Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

що сторони зареєстрували шлюб 03.08.2021. Від спільного проживання ще до реєстрації шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та фактично проживає з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя не склалось, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка не має бажання бути разом з відповідачем, на примирення не згідна, фактично шлюб носить тільки формальний характер. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] », дочку [PERSON] залишити проживати з батьком. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, вказує, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав заяву до суду, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Крім того, вказує, що повністю визнає позовні вимоги, а також не заперечує щодо залишення дитини проживати разом з ним, оскільки вона фактично разом з ним і проживає. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони 03.08.2021 зареєстрували шлюб у Калуському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 398 (а.с.3). Від спільного проживання ще до реєстрації шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Причиною розлучення є те, що сторони не змогли створити міцної сім`ї через різні погляди на життя та через різні інтереси, які призвели до того, що тривалий час вони спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Як встановлено в судовому засіданні, сторони не змогли зберегти сім`ю , спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують, позивачка на примирення не згідна, відповідач також не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає встановленим, що перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивачки. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Вирішуючи вимоги позивача про залишення дочки [PERSON] , [INFO] , проживати разом з відповідачем, суд враховує, що згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 17.05.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з відповідачем по справі. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, дитина фактично і проживає разом з батьком. Як позивачка, так і відповідач не заперечують, щоб дитина залишилась проживати по фактичному місцю проживання та місцю реєстрації. Зазначаючи у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дитини - дочки [PERSON] разом з батьком, суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Отже, позов слід задоволити у повному обсязі За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу не хоче змінювати прізвище, а тому після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити « [PERSON] ». В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved