Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 758/11884/17, які стягуються з відповідача на користь неї на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно на 15000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з 05 жовтня 2013 року позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 758/3012/22. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 758/11884/17 стягнуто з відповідача на користь неї на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000,00. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення розмір витрат на утримання дітей значно збільшився, відповідач має постійний дохід, зареєстрований як фізична особа-підприємець, що свідчить про те, що його майновий стан достатній для сплати аліментів у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду. Ухвалою від 02 грудня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. 02 березня 2023 року від адвоката Лесика Богдана Богдановича, який діє в інтересах відповідача, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки наведені у позовній заяві аргументи не доводять покращення матеріального стану [PERSON] . Разом з цим вказано, що відповідач бере участь у вихованні неповнолітнього сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яки є дитиною з інвалідність (ІІ група) та на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки. 12 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача адвокат Коханій Тамара Володимирівна, наполягла на задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю факту перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків. Також представник позивача звернув увагу суду на постанову Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 691/926/20, у якій вказано, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. У запереченнях представника відповідача вказано, шо [PERSON] не має на сьогодні доходу, якій він мав раніше, не є фізичною особою-підприємцем, як про це зазначено у позові. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 жовтня 2013 року позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 758/3012/22. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 758/11884/17 стягнуто з відповідача на користь неї на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 3000,00. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що на даний час сума аліментів не покриває витрат, пов`язаних з нормальним та гармонійним розвитком і вихованням дітей, а також у збільшенні потреб з віком. Однак на підтвердження вказано не надала суду жодного доказу. Разом з цим, суд критично ставиться до аргументів відповідача, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 рокувстановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2883 гривні. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачем суду не надано даних щодо її матеріального стану або значного погіршення її матеріального стану. Збільшений розмір аліментів, які просить позивач, не є співмірним розміру прожиткового мінімуму для дитину віком від 6 до 18 років. Разом з тим, з урахуванням того, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився вік дітей, а відповідно зросли потреби у забезпеченні їх необхідним для проживання. Отже, суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 3000 грн щомісячно на 6000 грн щомісячно. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили у даній справі, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial