Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

27.02.2023 до Дарницького районного суду м. Києва від представника позивача - директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» - Солодухи Андрія Миколайовича (документ на підтвердження повноважень - копія Виписки з Єдиного державног реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) надійшла позовна заява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 по 31.01.2023 у сумі 30 658,67 грн, інфляційне збільшення за період з 01.05.2015 по 16.03.2020 у сумі 2 738,32 грн, 3% річних за період з 01.05.2015 по 16.03.2020 у сумі 1 108,44 грн, а всього 34 505,43 грн та сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконує перед відповідачами, які є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , своє зобов`язання щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг за даною адресою, неналежним чином здійснюють їх оплату, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 13.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання. 04.04.2023 відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки позивач нараховує платню за завищеними, не затвердженими у встановленому порядку тарифами, під час воєнного стану діє заборона на стягнення боргів за житлово-комунальні послуги. Крім того позивачем пропущено строки позовної давності. Також повідомив, що відповідач [PERSON] померла ще [INFO] . Інші відповідачі відзив на позовну заяву до суду не подали, хоча про розгляд справи в суді повідомлені належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. 08.05.2023 до суду позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки здійсненням відповідачами платежів, строк позовної давності переривався. Нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, здійснюється на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1221 від 29.12.2010, № 442 від 30.04.2015 та № 668 від 06.06.2017. Жодної заборони на ведення претензійно-позовної роботи під час воєнного стану Постановою КМУ № 206 не передбачено. Плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири, тому смерть одного із відповідачів не впливає на розмір нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Ухвалою від 24.05.2023 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні. Інші відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, про причини неявки суду не повідомили, тому суд ухвалив розглядати справу у їхню відсутність. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 30.01.2015 № 33, за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади м.Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, зокрема будинок [ADDRESS] /а.с.14/. З матеріалів справи вбачається, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] /а.с.15-16/. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являлися співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло /а.с.11/. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у вказаній квартирі, тобто є споживачами житлово-комунальних послуг за даною адресою, які надаються позивачем. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій опубліковано в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 №99(4695) /а.с.13/. 15.06.2016 між Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» та [PERSON] укладено договір № 78 про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка станом на 01.06.2016 становила 12 063,60 грн /а.с.6-8/. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30.10.2013 у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10.12.2018 у справі за № 638/11034/15) Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.12.1992 № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі належним чином не сплачували за надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за період з 01.05.2015 по 31.01.2023 за ними утворилась заборгованість, яка складає 30 658,67 грн /а.с.4/. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30.10.2013 у справі за № 6-59цс13). Таким чином, згідно із розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 2 738,32 грн. та 3% річних в розмірі 1 108,44 грн /а.с.5/. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. В матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності, однак суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі періодично частково сплачували за житлово-комунальні послуги, а саме: у 2016 році, у 2017 році,у 2018 році, у 2019 році та у 2020 році, що свідчить про визнання відповідачами свого обов`язку по сплаті коштів за вказані послуги та наявності відповідної заборгованості, у зв`язку із чим перебіг позовної давності переривався. Частиною 3 ст. 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Посилання відповідача на заборону стягнення боргу за житлово-комунальні послуги під час воєнного стану на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, суд не приймає, оскільки у вказаній постанові міститься заборона стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved