Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонов О.В. звернувся до Шаргородського районного суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної ради в особі КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. У позові керівник Жмеринської окружної прокуратури просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] як потерпілої від злочину, кошти в сумі 29310,93 грн., які перерахувати в дохід державного бюджету, а також стягнути з відповідача на користь КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] кошти в сумі 3678,99 грн. Мотивуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 08.07.2022 року у справі №152/540/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Вказаний вирок не оскаржувався та 08.08.2022 року набрав законної сили. Судовим рішенням встановлено, що 04.01.2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21043-20» з державним номерним знаком [NUMBER] , рухаючись по автодорозі сполучення «Немирів-Могилів-Подільський», поряд із домоволодінням №1 по вулиці Івана Цурканя в с. Хоменки Жмеринського району Вінницької області, побачивши на попутній смузі руху автомобіль марки «АЗЛК 21403-20» з державним номерним знаком [NUMBER] у нерухомому стані, виявивши перешкоду, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив зіткнення із задньою частиною вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобіль марки «АЗЛК 2140» з державним номерним знаком [NUMBER] здійснив наїзд на [PERSON] , яка в момент зіткнення перебувала поблизу його передньої частини. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №14 від 31.05.2022 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, ускладненого гострим флеботромбозом підколінно-стегнового сегмента правого стегна; закритої тупої травми грудної клітки з забоєм легень, ускладненої правобічним малим гідротораксом; компресійного перелому 11 грудного хребця, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-22/5739-ІТ від 11.05.2022 року, в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21043-20» з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з інформацією КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» від 22.11.2022 року за №01.01-25/3275 та від 07.03.2023 року за №01.01-25/842, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Центрі ортопедії, ендопротезування та реконструктивної травматології вказаного закладу охорони здоров`я в період з 17.01.2022 року по 14.02.2022 року. Сума витрат, затрачених лікарнею на лікування, становить 3678,99 грн., з них 187,95 грн. за 15 днів лікування у січні 2022 року, з розрахунку 12,53 грн. за один день лікування, 3491,08 грн. за 14 днів лікування у лютому 2022 року, з розрахунку 249,36 грн. за один день лікування. Згідно з Законом України «Про медичні гарантії», лікарні відшкодовано вартість лікування потерпілої [PERSON] на підставі договору №0841-Е122-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за рахунок коштів Національної служби здоров`я України в сумі 29310,93 грн., що включає 7506 (ставка) х 3,905 (коефіцієнт складності). Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування потерпілої [PERSON] становить 32989,92 грн. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів НСЗУ(державний бюджет) в сумі 29310,93 грн.; за рахунок коштів міського бюджету (комунальні послуги) 3678,99 грн. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах кримінального провадження не заявлявся, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані. Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно з п.4 зазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Наразі механізм фінансування КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» змінено і воно здійснюється Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0841-Е122-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Таким чином, медичні послуги надано КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради». Національна служба здоров`я України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми, зокрема на 2022 рік. В той же час, оскільки Національна служба здоров`я України витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг лікуванні потерпілої, котра перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ та КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради», дані кошти необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. З огляду на те, що КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» є комунальним унітарним некомерційним підприємством, та об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює Вінницька обласна Рада, а кошти, які виділяються на лікування хворих, надходять із місцевого, обласного та державного бюджету, у даному випадку відсутність коштів призводить до їх ненадходження до бюджету, що ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому, відтак Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області з метою захисту державних інтересів звернулася з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної Ради в особі КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я. Кошти в сумі 29310,93 грн. підлягають до зарахування на користь Державного бюджету України, а кошти в сумі 3678,99 грн. до бюджету Вінницької обласної Ради в особі КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова ВОР». Жмеринською окружною прокуратурою листом від 15.02.2023 за №52/2- 189вих-23 повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені порушення та надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Однак, Національна служба здоров`я України, відповідно до листа від 22.02.2023 року за №5872/2-16-23, підстав для вжиття заходів претензійно-позовного характеру, спрямованих на стягнення з [PERSON] витрат на лікування [PERSON] не вбачає, зазначаючи, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1101, остання не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у даних категоріях справ. Вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою листом фактично повідомлено про виявлені порушення. Компетентний орган Національна служба здоров`я України протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернулася до суду з позовом в інтересах держави, тому це є достатнім доказом для підтвердження підстав для представництва. Вінницька обласна Рада та КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» не здійснюють захист інтересів держави, оскільки до цього часу позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] у сумі 3678,99 грн. до суду не пред`явлений та відповідні витрати на користь лікувального закладу не відшкодовані. Вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України, КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» та Вінницької обласної Ради, що стало підставою для звернення Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області до суду з позовом в інтересах держави про відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 29310,93 грн. на користь державного бюджету України та в сумі 3678,99 грн. на користь місцевого бюджету Вінницької обласної Ради в особі КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова ВОР». При обґрунтуванні позову керівник Жмеринської окружної прокуратури Філімонов О.В. покликається на вимоги ст.ст.1166, 1191, 1206 ЦК України та п.п.2, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] \~не скористався\~своїм правом\~подати відзив\~на позов\~і не\~подав до\~суду відзиву\~на позов\~із викладенням\~своїх заперечень,\~не дивлячись\~на пропозицію\~суду,\~викладену в\~ухвалі від\~03.04.2023\~року (а.с.92-93),\~яку отримав\~07.04.2023 року (а.с.115). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Згідно з п.2 прохальної частини позовної заяви, керівник Жмеринської окружної прокуратури Філімонов О.В. просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.17). 2. 28.04.2024 року від представника Вінницької обласної Ради начальника відділу представництва в суді та правового аналізу управління юридичного забезпечення та запобігання корупції виконавчого апарату Вінницької обласної Ради Сеніва А.М., повноваження якого підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №53621802009 від 20.04.2022 року (а.с.103), до суду надійшла заява, у якій останній просить позов керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної Ради в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину (а.с.101-102). 3. Національна служба здоров`я України, Комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надсилали. 4. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надсилав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою\~Шаргородського районного\~суду Вінницької\~області\~ від 03.04.2023 року прийнято\~до розгляду позовну заяву керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова О.В. в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної Ради т особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 04.05.2023 року без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.92-93). 2. Відповідно\~до ухвали\~Шаргородського районного\~суду Вінницької\~області\~ від 04.05.2023 року, розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільної справи за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова О.В. в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної Ради в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, відкладено на 31.05.2023 року, у зв`язку з неповерненням до суду зворотного рекомендованого повідомлення про вручення відповідачеві [PERSON] копії ухвали суду про відкриття провадження (а.с.109-110). 3. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 8 статті 178 ЦПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] ухвала суду про відкриття провадження з пропозицією надати відзив на позов отримана 07.04.2023 року (а.с.115), то суд вважає, що відзив ним не подано у встановлений судом строк без поважних причин. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір,\~суд встановив,\~що між\~сторонами виникли\~цивільні правовідносини із відшкодування шкоди. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт понесення позивачами державою в особі Національної служби здоров`я України, Вінницькою обласною Радою в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] . Означений факт підтверджений вироком Шаргородського районного суду від 08.07.2022 року у кримінальній справі за №152/540/22 (провадження №1-кп/152/85/22), з якого вбачається, що [PERSON] засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну) тисячу гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зокрема за те, що 04 січня 2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21043-20» з державним номерним знаком [NUMBER] , рухаючись по автодорозі сполучення «Немирів-Могилів-Подільський» поряд із домоволодінням №1 по вулиці Івана Цурканя в с. Хоменки Жмеринського району Вінницької області, побачивши на попутній смузі руху автомобіль марки «АЗЛК 21403-20» з державним номерним знаком [NUMBER] у нерухомому стані, виявивши перешкоду, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив зіткнення із задньою частиною вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобіль марки «АЗЛК 2140» з державним номерним знаком [NUMBER] здійснив наїзд на [PERSON] , яка в момент зіткнення перебувала поблизу його передньої частини. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №14 від 31.05.2022 року, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, ускладненого гострим флеботромбозом підколінно-стегнового сегмента правого стегна; закритої тупої травми грудної клітки з забоєм легень, ускладненої правобічним малим гідротораксом; компресійного перелому 11 грудного хребця, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні Між порушенням [PERSON] п.12.3 ПДР України та наслідками дорожньо-транспортної пригоди є прямий причинний зв`язок (а.с.19-22). Вказаний вирок набрав законної сили 08.08.2022 року (а.с.19-22). Частиною 6 ст.82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, згідно з вимогами ч.6 ст.82 ЦПК України, у цій цивільній справі не підлягають доказуванню як обставини, що мали місце 04.01.2022 року, так і винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а також дії відповідача, правовим наслідком яких стало заподіяння потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок чого потерпіла лікувався у КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради», на що понесені витрати закладом охорони здоров`я. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» зареєстроване у вказаному Реєстрі (а.с.28-29). Згідно з абз.3, 4, 5 п.1.2 Статуту КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №273 від 14.09.1998 року «Про надання статусу клінічних закладів лікувально-профілактичним закладам охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, Дніпропетровської, Одеської, Вінницької, Харківської, Київської, Донецької, Запорізької, Тернопільської, Полтавської, Львівської, Волинської, Чернівецької, Херсонської областей та м. Києва» лікарні надано статус клінічної. КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» створене за рішенням Вінницької обласної Ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М. І. Пирогова у комунальне некомерційне підприємство. Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. Підприємство є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. Комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги населенню Вінницької області, пацієнтам інших регіонів України та інших країн в порядку та умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Підприємство є спеціалізованим лікувальним закладом і здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (п.1.4 Статуту). Пунктом 6.1 Статуту КНП встановлено, що управління підприємством здійснює Вінницька обласна Рада (Орган управління майном). Згідно з п.4.1 Статуту КНП, головною метою підприємства є здійснення медичної практики та надання своєчасної, необхідної, висококваліфікованої поліклінічно-консультативної, лікувально-діагностичної та стаціонарної медичної допомоги населенню Вінницької області, основним лікувальним засобом якої є використання комплексу лікувальних, діагностичних, відновних (реабілітаційних) заходів згідно вимог відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на збереження, поліпшення та відновлення здоров`я. Джерелами формування майна є грошові та матеріальні внески Органу управління майном; доходи, одержані від реалізації послуг, інших видів господарського діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно набуте у встановленому законодавством порядку; інші джерела, незаборонені законодавством України (п.7.6 Статуту КНП). Збитки, завдані підприємству внаслідок порушення його майнових прав фізичними, юридичними особами чи державними органами, відшкодовуються йому в порядку, передбаченому чинним законодавством (п.7.11 Статуту КНП). Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ України за №545 від 16.07.1993 року (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №868 від 19.09.2012 року), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пунктом 3\~вказаного Порядку\~встановлено,\~що визначена\~сума коштів\~на лікування\~потерпілого стягується\~судом з\~обвинуваченого або\~фізичної чи\~юридичної особи,\~яка за\~законом несе\~цивільну відповідальність\~за шкоду,\~завдану діяннями\~обвинуваченого або\~неосудної особи,\~яка вчинила\~суспільно небезпечне\~діяння,\~при ухваленні\~вироку за\~позовом закладу\~охорони здоров`я\~або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно з п.4 вказаного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст.1206 ЦК України встановлено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Також,\~п.п.1,\~2\~Порядку реалізації\~програми державних\~гарантій медичного\~обслуговування населення\~у 2022\~році,\~який затверджений\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~грудня 2021\~року №1440\~(з\~наступними змінами)\~ встановлено,\~що порядок\~визначає особливості\~реалізації програми\~державних гарантій\~медичного обслуговування\~населення (далі\~ програма\~ медичних\~гарантій)\~у 2022\~році. Дія цього Порядку поширюється на всі заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності та фізичних осіб-підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та уклали договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі договір) із НСЗУ, а також на суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, які уклали договір про реімбурсацію із НСЗУ. Згідно з п.6 вказаного Порядку, НСЗУ в межах програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг за програмою медичних гарантій, крім медичних послуг, включених до\~переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 р. №1138 (ЗП України, 1996 р., №18, ст.501; Офіційний вісник України, 2016 р., №77, ст.2567) (крім випадку, визначеного\~пунктом 40\~розділу I зазначеного переліку), та медичних послуг, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що НСЗУ оплачує надані медичні послуги згідно з тарифами та коригувальними коефіцієнтами (які застосовуються шляхом множення), визначеними в цьому Порядку, на підставі звітів про медичні послуги, які надані у звітному періоді та інформація про які внесена до електронної системи охорони здоров`я не пізніше п`ятого робочого дня після закінчення цього звітного періоду, що складаються в порядку, передбаченому\~Типовою формою договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» (Офіційний вісник України, 2018 р., №45, ст.1570; 2021 р., №82, ст.5250), відповідно до укладеного договору в межах бюджетних асигнувань, передбачених на відповідний період за відповідним напрямом. Вимагати та отримувати оплату від пацієнтів або їх представників за такі медичні послуги забороняється. Судом встановлено, що між Національною службою здоров`я України (замовником) та КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» (надавачем) укладено Договір №0841-Е122-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (а.с.49-63). Відповідно до п.8 Договору, надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Медичні послуги та спеціальні умови їх надання визначаються у додатках до цього договору. Умови закупівлі та специфікації, визначенні в оголошенні про укладення договору, є невід`ємною частиною договору (п.9 Договору). Надавач несе встановлену законом відповідальність за своєчасність, повноту та якість надання медичних послуг працівниками надавача та підрядниками… (п.12 Договору). Цей Договір є договором на користь третіх осіб пацієнтів у частині надання їм медичних послуг надавачем (п.13 Договору). Оплата медичних послуг згідно з цим договором здійснюється на підставі звіту про медичні послуги надавача протягом десяти робочих днів з дати підписання обома сторонами звіту про медичні послуги з урахуванням пункту 25 цього договору… (п.30 Договору). Договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання обома сторонами, якщо інше не передбачено в додатку до договору, але не раніше дати встановлення в кошторисі відповідного бюджетного призначення для замовника на відповідний рік. Цей договір діє з дати його підписання обома сторонами до 31.12.2022 року. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін не більше ніж на три місяці (п.п.54, 55 Договору). Надавач зобов`язаний надавати пацієнтам медичні послуги протягом строку дії цього договору. Фінансові зобов`язання за договором залишаються чинними до моменту їх виконання сторонами (п.56 Договору). Додатком №1 до Договору №0841-Е122-Р000 визначено перелік зобов`язань надавача медичних послуг щодо забезпечення належного рівня надання послуг за договором (а.с.64-65). З довідки КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» за №01.01-25/842 від 07.03.2023 року вбачається, що потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Центрі ортопедії, ендопротезування та реконструктивної травматології КНП з 17.01.2022 року по 14.02.2022 року. Загальна кількість ліжко-днів 29 (січень 15; лютий 14). Вартість 1 л/д за січень 2022 року 12,53 грн., а за 15 л/д 187,95 грн. (12,53х15=187,95 грн.). Вартість 1л/д за лютий 2022 року 249,36 грн., а за 14 л/д 3491,08 грн. (249,36х14=3491,08 грн.). Вказані витрати понесені лікарнею за рахунок коштів обласного бюджету. Розрахунок вартості лікування в розрізі ставки та коефіцієнту становить 29310,93 грн. (7506 (ставка) х3,905 (коефіцієнт складності)=29310,93 грн.) Вказані витрати понесені лікарнею за рахунок Національної служби здоров`я України за програмою медичних гарантій відповідно до укладеного договору між НСЗУ та лікарнею (а.с.68). При цьому, як вбачається з вказаної довідки КНП, витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 29310,93 грн. понесені лікарнею за рахунок Національної служби здоров`я України за програмою медичних гарантій, відповідно до укладеного договору між НСЗУ та лікарнею (а.с.68). Також, з означеної довідки вбачається, що КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» не зверталася у процесуальному порядку за відшкодуванням коштів, потрачених на лікування потерпілої [PERSON] . До того ж, з довідки Національної служби здоров`я України від 22.02.2023 №5872/2-16-23, вбачається, що послуги КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради», пов`язані з наданням медичних послуг [PERSON] за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Заходи претензійно-позовного характеру, спрямовані на стягнення витрат на лікування, не вживались. Також, голова НСЗУ не заперечує щодо звернення Жмеринською окружною прокуратурою до суду в інтересах держави з позовом про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення (а.с.70-72). Невідшкодування коштів, понесених закладом охорони здоров`я за рахунок Національної служби здоров`я України з вини [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] негативно впливає на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави в особі Національної служби здоров`я України, Вінницької обласної Ради в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що стало підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду на захист інтересів держави. Відтак, судом встановлено, що відшкодування вартості лікування [PERSON] не здійснювалося. Вказаний факт підтверджується також повідомленнями керівника Жмеринської окружної прокуратури від 21.03.2023 року за №№52/2-361 вих-23, 52/2-362 вих-23 голові Вінницької обласної Ради, директору КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради», Національній службі здоров`я України (а.с.83-84, 85-86). Проте, судом встановлено, що КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» до цього часу не звернулася самостійно з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , а відтак, відповідні витрати на користь лікувального закладу відповідачем не відшкодовані. \~ \~ \~ \~Також, з відповідним позовом до суду не звернулася і Вінницька обласна рада, яка є власником та засновником КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради». Із матеріалів цивільної справи також вбачається, що на час розгляду справи в суді [PERSON] не відшкодував витрат, понесених КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» за рахунок Національної служби здоров`я України, та витрат із обласного бюджету, понесених Вінницькою обласною Радою, на лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] . Аналіз перевірених\~і оцінених\~в судовому\~засіданні доказів\~переконує суд,\~що шкода\~у вигляді\~витрат на\~стаціонарне лікування\~потерпілої від\~кримінального правопорушення\~ [PERSON] ,\~заподіяна державі\~ в\~особі Національної\~служби здоров`я\~України,\~Вінницької обласної\~Ради \~в особі\~Комунального некомерційного\~підприємства «Вінницька\~обласна клінічна\~лікарня ім.\~М.І.\~Пирогова Вінницької\~обласної Ради»,\~підлягає відшкодуванню\~відповідачем [PERSON] ,\~який вчинив\~кримінальне правопорушення,\~передбачене ч.1\~ст.286\~КК України.\~ \~ Вказані, встановлені в судовому засіданні факти, не спростовані та не заперечуються відповідачем, оскільки відзиву на позов на пропозицію суду, висловлену в ухвалі від 03.04.2023 року (а.с.92-93), останній не подавав. Судом встановлено,\~що прокурор\~та позивачі\~Національна служба\~здоров`я України,\~Вінницька обласна\~Рада в\~особі Комунального\~некомерційного підприємства\~«Вінницька обласна\~клінічна лікарня\~ім.\~М.І.\~Пирогова Вінницької\~обласної Ради»\~не пред`являли\~цивільний \~позов в\~кримінальній справі\~№152/540/22,\~тому,\~в силу\~вимог ч.3\~ст.128\~КПК України,\~мають право\~пред`явити його\~в порядку\~цивільного судочинства. Суд констатує той факт, що відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів поза розумним сумнівом на спростування позовних вимог прокурора. Оскільки [PERSON] не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування державі в особі Національної служби здоров`я України, Вінницькій обласній Раді в особі Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради» витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] , то право держави у особі позивачів порушено відповідачем і підлягає судовому захисту, враховуючи, що відсутність вказаного відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілої [PERSON] з вини [PERSON] , негативно впливає на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються права і свободи осіб у галузі охорони здоров`я, які охороняються державою, та забезпечення пов`язаних з цим державних гарантій. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЦПК України, КПК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.2 ст.4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. В Україні\~діє прокуратура,\~яка здійснює,\~в тому\~числі,\~ представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ст.131-1 Конституції України). У визначених\~законом випадках\~прокурор звертається\~до суду\~з позовною\~заявою,\~бере участь\~у розгляді\~справ за\~його позовами,\~а також\~може вступити\~за своєю\~ініціативою у\~справу,\~провадження у\~якій відкрито\~за позовом\~іншої особи,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~подає апеляційну,\~касаційну скаргу,\~заяву про\~перегляд судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах… (частини 3, 4 ст.56 ЦПК України). Пунктом 1\~ч.6\~ст.23\~ЗУ «Про\~прокуратуру» \~передбачено,\~що під\~час здійснення\~представництва інтересів,\~у тому\~числі,\~держави,\~у суді\~прокурор має\~право в\~порядку,\~передбаченому процесуальним\~законом та\~законом,\~що регулює\~виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Частиною 3\~ст.23\~ЗУ «Про\~прокуратуру» встановлено,\~що прокурор\~здійснює представництво\~в суді\~законних інтересів\~держави у\~разі порушення\~або загрози\~порушення інтересів\~держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб`єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Згідно з\~ч.4\~ст.23\~ЗУ «Про\~прокуратуру»,\~наявність підстав\~для представництва\~має бути\~обґрунтована прокурором\~у суді. Прокурор\~здійснює представництво\~інтересів громадянина\~або держави\~в суді\~виключно після\~підтвердження судом\~підстав для\~представництва. Прокурор\~зобов`язаний попередньо,\~до звернення\~до суду,\~повідомити про\~це громадянина\~та його\~законного представника\~або відповідного\~суб`єкта владних\~повноважень.\~У разі\~підтвердження судом\~наявності підстав\~для представництва\~прокурор користується\~процесуальними повноваженнями\~відповідної сторони\~процесу.\~Наявність підстав\~для представництва\~може бути\~оскаржена громадянином\~чи її\~законним представником\~або суб`єктом\~владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, в тому числі, шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди (п.8 ч.2). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Частиною 1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особа,\~яка вчинила\~кримінальне правопорушення,\~зобов`язана відшкодувати\~витрати закладові\~охорони здоров`я\~на лікування\~потерпілого від\~цього кримінального\~правопорушення,\~крім випадку\~завдання шкоди\~при перевищенні\~меж необхідної\~оборони або\~у стані\~сильного душевного\~хвилювання,\~що виникло\~раптово внаслідок\~насильства або\~тяжкої образи\~з боку\~потерпілого (ч.1 ст.1206 ЦК України). Частинами 1,\~3,\~7\~ст.128\~КПК України\~встановлено,\~що особа,\~якій кримінальним\~правопорушенням або\~іншим суспільно\~небезпечним діянням\~завдано майнової\~та/або\~моральної шкоди,\~має право\~під час\~кримінального провадження\~до початку\~судового розгляду\~пред`явити цивільний\~позов до\~підозрюваного,\~обвинуваченого або\~до фізичної\~чи юридичної\~особи,\~яка за\~законом несе\~цивільну відповідальність\~за шкоду,\~завдану діяннями\~підозрюваного,\~обвинуваченого або\~неосудної особи,\~яка вчинила\~суспільно небезпечне\~діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором… Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Якщо лікування\~проводилося закладом\~охорони здоров`я,\~що є\~у державній\~власності,\~у власності\~Автономної Республіки\~Крим або\~територіальної громади,\~спільній власності\~територіальних громад,\~кошти на\~відшкодування витрат\~на лікування\~зараховуються до\~відповідного бюджету,\~за рахунок\~якого таке\~лікування фінансувалося.\~Якщо лікування\~проводилося закладом\~охорони здоров`я,\~який за\~відповідні надані\~медичні послуги\~отримує кошти\~згідно з\~договором про\~медичне обслуговування\~населення за\~програмою медичних\~гарантій,\~такі кошти\~зараховуються до\~Державного бюджету\~України (ч.3 ст.1206 ЦК України). Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ України за №545 від 16.07.1993 року (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №868 від 19.09.2012 року), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пунктом 3 вказаного Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно з п.4 вказаного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Пунктами 1, 2 Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2022 році встановлено, що порядок визначає особливості реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення (далі програма медичних гарантій) у 2022 році.. Дія цього Порядку поширюється на всі заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності та фізичних осіб-підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та уклали договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі договір) із НСЗУ, а також на суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, які уклали договір про реімбурсацію із НСЗУ. Згідно з п.6 вказаного Порядку, НСЗУ в межах програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг за програмою медичних гарантій, крім медичних послуг, включених до\~переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 р. №1138 (ЗП України, 1996 р., №18, ст.501; Офіційний вісник України, 2016 р., №77, ст.2567) (крім випадку, визначеного\~пунктом 40\~розділу I зазначеного переліку), та медичних послуг, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що НСЗУ оплачує надані медичні послуги згідно з тарифами та коригувальними коефіцієнтами (які застосовуються шляхом множення), визначеними в цьому Порядку, на підставі звітів про медичні послуги, які надані у звітному періоді та інформація про які внесена до електронної системи охорони здоров`я не пізніше п`ятого робочого дня після закінчення цього звітного періоду, що складаються в порядку, передбаченому\~Типовою формою договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» (Офіційний вісник України, 2018 р., №45, ст.1570; 2021 р., №82, ст.5250), відповідно до укладеного договору в межах бюджетних асигнувань, передбачених на відповідний період за відповідним напрямом. Вимагати та отримувати оплату від пацієнтів або їх представників за такі медичні послуги забороняється. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 року за №11, відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. VІ. Висновки суду Проаналізувавши норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що прокурор має право на звернення до суду з означеним позовом. Так, з правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 06.04.2021 року у справі №380/375/17 вбачається, що винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Частина четверта \~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У Рішенні від 05 червня 2019 року №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що\~Конституцією України\~встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті. Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду. Такі правові висновки\~викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19). У справі, яка розглядається, встановлено, що прокурором належно обґрунтовано підстави для звернення з цим позовом до суду, оскільки вирок у кримінальному провадженні щодо [PERSON] ухвалено Шаргородським районним судом 08.07.2022 року, проте, з того часу уповноважені компетентні органи, тобто позивачі, протягом розумного строку самостійно не звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] . Уповноважені компетентні органи, тобто позивачі, протягом розумного строку самостійно не звернулися до суду з таким позовом до [PERSON] і після повідомлення їм прокурором про виявлення порушення інтересів держави, оскільки такі повідомлення прокурором зроблені 15.02.2023 року Національній службі здоров`я України, голові Вінницької обласної Ради (а.с.69-69а, 73-74). Так, 07.03.2023 року директор КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» повідомив, що лікарня в процесуальному порядку не зверталася за відшкодуванням коштів на лікування потерпілої [PERSON] (а.с.68), 22.02.2023 року голова НСЗУ повідомив прокурора про незвернення з відповідним позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення (а.с.70-72), як і заступник голови Вінницької обласної Ради 01.03.2023 року (а.с.75-76). Відтак, враховуючи значимість порушення інтересів держави через бездіяльність компетентних органів без об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, прокурор наділений необхідними повноваженнями та дотримався встановленого законодавством порядку при зверненні з цим позовом до суду для захисту інтересів держави. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Під час розгляду вказаного цивільного спору судом встановлено, що наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, тобто дії [PERSON] є неправомірними, між його діями та перебуванням потерпілої [PERSON] на стаціонарному лікуванні є безпосередній причинний зв`язок та вина відповідача, що є підставою для цивільно-правової відповідальності останнього. Позивачем надано суду належні та допустимі докази про заподіяння шкоди державі в особі Національної служби здоров`я України, Вінницькій обласній\~Раді \~в особі\~Комунального некомерційного\~підприємства «Вінницька\~обласна клінічна\~лікарня ім.\~М.І.\~Пирогова Вінницької\~обласної Ради» у виді понесення витрат на лікування [PERSON] потерпілої від вчиненого відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Отже, суд констатує той факт, що прокурором надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3\~ст.133 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача (ч.2\~ст.141 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом прокурором не сплачено судовий збір, оскільки останній звільнений від його сплати на підставі ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Так,\~відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір»,\~від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються,\~в тому\~числі позивачі\~ у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved