Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

19.09.2022 року позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позов тим, що позивач [PERSON] з 26.04.2000 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу [INFO] у сторін по справі народилася донька - [PERSON] . З початку шлюбних відносин та по теперішній час родина мешкає в спірному будинку [ADDRESS] . 19.10.2004 року між відповідачем по справі [PERSON] та його рідною тіткою [PERSON] , яка була власником житлового будинку [ADDRESS] , був укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрований в реєстрі за № 3394. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передала, а відповідач [PERSON] прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS] , та отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі Договору довічного утримання. [INFO] у віці 82 років, померла [PERSON] тому Договір довічного утримання припинив свою дію. 14.04.2009 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Договір довічного утримання відповідачем було укладено в інтересах родини, дружини [PERSON] та доньки [PERSON] , тобто будинок було набуто відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Позивач, як дружина відповідача, хоча і не була вказана в зазначеному договорі як набувач, виконувала усі обов`язки щодо договору по утриманню та нагляду за [PERSON] та будинком, сплачувала комунальні платежі, проводила поточні ремонти, солідарно із чоловіком відповідачем по справі [PERSON] 02.11.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було розірвано шлюб між сторонами по справі. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з даним позовом, так як вважає, що має право на 1/2 частину спірного будинку, проте між сторонами не досягнуто домовленості щодо розподілу спільного майна подружжя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, взявши до уваги заяви сторін по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] з 26.04.2000 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу [INFO] у сторін по справі народилася донька - [PERSON] . З початку шлюбних відносин та по теперішній час родина мешкає в спірному будинку [ADDRESS] . 19.10.2004 року між відповідачем по справі [PERSON] та його рідною тіткою [PERSON] , яка була власником житлового будинку [ADDRESS] , був укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрований в реєстрі за № 3394. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передала, а відповідач [PERSON] прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS] , та отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі Договору довічного утримання. [INFO] у віці 82 років, померла [PERSON] тому Договір довічного утримання припинив свою дію. 14.04.2009 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Договір довічного утримання відповідачем було укладено в інтересах родини, дружини [PERSON] та доньки [PERSON] , тобто будинок було набуто відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Позивач, як дружина відповідача, хоча і не була вказана в зазначеному договорі як набувач, виконувала усі обов`язки щодо договору по утриманню та нагляду за [PERSON] та будинком, сплачувала комунальні платежі, проводила поточні ремонти, солідарно із чоловіком відповідачем по справі [PERSON] 02.11.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було розірвано шлюб між сторонами по справі. Частиною 3 статті 61 СК України передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За загальним правилом застосування презумції спільності майна подружжя, майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором довічного утримання, що укладений під час перебування набувача у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 61 СК України вбачається, що об"єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про приктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподілу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя можуть вважатися: квартири, житлові та садові будинки, земельні ділянки та інш. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На час подання позову до суду між сторонами не було домовленості щодо поділу спільного майна подружжя спірного будинку [ADDRESS] . Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів справи достовірно встановлено, що шлюбний договір між сторонами не укладався. Також з ч. 3 статті 368 ЦК України вбачається, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою позовну вимогу позивача про поділ майна подружжя в рівних частках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 992,40 грн., покладається на відповідача.

Outcome: approved