Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилався на те, що 13.10.2021 року близько 12 год. 40 хв. у м. Чернівці по вул. Зеленій відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб марки «Renault Master», державний номер [NUMBER] . Зазначив, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.05.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та постанова набрала законної сили. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу марки «Ford Ranger», який керував [PERSON] була застрахована відповідно до полісу №203166120 у ЧАО СК «ПЗУ Україна». Відповідно до висновку експерта №ЕД-19/126-22/4530-АВ від 11.07.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Master» державний номер [NUMBER] станом на 13.10.2021 року складає 106768,29 грн.. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження станом на 13.10.2021 року складає 61 042,40 грн.. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з відповідача 48 325,89 грн. відшкодування завданої майнової шкоди. 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати які складаються із 15 000 грн. оплати послуг правової допомоги, 2265,36 грн. витрат понесених із проведення експертного дослідження та 1156 грн. судового збору. Відзиву на позов надано не було. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Просив задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача - адвокат Кутровська Н.М. позовні вимоги визнала частково, а саме вартість матеріального збитку повністю, 20 000 моральної шкоди та 3 000 витрат на правничу допомогу. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Так, судом встановлено згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.05.2022 року №725/7264/21, що [PERSON] 13.10.2021 року о 12 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом «Ford Renger» державний номер [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та при виникненні небезпеки не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткненні із транспортним засобом «Renault Master», державний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів чим порушив вимоги п.п.12.1, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с.9-11). Таким чином, як встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача - [PERSON] .. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Renault Master» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Висновку експертного дослідження №ЕД-19/126-22/4530-АВ від 11.07.2022 року складеного судовим експертом Чернівецького НДЕКЦ Дончаком І.В. за заявою [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ««Renault Master», номерний знак [NUMBER] » складає 106 768,29 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Renault Master», номерний знак [NUMBER] станом на 13.10.2021 року становить 61 042 ,40 грн. (а.с.15-28). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже судом встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди завданої [PERSON] та страховою виплатою становить 45 725, 89 грн. (106 768,29 грн. - 61 042,40 грн.). Крім того згідно полісу №203166120 СК «ПЗУ Україна» франшиза становить 2 600 грн., які [PERSON] так і не було сплачено. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 48 325,89 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Щодо моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та 81 ЦПК України. Позивач в обґрунтування моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що у зв`язку з пошкодження автомобіля він не міг ним користуватись з 13.10.2021 року по 11.07.2022 року, що призвело до незручностей та змін у житті та обстановки. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, як безумовні і, враховуючи ступінь їх глибини. Також на глибину моральних страждань позивача, на переконання суду вплинуло і те, що відповідач [PERSON] з часу ДТП так і не відшкодував завданої шкоди позивачу ні до звернення позивача до суду ні під час судового розгляду. Крім того навіть не сплатив 2 600 грн. франшизи за страховим полісом. Отже вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачу, повністю підтверджується матеріалами справи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як заподіювача шкоди підлягає стягненню 20 000 грн. моральної шкоди на користь позивача. Щодо судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що включають в себе витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи та (ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим встановлено, що позивачем при поданні позову було надміру сплачено судового збору в сумі 1156 грн., при тому, що за позовні вимоги мав сплати 1073,60 грн.. Таким чином позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 82 грн. 40 коп. При цьому судом частково задоволено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 68 325 грн. 89 коп., що становить 69,50 % від заявлених 98 325,89 грн.. Таким чином від відповідача підлягає стягненню 69,50 % від сплаченого судового збору в розмірі 1073,6 грн., що становить 745 грн. 15 коп.. Також з відповідача підлягають стягненню 2265 грн. 36 коп. витрат понесених за проведення експертного дослідження. Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із наданих доказів понесення витрат на правничу допомогу судом встановлено, що позивачем було фактично понесено фіксовану суму в розмірі 15 000 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджено копією квитанції до прибуткового касового ордеру. Отже такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial