованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і одночасно абонентами КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області. Відповідачі регулярно користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, управління багатоквартирним будинком та вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів, однак оплату не проводять. Так, борг за період з 01.03.2020 року по 28.02.2023 року по водопостачанню та водовідведенню складає 66183,88 грн., централізованому опаленню 26864,46 грн., управлінню багатоквартирним будинком 7845,84 грн., вивезенню твердих побутових відходів 2469,32 грн. Незважаючи про обізнаність відповідачів про існування боргу, оплату вони так і не здійснюють, чим створюють фінансові і матеріальні труднощі підприємствам-виконавцям послуг, що у свою чергу може призвести до обмеження ними надання послуг. Для укладання договору реструктуризації заборгованості відповідачі не зверталися. В зв`язку з чим просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, управління багатоквартирним будинком та вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів у розмірі 103363 гривень 50 копійок, також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривень 00 копійок. Ухвалою судді від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника КП «Житлова управляюча компанія». Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Вказав, що позивачем до позову не надано доказів щодо обґрунтування нарахованої заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, а також централізованого опалення. З позову не вбачається, за якими тарифами нараховувалася вартість наданої послуги, лічильник на воду відсутній. Вказав, що за теплопостачання сплачували частково, з тарифами за теплопостачання, зазначені в позові, не погоджується. Пояснив, що з приводу завищених тарифів звертався до колишнього директора підприємства Ткаченка, але доказів не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Але в судовому засіданні 15.05.2023 року позовні вимоги не визнала, вказала, що не погоджується з тарифами на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення та централізованого опалення, так як вважає їх завищеними. Вказала, що в зимовий період батареї не добре гріють, а вартість за надану послугу нараховують в повному обсязі. Пояснила, що від оплати за надані житлово-комунальні послуги не відмовляється, але суми завищені. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС повідомлення з датою судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його присутності ним не надано. Згідно до положення ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. З урахуванням ст.ст. 128-131, 223\~ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача [PERSON] , зокрема надані сторонами заяви та пояснення по суті спору. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі: [PERSON] - наймач, [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані та проживають у квартирі, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Лозова та розташована адресою: [ADDRESS] і одночасно є абонентами Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, що підтверджується особовим рахунком (а.с.6). Відповідачі користуються та споживають всі види комунальних послуг, при цьому оплату за спожиті житлово-комунальні послуги не здійснюють, в зв`язку з чим за період з 01.03.2020 року по 28.02.2023 року виникла заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 66183,88 грн., централізованого опалення у розмірі 26864,46 грн., управління багатоквартирним будинком у розмірі 7845,84 грн., вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів у розмірі 2469,32 грн., що підтверджується наданими розрахунками заборгованості (а.с.7-17). Рішенням Лозівської міської ради Харківської області за №140 від 31.01.2011 вирішено створити на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м.Лозова комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області (а.с.5). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ст. ст. 7, 8\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ст.64\~ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами утворились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, разом з тим, відповідачі регулярно користуються водою, каналізацією, теплом, послугами управління багатоквартирними будинками, вивозу та захоронення твердих побутових відходів, але поточні платежі не сплачують, що призводить до утворення боргу. Доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих житлово-комунальних послуг відповідачами не надано. Щодо посилання відповідачів про те, що позивачем не надано доказів в обґрунтування розрахунку, а саме не зазначено з яких тарифів виходив позивач та завищення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, як підстава для відмови в задоволенні позову, суд зазначає наступне. Статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 12.09.2018 року №239, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2018 року за №1172/32624 затверджено порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енегію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення. Відповідно до п.п. 5,6 Порядку \~Розрахунки тарифів здійснюються суб`єктами господарювання відповідно до вимог\~Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої\~води,\~Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, та\~Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. За результатами розгляду поданих суб`єктом господарювання (заявником) згідно з вимогами цього Порядку розрахунків тарифів органом місцевого самоврядування здійснюється встановлення відповідних тарифів. Відповідно до розділу VI Порядку під час розгляду органом місцевого самоврядування заяви про встановлення тарифів на комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, послуг із поводження з побутовими відходами) та доданих до неї документів, зокрема розрахунків тарифів на комунальні послуги, суб`єктом господарювання (заявником) здійснюється інформування споживачів про намір зміни тарифів відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення про встановлення тарифів оприлюднюється органом місцевого самоврядування у засобах масової інформації та/або на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування невідкладно, але не пізніше ніж п`ять робочих днів із дати його прийняття. Спори щодо формування та встановлення тарифів, а також порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, комунальні послуги вирішуються в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», інформація про тарифи, а саме порядків встановлення тарифів та норм на житлово-комунальні послуги, які були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869, яка діє з 18.08.2011 року (порядки формування тарифів на: централізоване водопостачання; послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території; теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води); постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року № 955, яка діяла з 10.07.2006 року до 18.08.2011 року (порядок формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води); постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 959, яка діяла з 12.07.2006 року до 18.08.2011 року (порядок формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення); постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 року № 1010 (порядок формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами), постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1107 (порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання); наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30.07.2010 року № 259 (правила визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів) є у відкритому доступі та публікується в засобах масової інформації. Отже інформація про тарифи є загальнодоступною та міститься не лише в засобах масової інформації, на сайті Лозівської міської ради, але і у квитанціях про нарахування та оплату за послуги з централізованого опалення, централізованого водопостачання і водовідведення з урахуванням періоду платежу, а також у розрахунках суми заборгованості, які долучені позивачем до матеріалів справи, тому посилання відповідачів на необізнаність з тарифами за послуги з теплопостачання, водопостачання і водовідведення є необґрунтованими. Також, відповідачами не надано власного розрахунку нарахувань за послуги з централізованого опалення, централізованого водопостачання і водовідведення та не спростовано правильність таких нарахувань, здійснених позивачем. Крім того, не надано доказів, щодо оскарження встановлених тарифів за вказані комунальні послуги починаючи з березня 2020 року, часу виникнення заборгованості, а відтак, твердження відповідачів про завищення тарифів є необґрунтованими та не підтверджується жодним доказом у справі. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина перша ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.\~12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним, що між сторонами у справі фактично виникли правовідношення щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, управління багатоквартирним будинком та вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів відповідач фактично отримує вказані послуги, але всупереч вимогам чинного законодавства від виконання зобов`язань з оплати наданих комунальних послуг в повному обсязі ухиляється, що призводить до накопиченню боргу, що в свою чергу порушує права та законні інтереси позивача. З відмовою від отримання послуг до позивача не звертались, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, управління багатоквартирним будинком та вивезення (перевезення та захоронення) твердих побутових відходів у розмірі 103363 гривень 50 копійок. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved