Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача [PERSON] про: скасування свідоцтва про право на спадщину видане на ім`я [PERSON] , на підставі якого було успадкована земельна ділянка з кадастровим номером 5324580800:00:003:0386 площею 4,3399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер у реєстрі 173 від 26.03.2014; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324580800:00:003:0386 площею 4,3399 га, запис про що здійснено 26.03.2014, номер запису про право власності 5121903 на ім`я [PERSON] ; визначення позивачам додаткового тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтуванні позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачів і [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з земельної ділянки (паю) та будинку. Спадкове майно, а саме земельна ділянка (пай), повинна була відійти позивачці [PERSON] , оскільки кожен з братів вже мав по паю, а будинок повинні були продати та кошти від продажу розділити на трьох. Оскільки позивачка [PERSON] на той час мала фінансові проблеми, то порадившись із братами вони вирішили, що земельну ділянку (пай) та решту майна оформить на себе наймолодший брат [PERSON] та в подальшому обумовили, що оформивши земельну ділянку (пай) [PERSON] зробить заповіт на племінників та синів позивачки. Незважаючи на те, що мати померла [INFO] , процедуру спадкування розпочали лише у 2014 році, та відповідних заяв до нотаріальної контори про відмову від спадщини позивачами не було подано. Оформивши спадкову земельну ділянку (пай) брат [PERSON] щорічно ділив отримані кошти на трьох. Коли заводилася розмова про те, що брат має зробити заповідальне розпорядження останній віджартовувався, що він самий наймолодший в сім`ї тож всіх нас переживе і чому ми його так рано "ховаємо". Усі домовленості та розмови чула цивільна дружина [PERSON] , з якою [PERSON] був знайомий давно, а після смерті матері перейшов жити в її помешкання де й трагічно помер [INFO] . Після смерті брата у встановлений законом термін позивачі звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуса Н.В.Трембач та дізналися що їхній покійний брат на превеликий жаль не виконав своєї обіцянки та не склав заповіту на майно покійної матері, а спадкоємцем першої черги став його син від першого шлюбу [PERSON] . Щодо мирного поділу майна та допуску позивачів до спадщини на рівні спадкоємців першої черги відповідач не йде, на жодні перемовини, хоча в свою чергу ми не претендуємо на майно яке належало нашому покійному брату і відповідач може по праву оформити на себе. 01.12.2022 задоволено клопотання позивачів та витребувано докази. 23.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов. 28.03.2023 закрито підготовче судове засідання. Представник відповідача адвокат В.І.Левицький у відзиві від 21.02.2023 просив у задоволені позову відмовити повністю та стягнути з позивачів понесені відповідачем судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позовні вимоги щодо скасування свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 4,3399 га, кадастровий номер 5324580800:00:003:0386 позивачів є передчасними, адже судом не прийнято рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Причини поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивачем [PERSON] в позові взагалі не зазначені, а позивач [PERSON] вказала на велику відстань від місця відкриття спадщини і наявність фінансових складнощів. Вказані доводи є надуманими і такими, що не підтверджуються жодними доказами. Позивачі не заперечують, що їм було відомо про смерть [INFO] матері [PERSON] , а тому відповідно до 1270 ЦК України вони мали змогу у шестимісячний строк подати заяву за місцем відкриття спадщини. Поважність причин пропуску позивачки [PERSON] не підтверджено доказами. Крім того, у разі бажання прийняти спадщину, позивачі мали можливість подати заяви у простій письмовій формі з послідуючим підтвердженням своїх намірів прийняти спадщину у будь-який час, адже законодавством не визначено строки підтвердження таких намірів. За таких обставин є сумнівними доводи позивачів про неможливість вчасно подати заяву про прийняття спадщини у зв`язку з важким фінансовим положенням. Також позивачами не підтверджено причин неможливості прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, оскільки [PERSON] регулярно приїздила в гості до [PERSON] у томі числі і на поминальні дні, а позивач [PERSON] взагалі є мешканцем Семенівського району, тобто місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Водночас підлягає критичному оцінюванню позиція позивачів щодо неможливості звернення до суду із позовом про поновлення строку для прийняття спадщини упродовж 2014-2021 років, а саме після прийняття спадщини [PERSON] та до дня його смерті. Посилання позивачів щодо обіцянок [PERSON] скласти заповіт не підтверджено жодними доказами, а при аналізі доводів позовної заяви постає питання, чому після смерті [PERSON] брат позивачів відразу не відмовився від прийняття спадщини на користь синів [PERSON] , витратившись на отримання свідоцтва про прийняття спадщини. Таким чином, позивачами не доведено поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Представник позивача адвокат Ю.О.Міщенко відповіддю на відзив від 06.02.2023 вказав, що у відзиві представником відповідача зазначено, що вимога позивачів про скасування свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 4,3399, кадастровий номер 5324580800:00:003:0386 є передчасною оскільки судом не прийнято рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таке твердження представника відповідача є необґрунтованим так як позивачі в своєму позові чітко вказали, що мають намір продовжити строк вступу на спадщину та таку вимогу зазначили в прохальній частині позову. Також право позивачів обрати ті вимоги які вони бажають ставити в позовній заяві, об`єднувати їх чи подавати окремо одну від одної є їх правом і не може бути обмежено стороною відповідача, тож подібні твердження є суб`єктивною думкою, як відповідача та і його представника і не може впливати на об`єм прав позивачів та на рішення суду. Що стосується поважності пропуску строку вступу в спадщину позивачі зауважують, що вони жодним чином не відмовлялися від своїх прав на спадкове майно. Дане твердження є істинним, оскільки в спадковій справі № 84/2014 на майно померлої [INFO] . [PERSON] відсутні їх заяви про відмову від прийняття спадщини, а сам покійний брат звернувся для оформлення спадкового майна лише у 2014 році через свого представника. Позивачі повторно зазначають, що на перешкоді оформлення стали саме кошти та відстань проживання [PERSON] , а відвідуючи свого брата в поминальні дні було б не припустимим відмовитися від традиції поминати покійних наперед поставивши матеріальне та бігти до нотаріуса аби влагодити спадкові справи. Критично ставляться позивачі до твердження відповідача, що вони регулярно відвідували свого брата, оскільки відповідач ніколи з батьком не проживав і не приїздив до нього після розлучення з його матір`ю, тож яким чином останній стверджує, що позивачі регулярно відвідували свого брата незрозуміло. Позивачами неодноразово зазначено, що справами спадкування займався брат, оскільки вказав, що дешевше буде оформити на одного, а далі батьківський пай передасть дітям позивачів склавши заповіт, так як на той час діяв мораторій на будь-яку реалізацію земельних ділянок (паїв). Тож лише за цих обставин позивачі згодилися з тим, що оформлять все на одного, а вже потім по родинному розберуться з паєм. Що стосується самого оформлення спадкового майна то подаючи до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини представником [PERSON] останній приховав інформацію про наявних спадкоємців за законом, оскільки аби про таких було повідомлено то нотаріус зобов`язаний повідомити про відкриття спадкової справи та запропонував подати свої заяви. Твердження відповідача, щодо неможливості звернення до суду протягом 2014-2021 років позивачі зазначають, що в позовній заяві про це нічого не говориться оскільки вони мали чіткі домовленості по спадковому майну та на протязі життя брата не виникало проблем з розподілом пайових коштів. Позивачами також не заперечується факт мирного врегулювання питання аби оформити батьківський пай на всіх, тобто не проти оформлення по 1/3 на кожного спадкоємця після померлої [PERSON] та ніяким чином не претендують на майно брата, яке залишилося в його власності на момент смерті. Позивачі [PERSON] [PERSON] і [PERSON] , відповідач [PERSON] участі у судових засіданнях не брали, окрім як 24.05.2023 у якому взяла участь лише позивачка В.Г.Конопльова. жодне із судових засідань не з`явилися. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Н.В.Трембач в судове засідання не з`являлася, заявами до суду просила здійснити розгляд справи без її участі та при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю. Наголосила, що на час смерті матері мала певну скруту і тому не могла приїхати до нотаріуса і подати заяву про прийняття спадщини. Не склала заяву про прийняття спадщини у місці свого проживання, оскільки їй не пояснили можливість скласти заяву у місці свого проживання і переслати заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Агрофірма-орендар тоді радила оформити спадщину на когось одного із спадкоємців, а не на трьох спадкоємців. Тому спадщину оформили на [PERSON] . Він обіцяв скласти заповіт на двох синів [PERSON] . Пай матері має залишитися позивачам. Представник позивачів адвокат Ю.О.Міщенко повністю підтримав позов. Наголосив, що після смерті матері її троє дітей у 2011 році домовилися про оформлення спадщини на [PERSON] , який тоді жив із матір`ю. Останній зобов`язався скласти заповіт на цю землю зважаючи на те, що вона належить трьом особам. Скрутне майнове становище не дозволило позивачам скласти заяву про прийняття спадщини у смт\~Семенівка Полтавської області. Нотаріус був зобов`язаний запитати у [PERSON] про наявність інших спадкоємців. 24.05.2023 представником і позивачкою знято питання необхідності допиту первинно заявленого свідка [PERSON] . Представник відповідача адвокат В.І.Левицький повністю підтримав відзив на позов із запереченнями проти позову. Наголосив, що перші дві позовні вимоги є передчасними оскільки нотаріус постановою не відмовляв позивачам в оформленні спадщини. Після смерті матері позивачів минуло 11 років. Якщо покійний [PERSON] обіцяв заповісти земельну ділянку синам позивачки [PERSON] , то вони мали б бути позивачами у справі. Відстань із м. Пирятина до смт Семенівка є не настільки значною, щоб у 2011 році позивачка [PERSON] не змогла приїхати і подати заяву про прийняття спадщини. Вона могла скласти заяву про прийняття спадщини у сільській раді або у будь-якого нотаріуса і надіслати її нотаріусу у смт Семенівка. Позивач [PERSON] живе у смт Семенівка, тому у нього взагалі не було перешкод з`явитися до нотаріуса у смт Семенівка. Суд зазначає, що згідно вимог ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК\~України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів, покладено саме на позивача, якщо відповідач проти позову заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що\~обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши письмові заяви учасників справи, матеріали справи і надані до суду докази, вислухавши учасників справи і їх представників, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 29.07.1960 Василівським ЗАГС с. Василівка Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 45, її матір`ю є [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.10.1981 [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданого 13.05.1969 Василівським ЗАГС Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 17, його матір`ю є [PERSON] (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2022 (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2021 виданого Семенівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Отже у справі стверджується сторонами і встановлено судом, що позивачі [PERSON] і [PERSON] , а також померлий [PERSON] є сестрою і братами, а їх спільною матір`ю була [PERSON] . Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку: земельна ділянка з кадастровим номером № 5324580800:00:003:0386, площею 4,399 га розташована за межами населених пунктів на території Василіської сільської ради Семенівського району Полтавської області, належить [PERSON] , державна реєстрація якої була проведена 26.03.2014, номер запису 5121903 (а.с. 12). Листом приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач № 125/02-14 від 14.10.2022 [PERSON] повідомлено, що 12.10.2022 надійшла усна заява [PERSON] з проханням оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] . Крім того роз`яснено що у відповідності з ст. 1262 Цивільного кодексу України, рідні сестри мають право на спадкування у другу чергу. Оскільки [PERSON] являється сином померлого і спадкоємцем першої черги, тому [PERSON] не має права на оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON] (а.с.6). З матеріалів спадкової справи № 84/2014 вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , заповіту не залишила. 26.03.2014 представник за довіреністю в інтересах [PERSON] [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадкового майна, а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,34 га, яка знаходиться на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися (а.с. 48-64). Згідно довідки Василівської сільської ради від 16.02.2012 № 121 [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті у [ADDRESS] ; проживала з сином [PERSON] (а.с. 53). 26.03.2014 приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач в межах цієї спадкової справи №\~84/2014 видала свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] за яким він успадкував земельну ділянку, розміром 4,3399 га на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії I-ПЛ № 036507, виданого Василівською сільською радою 10.06.2001, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 442, кадастровий номер 5324580800:00:003:0386, нормативно грошова оцінка становить 110821,90 грн (а.с. 62). З матеріалів спадкової справи № 9/2022 на майно померлого [INFO] .Черненка вбачається, що із заявами про прийняття спадкового майна до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Н.В.Трембач звернулися спадкоємці: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 29, 34, 41, 43). Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Н.В.Трембач листом № 124/02-14 від 14.10.2022 повідомила [PERSON] , що 12.10.2022 надійшла усна заява [PERSON] з проханням оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] . Крім того роз`яснено що у відповідності з ст. 1264 Цивільного кодексу України, особи, які проживали разом з спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування в четверту чергу. Оскільки [PERSON] [PERSON] являється сином померлого і спадкоємцем першої черги, тому [PERSON] не має права на оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON] (а.с. 45). Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Н.В.Трембач листом № 125/02-14 від 14.10.2022 повідомила [PERSON] , що 12.10.2022 надійшла усна заява [PERSON] з проханням оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] . Крім того роз`яснено що у відповідності із ст. 1262 ЦК України рідні сестри мають право на спадкування у другу чергу. Оскільки [PERSON] [PERSON] являється сином померлого і спадкоємцем першої черги, тому [PERSON] не має права на оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON] (а.с. 46). Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Н.В.Трембач листом № 126/02-14 від 14.10.2022 повідомила [PERSON] , що 12.10.2022 надійшла усна заява [PERSON] з проханням оформити та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] . Крім того роз`яснено що у відповідності з ст. 1262 Цивільного кодексу України, рідні сестри мають право на спадкування у другу чергу. Оскільки [PERSON] [PERSON] являється сином померлого і спадкоємцем першої черги, тому [PERSON] не має права на оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON] (а.с.\~46). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу\~України далі ЦК). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ч. 1 ст. 1233, ч.ч. 1, 2 ст. 1234 ЦК). Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі № 551/335/18 зазначив, зокрема, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~1223\~ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах\~уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.\~1\~ст.\~1270 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із\~спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Як зазначалося вище, позивачі [PERSON] і [PERSON] , а також померлий [PERSON] є сестрою і братами, а їх спільною матір`ю була [PERSON] . Відтак перші троє є спадкоємцями за законом першої черги їх матері. Спадщина матері відкрилася [INFO] . [PERSON] прийняв спадщину матері у спосіб спільного з нею проживання на час відкриття спадщини (а.с. 53). Заяву про прийняття спадщини подав лише [PERSON] . Позивачі упродовж 6-ти місяців після 05.03.2011 заяви про прийняття спадщини матері не подавали, а, відтак, за законом є такими, що не прийняли її спадщину. Судові не надано доказів неможливості, утруднень чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема й складення заяви за місцем проживання позивачки [PERSON] у м. Пирятині Полтавської області упродовж вказаного 6-місячного строку. Так само судові не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину матері (спірної земельної ділянки) із умовою її подальшої передачі комусь із позивачів чи дітям позивачки [PERSON] . [PERSON] заповіту не складав. Складення заповіту є його правом як особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Наразі спірну спадщину [PERSON] земельну ділянку успадкував його син [PERSON] , який є відповідачем у справі. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст.\~1301\~ЦК). Однак позивачами не надано судові належних, допустимих і достатніх доказів для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2014 у спадковій справі № 84/2014, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем спадщини його матері [PERSON] , яка складається із земельної ділянки розміром 4,3399 га на території Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії I-ПЛ № 036507, виданого Василівською сільською радою 10.06.2001, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 442, кадастровий номер 5324580800:00:003:0386 (а.с. 62). Відповідач [PERSON] правомірно набув спадщину свого батька [PERSON] , зокрема й належну батькові (спадкодавцеві) спірну земельну ділянку (а.с. 62). Відтак суд відмовляє у задоволенні першої позовної вимоги повністю. Друга позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324580800:00:003:0386, площею 4,3399 га, запис від 26.03.2014, номер запису про право власності 5121903 на ім`я [PERSON] , є похідною від першої позовної вимоги, а тому суд також відмовляє у задоволенні другої позовної вимоги. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою\~згодою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~спадкоємець,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини,\~може подати\~заяву про\~прийняття спадщини\~нотаріусу за\~місцем відкриття\~спадщини. За\~позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК у редакції станом на 05.03.2011). Правила частини третьої статті 1272\~ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК). Однак, починаючи із 05.03.2011 у жодного із спадкоємців-позивачів не було об`єктивних труднощів чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини їх матері. Спадщину матері прийняв [PERSON] у спосіб спільного проживання із матір`ю на час її смерті і шляхом наступного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Доказів прийняття ним спадщини із умовою чи із застереженням судові не надано. Суд погоджується з доводами відзиву на позов, що заява про прийняття спадщини може складатися не лише за місцем відкриття спадщини, а й у іншого нотаріуса, посадової особи сільської ради тощо (стосовно позивачки [PERSON] ), а позивач [PERSON] проживав і проживає у смт Семенівка Полтавської області. Судові не надано доказів прийняття спадщини [PERSON] із умовою про її наступне заповідання певній особі чи певним особам, що тлумачиться позивачами як недотримання останнім певних домовленостей щодо прийняття і документального оформлення спадщини на земельну ділянку. Відтак суд також відмовляє у задоволенні і третьої позовної вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Відтак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачами 3969,60 грн судового збору (а.с. 14) і 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Міщенка Юрія Олексійовича (а.с. 13) слід покласти на позивачів. Суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати і встановлює строк для подання відповідачем доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу, оскільки представник відповідача зробив відповідну заяву у судовому засіданні 24.05.2023. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed