Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належно йому майно: частину квартири [ADDRESS] , автомобіль «Mersedes-Benc Vito 110 CDI», д.н.з. [NUMBER] , будинок садибного типу, площею 64,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Вона та її син [PERSON] є спадкоємцями, що прийняли спадщину, спору щодо поділу спадщини між ними немає. Як зазначає позивач, для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С., якою після заведення спадкової справи були виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться обтяження, а саме арешт (реєстраційний номер обтяження: 1396084), зареєстрований 20.10.2004 року 16:00:25 за № 1396084 реєстратором Одинадцятої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови 851/12, 16.08.2001, районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, вх.3612, який накладений на все майно спадкодавця. 08.08.2022 року вона звернулась до відповідача із заявою про отримання відомостей, на підставі яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно її померлого чоловіка та зняття цього арешту. У листі № д/12 від 15.09.2022 року відповідач надав відповідь про те, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-499 від 26.01.2001 року, виданим Мінським районним судом м.Києва, на підставі якого було винесено постанову про арешт майна № 851/12 від 16.08.2001 року. Виконавчі провадження за 2004-2007 роки відділом були знищені за закінченням терміну зберігання, в зв`язку з чим відповідач зазначив про неможливість зняття накладеного арешту та запропонував звернутись з питанням зняття арешту з майна до суду. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, а його наявність перешкоджає в реалізації її спадкових прав, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2022 року витребувано від приватного нотаріуса КМНО Решетник І.С. належним чином завірену копію спадкової справи №27/2021 від 03.06.2021 року, яка була заведена після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.03.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача проти заочного розгляду справи відсутні. Третя особа, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 27/2021, відкритої 03.06.2021 року приватним нотаріусом КМНО Решетник І.С., спадкоємцями померлого є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] . З матеріалів спадкової справи також вбачається, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом було виявлено інформацію щодо наявності арешту на майно [PERSON] , зареєстрованого 20.10.2004 року 16:00:25 за № 1396084 реєстратором Одинадцятої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови 851/12, 16.08.2001, районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, вх.3612. Відповідно до листа Оболонського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 15.09.2022 року № д/12, відповідач повідомив позивача про те, що матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-499, виданим 26.01.2001 року Мінським районним судом м.Києва, на підставі яких винесено постанову про арешт майна № 851/12 від 16.08.2001 року у відділі відсутні, виконавчі провадження за 2004-2017 роки знищені, а також рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання зняття арешту з майна. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2001 році, виконавче провадження закінчено та знищено за закінченням терміну зберігання, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу у реалізації її спадкових прав. Звільнити майно з-під арешту в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на майно спадкодавця [PERSON] на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved