Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, свого батька, в якому просив стягнути з нього аліменти на своє утримання у зв`язку з навчанням, в розмірі в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно. В обґрунтування позову зазначив, що навчається у Відокремленому структурному підрозділі Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури (далі за текстом Коледж) і знаходиться на утриманні своєї матері. Для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку його забезпечувати відповідач відмовляється. Позивач в судове засідання не прибув, в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що справді навчається і в нього відсутні доходи, а також що його батько може надавати йому матеріальну допомогу. Зазначила, що навчання безкоштовне. Сам відповідач має іншу сім`ю, у нього [INFO] народився син [PERSON] , яких він утримує. Також в нього на утриманні знаходиться донька [PERSON] , [INFO] . Окрім того, хворіє та потребує коштів для лікування. Зазначені обставини вказують на відсутність у нього можливості для утримання дорослого сина [PERSON] . Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який на день звернення до суду досяг повноліття. З 01.09.2020 позивач навчається за кошти державного бюджету в Коледжі, навчання денне. Навчальний заклад розташований в м. Житомирі, за місцем реєстрації та проживання позивача Строк навчання по 30.06.2024. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо свого утримання на період навчання позивач з відповідачем не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує\~з матеріалів\~справи,\~позивач продовжує\~здобуття освіти,\~йомуне виповнилось 23 років та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків, які у 2008 році розлучились і проживають окремо. На переконання суду, обов`язок по утриманню сина, піклування про його розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного з батьків, у цьому мають брати участь вони обоє. Разом з тим, позовні вимоги дещо завищені та позивачем не було доведено можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному ним розмірі при наявності в батька іншої сім`ї та враховуючи його стан здоров`я. Також суду не було надано доказів, які б свідчили про понесені витрати на навчання, наявність або відсутність у Іллі стипендії. В той же час наданий відповідачем судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання сина від другого шлюбу не звільняє його від обов`язку утримувати усіх своїх дітей. Принагідно зазначити, що з даним позовом [PERSON] звернувся у лютому 2023 року, а з заявою про видачу судового наказу дружина відповідача звернулась у квітні 2023 року, при тому що вони не розлучені і проживають разом. Зазначену обставину суд трактує, як намагання будь-яким чином уникнути відповідачем сплати аліментів на утримання дорослого сина [PERSON] та вважає, що наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Оскільки відповідач\~є особою\~працездатного віку, не надає добровільно позивачу матеріальну допомогу на продовження здобуття освіти, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів [PERSON] та інших двох дітей відповідача; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір стандартного прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.01.2023 2684 грн.); наявність в позивача певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання), суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку щомісячно. Це відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною\~мірою покладає\~обов`язок щодо\~утримання повнолітнього\~сина,\~який навчається,\~на обох\~батьків,\~що разом\~із присудженою\~сумою аліментів,\~забезпечить належне\~його утримання. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 14.02.2023. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial