Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Гребенюк О.С. звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 06.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.12.2019 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав заяву №б/н. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне товариство комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт до 300 000 грн. Відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, вказані зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, внаслідок чого, станом на 20.12.2022 р. виникла заборгованість у сумі 263 151 грн. 50 коп., яка складається: 221 178,50 грн. - заборгованість за кредитом; 11 059 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 30 914 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. Однак, звертаючись до суду з позовом, представником позивача одночасно подано клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2019 р. відповідачем була підписана Заява № б/н на отримання кредиту, розмір якого було збільшено до 300 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 14.06.2018 р. у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.12.2019 р. загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 20.12.2022 р. становить 263 151,50 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 221 178,50 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 11 059 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 30 914 грн. Разом із тим, у матеріалах справи містяться витяг з Тарифів Банку; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг; Витяг з паспорту споживчого кредиту (тип кредитного продукту: Універсальна з кредитним лімітом - 50000 грн.; Універсальна ГОЛД з кредитним лімітом - 75000 грн.; картка Platinum з кредитним лімітом - 100000 грн.; картка World Black Edition з кредитним лімітом - 200000 грн.; картка World Elite з кредитним лімітом - 400000 грн.; картка Visa Signature з кредитним лімітом - 300000 грн.; картка Infinite - 800000 грн.). Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то остання ухиляється від їх виконання. Попри те, суд критично оцінює доказ доданий до матеріалів справи, а саме паспорт споживчого кредиту, який містить відомості щодо процентів, виходячи з наступних мотивів. Відповідач 27.12.2019 р. підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту, містить умови кредитування для різних кредитних продуктів - Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка World BlackEdition, картка Visa Signature, картка WorldElite , картка Visa Infinite. Зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 11.01.2020 р., тобто має тимчасовий характер. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Разом із тим, паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Отже, враховуючи наведене суд прийшов до переконання про те, що із поданого паспорта споживчого кредиту не встановлено який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами відповідачем прийняті, як і не містить такої інформації вказана анкета-заява з посилання на паспорт споживчого, кредиту, як складову договору, а тому суд не бере до уваги цей доказ. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 221 178,50 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, а щодо частини вимог про стягнення відсотків слід відмовити за недоведеністю. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial