Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, предметом даної позовної заяви с визнання таким. що не підлягає виконанню виконавчого напису № 9487 від 02.05.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С, про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 17670,47 гривень. Нещодавно вона з сайту боржників дізналась, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Юхименко О. Л. 19.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59596959 про стягнення з неї заборгованості в сумі 17670,47 грн. На адвокатський запит нею 05.04.2023 року було отримано відповідь та копію вказаної постанови, з якої вбачається, що виконавче провадження відкрито з приводу виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №9487 від 02.05.2019 року. При цьому, копія виконавчого напису їй не направлялась. Вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження з амонализованої системи виконавчого провадження в мережі інтернет нею не було виявлено оспорюваного виконавчого напису. Наявні також постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, витрат на виконавче провадження. Інших документів, як то якогось кредитного договору, укладеного з АТ «ПУМБ», договору відступлення права вимоги, виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості немає. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вказала, що оскільки вона не має заборгованості перед даною фінансовою установою, вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону, враховуючи той факт, що вона не отримувала претензій про сплату боргів, а також не отримувала жодних повідомлень, документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису та стягнення з неї коштів. З таких підстав просить позов задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Аргументи учасників справи Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. В підготовчесудове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Позивач [PERSON] подала 03.05.2023 року заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, клопотань не має. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився. 24.05.2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] від 11.05.2023 року у якій вона позовні вимоги [PERSON] визнала, просила стягнути з АТ «ПУМБ» 50\~відсотків від\~суми судового\~збору,\~сплаченого позивачем\~за подання\~позовної заяви,\~розглянути справу\~без участі\~представника банку. Треті особи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи 02.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 9487 про стягнення з [PERSON] на користь\~ АТ «ПУМБ» 17670,47 грн. (а.с. 5). [PERSON] \~стверджує,\~що не\~має заборгованості\~перед фінансовою\~установою АТ «ПУМБ», вона не отримувала претензій про сплату боргів, а також не отримувала жодних повідомлень, документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису та стягнення з неї коштів, на підставі чого просила визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини не оспорені відповідачем та визнаються. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 4, 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частина 2 ст. 76 ЦПК України встановлює вичерпний перелік засобів доказування у цивільному процесі. До них належить: письмові докази, речові докази, електронні докази, показання свідків та висновки експертів. Доказування, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, а тому станом на день вчинення виконавчого напису - 08.07.2020 року правові підстави для його вчинення були відсутні, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Окрім того, згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). . Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 536 грн. 80 коп. судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача 536 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved