Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] , залишилось спадкове майно - право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 0,96 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8050, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 27.05.1997р. за №866. Вказує, що саме позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом в порядку представлення після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] (раніше від спадкодавця [PERSON] ), фактично прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті баби [PERSON] , однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право на зазначену земельну ділянку, він позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON] право на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься Ордер на надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься клопотання Штендера М.В. , в якому такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, якій зазначив, що не заперечує проти позовних вимог, заявлених в інтересах [PERSON] , просить розглянути справу у їх відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення №01-16/178 від 08.12.2022р. та №01-16/42 від 24.03.2023р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.12.2022р. №70849830, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилися; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.12.2022р. №70849779, згідно якої спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , місце смерті - с.Ніговичі Мостиського району Львівської області, за життя заповіт не складався; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.03.2023р. №71906520, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилися; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.03.2023р. №71906530, згідно якої спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (баби позивача по справі). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку площею 0,96 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8050, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 27.05.1997р. за №866. Зазначений сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8050, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 27.05.1997р. за №866, - виданий на ім`я [PERSON] , жительки с.Ніговичі Мостиського району Львівської області, натомість в матеріалах справи міститься довідка, видана виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області 16.09.2022р. за №406 на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] , 1921 року народження, жителька с.Ніговичі Мостиського району Львівської області, яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Зав`язанцівською сільською радою Львівської області 20.10.1998р.) і [PERSON] є однією і тією ж особою. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є внуком спадкодавця [PERSON] . Відтак, у відповідності до вимог ч.2 статті 529 ЦК Української РСР, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом в порядку представлення після смерті свого батька - [PERSON] (сина спадкодавця [PERSON] ), який помер [INFO] , тобто ще до відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] , що мало місце 19.10.1998р. Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області за №1141 від 03.11.2021 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті постійно проживала за адресою: с.Ніговичі Мостиського району Львівської області. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її внук [PERSON] , який доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, сплачував комунальні платежі. З повідомлень Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області 01-16/178 від 08.12.2022р. та №01-16/42 від 24.03.2023р., інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.12.2022р. №70849830, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.12.2022р. №70849779, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.03.2023р. №71906520 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.03.2023р. №71906530, відомо наступне: спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - в нотаріальній конторі не заводилися; спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , місце смерті - с.Ніговичі Мостиського району Львівської області, за життя заповіт не складався; спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом до спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] чи будь-яких інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки прийняли дану спадщину, судом не встановлено. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємець [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну частку (пай) у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР успадкував саме спадкоємець за законом - позивач [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8050, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 27.05.1997р. за №866; довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області 16.09.2022р. за №406; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області за №1141 від 03.11.2021 року; копією актового запису про смерть [PERSON] за №8 від 13.04.1998р.; відомостями про наявність актового запису про народження [PERSON] з вказівкою про його батьків ( [PERSON] та [PERSON] ), наданими Мостиським відділом ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області у повідомленні від 20.10.2022р. за №556/2.26-04-05; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] ; повідомленнями Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області 01-16/178 від 08.12.2022р. та №01-16/42 від 24.03.2023р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.12.2022р. №70849830; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.12.2022р. №70849779; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.03.2023р. №71906520; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.03.2023р. №71906530; повідомленнями з Львівського державного нотаріального архіву від 14.12.2022р. за №2371/01-30 та від 29.03.2023р. за №624/01-30; копією паспорта позивача; іншими матеріалами справи. Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст.534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч.2 ст.529 ЦК України 1963 року,онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну частку (пай) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на вищевказане майно. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк прийняли спадщину судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначену земельну частку (пай); право на спірну земельну частку (пай) було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved