Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

07.12.2022 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтованні тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини з 28.09.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2016 було розірвано. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 з [PERSON] стягнуто аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1 228,00 грн. щомісячно, починаючи із 22.08.2016 до досягнення дитиною повноліття. 09.07.2021 між матір`ю дитини - [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. На теперішній час дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю, братом та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . Дитина є інвалідом дитинства з діагнозом дитячий церебральний параліч, нижній спастичний парапет. [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує, 12.06.2018 відносно нього було розпочато кримінальне провадження № 12018251010004279 за ч. 1 ст. 164 КК України. Незважаючи на всі доводи позивачки щодо важливості присутності батька у житті дитини, відповідач свідомо вже багато років не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, з 2014 року взагалі не спілкується з дитиною, хоча має таку можливість, оскільки його рідний брат є хрещеним батьком хлопчика та спілкується із дитиною. Тобто обов`язок щодо належного виховання дитини, її духовного та фізичного розвитку, усвідомлення зовнішнього світу, стану здоров`я, значних фінансових витрат на дитину здійснюється тільки матір`ю дитини та вітчимом. Той факт, що батька фактично не існує у житті сина можуть підтвердити і вчителі навчального закладу, у якому дитина займається на теперішній час. Відповідач жодного разу не відвідав дитину, не був присутнім на батьківських зборах, святах, що готувались дітьми для батьків. За вказаних обставин позивачка вважає, що наявні усі правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.01.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник Служби у справах дітей ЧМР в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. Представник виконавчого комітету Руськополянської сільської ради за довіреністю Рудик Л.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, щоз 28.09.2012 позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2016 було розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.2013. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1228,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття. З довідки № 1584/2 від 28.09.2022, виданої виконкомом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1584/2 від 28.09.2022 встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю, братом та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . Згідно з характеристикою, виданою Дубіївським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Руськополянської сільської ради, [PERSON] є учнем 4-А класу, навчається в даному закладі з першого класу. Мама приділяє багато уваги навчанню і вихованню сина, відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] не цікавиться навчально-виховним процесом сина, за час навчання жодного разу не спілкувався з класним керівником та не відвідував класні збори. З довідки Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) № 45169 від 03.10.2022 вбачається, що за період з 15.11.2016 по 26.09.2022 [PERSON] не отримувала від [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно з виконавчим листом № 711/7298/16 від 07.11.2016. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Руськополянської сільської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Руськополянської сільської ради № 64 від 06.03.2023, виходячи з інтересів дитини виконавчий комітет Руськополянської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовного його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 27 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991. За змістом статті 150 СК України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 2, 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тобто, ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2022 у справі № 756/15048/20. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. В даному випадку, наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , а саме не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також не забезпечує необхідного утримання. Жодних перешкод у належному виконанні батьківських обов`язків відповідачеві не чиниться. Така поведінка батька є незмінною тривалий час. На думку суду, вищеописана поведінка батька негативно впливає на розвиток дитини, оскільки він свідомо позбавив дитину своєї уваги, піклування тощо. Тому, враховуючи те, що відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а також позицію органу опіки та піклування виконавчого комітету Руськополянської сільської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини, задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до вимог частини 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved