Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування рішення Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22.04.2021 року за № 106 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Позовні вимоги мотивував тим, що у 2020 році позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту с. Глещава на території Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідач тривалий час безпідставно не розглядав поданого позивачем клопотання та, в подальшому, рішенням Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22.04.2021 року за № 106 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» позивачу відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , у зв"язку із тим, що [PERSON] , жителем с. Ілавче відкрито спадкову справу на майно матері [PERSON] , частиною якого становить житловий будинок за тією ж адресою. Однак, вищевказана земельна ділянка орієнтовною площею 0,12 га. є вільною від забудови та будь-яких речових прав на неї у третіх осіб, та відповідачем в оспорюваному рішенні такі обгрунтування та підтверджуючі документи, які б вказували на невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам закону не наведені. Виходячи зі змісту ч.7 ст.118 ЗК України, визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача вважає відмову про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки незаконною та просить скасувати рішення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Додатково вказав, що посилання представника Іванівської сільської ради на те,що [PERSON] оформляє свої спадкові права на вказану земельну ділянку нічим не підтверджено, оскільки самому ж [PERSON] селищна рада своїм рішенням відмовила у наданні вказаної земельної ділянки. Просив звернути увагу, що представник селищної ради надав пояснення про те, що на спірній земельній ділянці відсутній житловий будинок. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав рішення сесії таким, що відповідає вимогам закону, оскільки на земельну ділянку, адресою [ADDRESS] оформляє спадкові права [PERSON] , а тому така ділянка не може бути передана [PERSON] . \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Рішенням Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22.04.2021 року за № 106 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», Іванівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області розглянувши заяви громадян, про те, щоб надати їм земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території селе Глещава Іванівської сільської ради сесія сільської ради вирішила відмовити [PERSON] , на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , у зв"язку із тим, що [PERSON] , жителем с. Ілавче відкрито спадкову справу на майно матері [PERSON] , частиною якого становить житловий будинок за тією ж адресою. Як вбачається із заповіту посвідченого секретарем Глещавецької сільської ради 17.03.2005 року, [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] та належні їй земельні ділянки згідно державних актів серії ТР №051440 та ТР №051439 та все належне їй майно. Як вбачається із копії спадкової справи №66, заведеної Теребовлянською державною нотаріальною конторою в 1996 році після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON] . У довідці про право власності колгоспного двору, виданій у зв"язку з одержанням свідоцтва про право на спадщину вказано, що за померлою [PERSON] згідно запису погосподарської книги №10 зареєстрований, що знаходиться в с. Глещава Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] була останнім членом колгоспного двору. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданім в.о. завідуючої Теребовлянської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося [PERSON] є [PERSON] . Рішенням Глещавецької сільської ради Теребовлянськго району Тернопільської області від 26.08.1997 року №37, розглянувши заяви громадян с. Глещава про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність сільська рада вирішила передати громадянам с. Глещава земельні ділянки у приватне користування земельні ділянки загальною площею 98,53 га. згідно додатку №1; у додатку №1 під порядковим номером 24, вказана [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.12.2020 виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Теребовлянського район Тернопільської області. Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. У постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що: «орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 206/4712/17 (провадження № 14-96цс19) про те, що отримання особою дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про її передання у власність чи у користування. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до переконання, що рішення Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22.04.2021 року за № 106 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» слід скасувати, оскільки у вказаному рішенні не має посилання на підстави передбачені ст. 118 ЗК України, крім того відповідачем не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів того, що на земельній ділянці на яку просила позивач надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який належить [PERSON] .

Outcome: approved