Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

28.03.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн., починаючи з 25.03.2023 і до досягнення дитиною 23 років, за умови продовження навчання. В обґрунтування позову зазначено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, а відповідач будь-якої допомоги не надає. [PERSON] навчається на першому курсі гуманітарного факультету Природничо-гуманітарного університету у місті Седльці. Позивач зазначає, що зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити навчання сина та його утримання, у зв`язку із чим звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 06.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) учасників справи на 05.05.2023, яке було відкладене на 29.05.2023, у зв`язку із першою неявкою у судове засідання відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання, які були вручені адресату, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи, що від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, позивач у заяві від 28.03.2023 просила про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не вказала, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 199\~СК України\~передбачено,\~що якщо\~повнолітні дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2004. На даний час [PERSON] навчається на гуманітарному факультеті Природничо-гуманітарного університету у м. Седльці, Польща, на денній формі, є студентом 1 курсу 2022/23 навчального років, що підтверджується довідкою, виданою вказаним навчальним закладом. Зі змісту позову убачається, що [PERSON] досяг 18 років, перебуває на утриманні позивача, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, та його утримання, при цьому відповідач, як його батько, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачем відзиву на позов не надано, як і не надано жодного доказу на спростування обставин, викладених у позові [PERSON] , суд встановив, що спільний син сторін у справі [PERSON] проживає окремо від батька, відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання. Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами той факт, що у зв`язку з навчанням їх сина вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, і не має можливості матеріально утримувати свого сина, який продовжує навчання та доходить до висновку про те, що розмір аліментів у розмірі 3000 грн., щомісяця на дитину не є непомірним для відповідача , який жодних заперечень проти позовних вимог не висловив. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved