Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення розміру аліментів, звернулася представник позивача [PERSON] - адвокат Радицька Ірина Миколаївна, мотивуючи позов наступним. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.07.2006 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.06.2006 року. По справі відкрите виконавче провадження ВП № [NUMBER] на підставі дублікату виконавчого листа по справі № 2-574/2006, виданого 28.12.2022 року Козелецьким районним судом Чернігівської області. Однак, після розірвання шлюбу з [PERSON] , 26.11.2011 року позивач вдруге одружився з [PERSON] , та від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Тобто на утриманні позивача, крім дитини від першого шлюбу, є інші утриманці (син та донька від другого шлюбу). У зв`язку із зміною сімейного стану, позивачу тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у визначеному рішенням суду розмірі, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Також представником позивача надано відповідь на відзив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, а також надала відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.07.2006 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.06.2006 року. По справі відкрите виконавче провадження ВП № [NUMBER] на підставі дублікату виконавчого листа по справі № 2-574/2006, виданого 28.12.2022 року Козелецьким районним судом Чернігівської області. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», встановлено, що у державного виконавця Смілянського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюка О.В. відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Козелецького районного суду Чернігівської області № 2-574/2006 від 28.12.2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 червня 2006 року. Заборгованість по аліментам станом на 21.02.2023 року становить 173993,69 грн. В позові зазначено, що на утриманні позивача, крім дитини від першого шлюбу, є інші утриманці (син та донька від другого шлюбу) та у зв`язку із зміною сімейного стану, позивачу тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у визначеному рішенням суду розмірі, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Натомість в позовній заяві не зазначено та не надано суду жодних доказів про доходи позивача та його дружини [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом, яка відповідно до статей 150, 180 СК України зобов`язана піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Таким чином, стороною позивача належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, як це зазначено в Постанові Верховного суду від 16.09.2020 року, справа № 565/2017/19. Також суд враховує той факт, що позивачем, який достеменно знав про рішення суду від 20.07.2006 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, майже в повному обсязі не сплачуються аліменти за рішенням суду і внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам і станом на 21.02.2023 року становить 173993,69 грн., але про це у позові не зазначено і чому не сплачувались аліменти за рішенням суду такий тривалий час, також не зазначено і в підтвердження неможливості сплати аліментів не надано суду жодного доказу. Отже за весь час дії рішення суду, відповідач по даній справі [PERSON] недоотримала від [PERSON] 173993,69 грн. аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналізуючи в сукупності вищевикладене, суд остаточно приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed