Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

29.12.2022 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 54\~665, 78 грн заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та сплачений судовий збір. В обгрунтування позову послався на те, що з метою проведення нарахувань та розрахунків за отриманні послуги з централізованого опалення та для обслуговування адреси:\~\~ [ADDRESS] \~\~в КП «Червоноградтеплокомуненерго» відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] .\~\~На підставі постанови №\~630\~Кабінету Міністрів\~України від\~21.07.2005 та відповідно до норм ст.\~634\~Цивільного кодексу\~України між КП «Червоноградтеплокомуненерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та споживачем було укладено Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води від 01 вересня 2014 року, який було опубліковано в друкованому виданні «Новини Прибужжя» № 35 від 28.08.2014. Відповідно до п. 3.1 цього Договору оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Прзивач зазначив, що відповідач є власником квартири за вищевказаною адресою, останній отримував надані послуги з централізованого опалення, однак оплату за ці послуги не здійснював, хоча щомісяця отримував рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, проте не здійснював жодних заходів для погашення заборгованості. Відповідачу було направлено претензію №673 від 29.03.2022, однак заборгованість досі не погашено. За період нарахувань з грудня 2015 року по листопад 2022 загальна сума заборгованості за надані послуги з централізованого опалення становить 54\~665, 78 грн. Представник позивача зазначив, що непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє він обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, які були надані. Тому просив позов задовольнити. Ухвалою від 09.01.2023 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16.02.2023. Судові засідання 16.02.2023, 20.03.2023, 19.04.2023 відкладалися у зв`язку з неявкою відповідача. 19.05.2023 сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутності та повне підтриання позовнх вимог. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи (а саме рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправілень, які повернудися на адресу суду із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 25 травня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 травня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 25 травня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та володіє нею на праві власноті, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а. с. 9-10). Зі змісту договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води КП «Червоноградтеплокомуненерго» від 01.09.2014 (далі - Договір) видно, що такий Договір складений на підставі постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 та ст.\~634\~ЦК України та укладений між КП «Червоноградтеплокомуненерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у м. Червонограді для населення згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж, і в яких послуги з централізованого опалення і послуги з централізованого постачання гарячої води надаються КП «Червоноградтеплокомуненерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках) (а. с. 4-7). Відповідно до п.1.1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком (п.3.1 Договору) (а.с.4). Згідно з п.9.4 Договору цей договір вважається акцептованим усіма споживачами КП «Червоноградтеплокомуненерго», які приєднані до мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконавця та/або які прийняли послугу з централізованого опалення, та послугу з централізованого постачання гарячої води КП «Червоноградтеплокомуненерго» (а.с.6). Договір було опубліковано в друкованому виданні «Новини Прибужжя» №35 від 28.08.2014, також такі відомості вбачаються з наказу №129а від 31.07.2014 «про затвердження договору приєднання» (а. с. 8). Також судом встановлено, що з метою проведення нарахувань та розрахунків за отриманні послуги з централізованого опалення та для обслуговування адреси: [ADDRESS] в КП «Червоноградтеплокомуненерго» відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач стверджує, що відповідачеві щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати. Протилежного відповідачем не доведено. Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та послуги відповідачеві надаються та ним споживаються, що встановлено судом з актів про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення №149 від 17.10.2016 (а .с. 10), №144 від 23.10.2017 (а. с. 11), №144 від 25.10.2018 (а. с. 12), №196 від 28.10.2019 (а. с. 13), №195 від 10.10.2020 (а. с. 14). З даних документів судом встановлено, що протягом 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 років в опалювальний період житловий будинок [ADDRESS] підключався до системи централізованого опалення. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з централізованого опалення утворилася заборгованість за період з грудня 2016 року по листопад 2022 року у розмірі 54\~665,78 грн. за надані послуги з централізованого опалення, що встановлено судом з розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] (а. с.18). Судом також встановлено, що 29.03.2022 відповідачу направлялася претензія №673, про те, що станом на 17.03.2022 за відповідачем рахується заборгованість по оплаті за опалення і гарячу воду у сумі 52\~025, 45 грн., яку необіхно ліквідувати протягом 5-ти днів, або скласти угоду на відтермінування (а. с. 17). Відповідач жодним чином не відреагував на вказану претензію, докази протилежного матеріали справи не містять. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону\~України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 4 ст. 264 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно із статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позивач надавав відповідачеві послуги з централізованого опалення, відповідач такими послугами користувався, проте не оплатив їх, тобто виконував свої зобов`язання неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборогованості за період з грудня 2015 року по листопад 2022 року, оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість. Як вказано вище, відповідно до розрахунку заборгованості за період з грудня 2015 року по листопад 2022 року заборгованість становить 54665,78 грн. (а. с. 18). Оцінюючи поданий представником позивача розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки, наведені позивачем. Разом з цим, суд вважає за необхідне вказати на те, що такий розрахунок проведений поза межами строку позовоної давності, встановленої ч. 1 ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом не встановлено обставин переривання строку позовної давності, передбачених ст. 264 ЦПК України, чи обставин зупинення строку позовної давності, передбачених ст .263 ЦПК України. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У матерілах даної справи така заява відповідача не міститься. Відтак, у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача заборгованості за період з грудня 2015 року по листопад 2022 року у сумі 54\~665,78 грн. Відтак, позов слід задовольнити повністю. Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що при зверненні з позовом представником позивача було сплачено судовий збір у сумі 2481, 00 грн, зважаючи на те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму у повному обсязі.

Outcome: approved