Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця. Позовні вимоги мотивовані тим, що до 15 квітня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Коли дочці було три роки, відповідачка залишила сім`ю. З 2010 року [PERSON] жодного разу не поцікавилася життям їхньої доньки. Не зважаючи на те, що відповідачка є матір`ю їх спільної дитини, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Оскільки відповідачка, як мати повинна брати участь в утриманні дитини, вважає що з неї слід стягнути аліменти, розмір яких слід визначити в твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно. Отже створилися умови які шкодять інтересам дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються ним самостійно без участі та підтримки відповідачки. Відповідачка добровільно матеріальної участі в утриманні дитини не бере, дочку не відвідує та не бачиться з нею не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що він самосійно виховує дочку з трьох річного віку. Відповідачка покинула його, і з того часу він навіть не знає де є її точне місце перебування. Йому важко самостійно забезпечити дитині необхідні умови, оскільки дитина виросла, та потребує значних коштів. Враховуючи такі обставини, а також те, що відповідачка, як мати повинна також надавати кошти на утримання дитини, з неї необхідно стягнути аліменти. Відповідачка, як мати, вихованням дочки не займається, не піклується про неї, не цікавиться її життям, не виявляє материнської любові та турботи про неї. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності, та постановити заочне рішення. Представник служби у справах дітей Дубівської сільської ради Лоп`янецька Н.Б. у судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що відповідачка ухиляється від виховання та утримання дитини, тому її слід позбавити батьківських прав. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, на підставі наданих сторонами в підтвердження та заперечення позову доказів, які є достатніми, щоб прийти до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справ підтверджено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з батьком. За змістом ст. 164 СК України, мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком комісії з питань захисту прав дитини №3/10-19 від 25.04.2023 підтверджено, що позбавлення відповідачки батьківських прав є доцільним. Як встановлено судом, відповідачка маючи можливість утримувати і займатися вихованням дитини, свої бажання не проявляє, не цікавиться дитиною, не приймає участі у його вихованні, не навідує її. Відповідачка жодного разу особисто не з`явилася до органу опіки і піклування, про свій намір займатися вихованням дитини не повідомила. Більше того, відповідачка, на переконання суду, абсолютно свідомо самоусунулася від виховання дитини, від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, і по суті забула про неї. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Факти неналежного ставлення відповідачки до виховання та утримання дочки підтверджується поясненнями як позивача так і представника третьої особи, яка також підтвердила, що відповідачка без поважних на те причин не цікавиться своєю дочкою з чотирирічного віку. Вирішуючи позовні вимоги суд безумовно враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак аналіз вищенаведених судом доказів дає підстави суду стверджувати, що порушенння відповідачкою вимог законодавства щодо виховання дитини носять системний та умисний характер. Тобто відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; абсолютно не спілкуються з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінються судом як свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками, а тому позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки, буде виключно в інтересах дитини. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення аліментів, суд вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини позивача і на переконання суду, може сплачувати аліменти на утримання дочки. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягувати з відповідачки аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яку слід стягнути з відповідачки - 2500 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь аліментів, також підлягають до задоволення. Питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved