Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, який діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом. Представник позивача, посилався на те, що мати малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] -[PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: будинок [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: будинок [ADDRESS] . [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який є батьком вищевказаних малолітніх дітей та відповідно до вироку Сокирянського районного суду від 11.01.2023 року перебуває під вартою за скоєння кримінального правопорушення. На даний час [PERSON] офіційно не працевлаштована, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. 13.01.2023 року до поліції надійшло повідомлення на 102 від [PERSON] , 1998 року народженення, яка повідомила, що власник квартири, яку вона орендує не впускає її разом із дитиною. На той момент вона перебувала біля ДНЗ «Барвінок». Був здійснений виїзд ГРПП на місце події та в ході неодноразових телефонних дзвінків на номер заявниці остання слухавку не піднімала. Під час патрулювання вулиці, де розташований ДНЗ та прилеглих вулиць жодних осіб не виявлено, про допомогу до поліції ніхто не звертався. Згодом близько 03 год ночі [PERSON] разом із дитиною прийшла у відділення поліції з претензіями, що ніхто не відреагував на її дзвінок на 102. Працівники поліції пояснили їй все та запропонували відвезти її додому разом із малолітньою дитиною. Вона погодилася та скерувала їх до будинків, що розташовані на [ADDRESS] . [PERSON] не змогла пояснити, де вона проживає та почала бродяжити вулицею, поводити себе неадекватно, кричати, плакати. Згодом зайшла у випадковий під`їзд та піднялася на 5 поверх, де сіла на підлогу разом із дитиною. На зауваження суб`єктів соціальної роботи не реагували, на прохання накормити дитину та надати допомогу відмовилася. При цьому кричала та звинувачувала всіх, що їй заважають, оскільки дитина не може заснути та голосно плаче. [PERSON] поводила себе дивно, галасливо, стукала у двері квартир і не бажала йти додому. Вона наражала малолітню дитину на небезпеку, оскільки періодично підходила до краю сходової площадки та садила малолітню дитину на холодну підлогу. Зазначені дії можна розцінювати як жорстоке поводження над дитиною. [PERSON] відмовилася віддати дитину бабусі та відмовилася від надання їй медичної допомоги. З вигляду вона перебувала під дією певних речовин, вона була агресивна, збуджена. Крім того, в [PERSON] є малолітній син [PERSON] , [INFO] , якого вона разом із своїм чоловіком залишила, без батьківського піклування на [PERSON] та фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Працівники поліції 13.01.2023 року намагалися допомогти [PERSON] та доставили її на приймальне відділення КНП «Сокирянська лікарня», де вона поводила себе агресивно, ображала медперсонал. Відповідно до пояснень чергового лікаря [PERSON] , [PERSON] 13.01.2023 року була доставлена до вищевказаного відділення та поводила себе неадекватно, говорила нісенітниці. Вказану громадянку намагалися словесно заспокоїти, проте нічого не виходило. Окрім того, намагалися вколоти їй заспокійливий засіб, однак [PERSON] відмовилася та ще більше почала поводити себе агресивно. Через деякий час вона відмовилася від медичної допомоги та пішла з приймального відділення та залишила малолітню дитину. Обстеживши умови проживання відповідачки [PERSON] , 13.01.2023 року було встановлено, що будинок не пристосований для проживання в ньому брудно, речі розкидані, холодно, присутній неприємний запах, відсутній запас продуктів харчування та твердого палива, не створені місця для відпочинку малолітніх дітей. Згідно акту оцінки потреб сім`ї від 13.01.2023 року мати малолітніх дітей веде аморальний спосіб життя, недбало ставиться до дітей, вона залишила сина на бабусю, а з донькою бродяжить вулицями, часто бачать її з дитиною в чужих під`їздах. Відповідно до пояснень [PERSON] та [PERSON] встановлено, що 13.01.2023 року близько 03.20 години вони прокинулися від стуку в двері. Відчинивши їх вони побачили на порозі невідому їм жінку на руках з маленькою дитиною, яка почала кричати нісенітниці, поводила себе неадекватно та не могла пояснити чому вона перебуває саме в цьому під`їзді, не реагувала на зауваження. Близько 07 год. 40 хв. поліцейські примусово її вивели. [PERSON] перебувала у неадекватному стані, який загрожував життю та здоров`ю дітей та було прийнято рішення про негайне їх відібрання від матері. Ситуація, яка склалася утворила загрозу життю та здоров`ю малолітнім дітям. Відповідно до довідки ЗДО №2 «Барвінок» малолітній [PERSON] відвідує II молодшу групу з 01.04.2021 року. Виховання займається бабуся [PERSON] .. За весь період перебування дитини в закладі жодного разу матір не приходила та не приймала участі у вихованні сина. Даний факт вказує на самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Згідно пояснень бабусі дітей [PERSON] стало відомо, що відповідачка [PERSON] , є її невісткою. Відносини у них погані, між ними відбуваються постійні сварки, непорозуміння. Це почалось після народження другої дитини, а саме [PERSON] . Її син [PERSON] не приймав позицію жодної із сторін. Про те, останнім часом сам не мав бажання із нею проживати, але через наявність дітей не розлучався. 11.01.2023 року її сина [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки через вчинення крадіжки. 13.01.2023 року близько 04 год. 20 хв. до [PERSON] приїхав наряд поліції та повідомили про те, що її невістка [PERSON] разом із донькою [PERSON] перебуває у під`їзді чужого будинку та відмовляється йти звідти, стукає у вхідні двері жителів даного під їзду та поводить себе неадекватно перебуває на вулиці всю ніч. [PERSON] разом із поліцейськими поїхала до того місця, де знаходилась [PERSON] . Вона намагалась із останньою поговорити, вмовити віддати дитину, але вона не реагувала, поводила себе агресивно та неадекватно. Вранці 13.01.2023 року до неї зателефонували з служби у справах дітей Сокирянської міської ради та повідомили, що її онука [PERSON] знаходиться на даний час у КНП «Сокирянська лікарня» разом із працівниками соціальних служб та потрібно буде її забрати звідти, оскільки її відібрали у матері [PERSON] через ризик для життя та здоров`я останньої. Додатково [PERSON] повідомила, що [PERSON] неналежно виховує своїх дітей та час від часу вживає алкогольні напої та вона вважає, що остання поводить себе таким чином тому що у неї є психічні розлади із здоров`ям. Малолітніх дітей було влаштовано до бабусі [PERSON] . Вона займається їх вихованням, навчанням та розвитком та бажає їх взяти під опіку. Враховуючи вищевказане, відповідачка [PERSON] , фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, оскільки не створює належні умови для проживання, відпочинку та розвитку дітей, періодично вживає алкогольні напої, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтверджується рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради №07 від 13.01.2023 року, як органу опіки та піклування, та відповідним висновком. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Передати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , під опіку бабусі [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), на користь [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. Представник позивача та начальник служби у справах дітей Сокирянської міської ради [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та призначити [PERSON] , опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про проведення судового засідання без присутності третьої особи [PERSON] та представника [PERSON] , не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Так, судом встановлено, що батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Сокиряни Чернівецької області, є [PERSON] , громадянин України та [PERSON] , громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.04.2021 року відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровськ Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Фраківськ). Батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Сокиряни Чернівецької області, є [PERSON] , громадянин України та [PERSON] , громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.10.2018 року Сокирянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області. Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.08.2018 року Сокирянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] 29.08.2018 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №69. Згідно копії вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.01.2023 року, [PERSON] засуджено за ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно копії акту обстеження умов проживання від 13.01.2023 року, складеним комісією у складі: начальником служби у справах дітей [PERSON], головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] та зав. відділом - [PERSON] , зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В будинку відсутні умови для виховання, відпочинку та розвитку дітей. Порушені санітарно-гігієнічні норми. Будинок не пристосований для проживання малолітніх дітей. Згідно копії довідки №3 року виданої 18.01.2023 року директором ЗДО №2 «Барвінок» Гладкою Г.С., зазначено, що [PERSON] , 2018 року народження відвідує даний заклад, за період перебування дитини, мати [PERSON] в заклад не з`являлась та участі у вихованні дитини [PERSON] не приймає. Згідно акту оцінки потреб сім`ї від 13.01.2023 року мати малолітніх дітей веде аморальний спосіб життя, недбало ставиться до дітей, вона залишила сина на бабусю, а з донькою бродяжить вулицями, часто бачать її з дитиною в чужих під`їздах. Згідно копії рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області за №07 від 13.01.2023 року та висновку виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування, вирішено негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] від матері [PERSON] у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю та про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню її малолітніх дітей. Відповідно до пояснень [PERSON] та [PERSON] встановлено, що 13.01.2023 року близько 03 год. 20 хв. вони прокинулися від стуку в двері. Відчинивши їх вони побачили на порозі невідому їм жінку на руках з маленькою дитиною, яка почала кричати нісенітниці, поводила себе неадекватно та не могла пояснити чому вона перебуває саме в цьому під`їзді, не реагувала на зауваження. Близько 07 год. 40 хв. поліцейські примусово її вивели. Згідно пояснень бабусі дітей [PERSON] зазначено, що відповідачка [PERSON] , є її невісткою. Відносини у них погані, між ними відбуваються постійні сварки, непорозуміння. Це почалось після народження другої дитини, а саме [PERSON] . Її син [PERSON] не приймав позицію жодної із сторін. Про те, останнім часом сам не мав бажання із нею проживати, але через наявність дітей не розлучався. 11.01.2023 року її сина [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки через вчинення крадіжки. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 20.08.2003 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Сокиряни Чернівецької області. Згідно копії довідки виданої генеральним директором ТзОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» Клімовим Ю. від 27.02. 2023 року за вих№28Н, зазначено, що [PERSON] з 16.10.2021 року був прийнятий в ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» на даний час займає посаду арматурник. Згідно копії довідки виданої генеральним директором ТзОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» Клімовим Ю. від 27.02.2023 року за вих№29Н, зазначено, що [PERSON] по місцю працевлаштування характеризується позитивно. Згідно копії довідки виданої генеральним директором ТзОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» Клімовим Ю. від 27.02.2023 року за вих№04-02Д, зазначено, що дохід [PERSON] за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року становить 61232,73 грн. З копії акту обстеження умов проживання від 13.03.2023 року, складеним комісією у складі: начальником служби у справах дітей [PERSON], головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] та зав. відділом - [PERSON] , зазначено, що за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] виявив бажання взяти під опіку своїх племінників, які залишились без батьківського піклування. Створив сі належні умови для їх проживання, розвитку та виховання. Діти забезпеченні всім необхідним в повному обсязі. Згідно копії висновку про стан здоров`я посвідченої лікарями КНП «Сокирянська лікарня» від 25.03.2023 року, зазначено, що [PERSON] встановлено висновок - здоровий. Згідно витягу з інформаційно -аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», зазначено, що [PERSON] , [INFO] на території України станом на 16.03.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Враховуючи положення ст.ст.10-13 ЦПК України при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-12 від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У 6 принципі Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959р., учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні норми закріплені у Сімейному кодексі України, зокрема, згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.1 ст.9 Конвенції вказано, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно до ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як зазначено в Узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року суду слід витребовувати від органу опіки та піклування письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також суд може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.ч.3,4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки судом з достовірністю встановлено, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним та духовним життям дітей, не цікавиться їх навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ч.ч.1,2 ст.20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , опіки, призначивши опікуном їхнього дядька [PERSON] , [INFO] , щодо якого не встановлені обставини, передбачені ст.212 СК України. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст.182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст.183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] слід задовольнити частково, а саме стягувати з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 23.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача. На підставі ст.ст. 3, 9, 18, 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19,150,155,164-167,171,180-184,191,212,243-244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Узагальненням Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року,

Outcome: partial