Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , Регіональної універсальної біржі «Олександр Н», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що 08 серпня 1998 року зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що Договір був укладений на Регіональній універсальній біржі "Олександр - Н" в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», під №Н/98-00332 від 08 серпня 1998 року та зареєстрований в Одеському МБТІ і РОН. Позивач стверджує, що зазначена квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 42,1 кв.м., корисною площею 41,2 житловою площею 26,1 кв. м.. Як вказує позивач, вона передала грошові кошти за вказану квартиру, зареєстрована в ній та до теперішнього часу проживає в ній. Таким чином, на думку позивача, усі зобов`язання по договору купівлі-продажу №Н/98-00332 від 08 серпня 1998 року сторонами були виконані в повному обсязі. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально, так як на час укладення договору діючим законодавством така вимога не передбачалась. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Таким чином, на думку позивача, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу були виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу може бути визнаним дійсним. Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Регіональною універсальною біржею "Олександр - Н", \~ \~ \~ \~ 08 серпня 1998 року, за № Н/98-00332, квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,1 кв. м., корисною площею 41,2 житловою площею 26,1 кв. м., укладений між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 28.02.2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Відповідачі про дату судового засідання повідомлялись належним чином (а. с. 32 34). Відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від відповідачів до суду не надійшло. На підставі статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 серпня 1998 року зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8 11). Договір був укладений у письмовій формі на Регіональній універсальній біржі "Олександр - Н" і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», під №Н/98-00332 від 08 серпня 1998 року. Право приватної власності на квартиру зареєстроване в Одеському МБТІ і РОН за № 240 стр. 29 ки. 238 кр., від 12.08.1998 року (а. с. 11). Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 26,1 кв. м., відповідно до технічного паспорту (а. с. 12 14). Також, право власності на квартиру підтверджується листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, від 25.04.2022 року (а. с. 15). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянином України. В той же час, згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Проте, на даний час позивач не може в повній мірі реалізовувати своє право власності на нерухоме майно, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1998 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved