Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вищевказаною\~позовною заявою,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 10\~вересня 2020\~року між\~АТ «Укрсиббанк»\~та [PERSON] \~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку № [NUMBER] ,\~який укладено\~за допомогою\~електронного підпису\~позичальника.\~Відповідно до\~умов договору\~банк надає\~позичальнику кредит,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплачувати\~плату за\~користування кредитом\~відповідно до\~умов цього\~договору і\~правил. Сума кредиту за договором - 50000 грн. Кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 50 000 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у банку до якого випускається платіжна картка, та випуску платіжної картки обумовлюється в окремому договорі, що укладається між банком та позичальником. Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів, відповідно до графіка платежів, що викладений у додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 10 вересня 2024 року. 27 вересня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу №220 відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №96748710000 від 10 вересня 2020 року, який укладено між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Зазначає, що станом на день подачі позовної заяви відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно виписки за кредитним договором станом на 24 жовтня 2022 року за договором №96748710000 від 10 вересня 2020 року сума заборгованості становить 68 408,55 грн., що складається з: основної заборгованості - 48 157,33 грн.; заборгованості по відсотками - 20 251,22 грн. Вказує, що 10 січня 2022 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором факторингу та вимогою сплатити існуючу заборгованість за вказаним договором. У зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 408,55 грн., а також судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 2\~481 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 лютого 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі. Представником відповідача було направлено до суду письмові пояснення, в яких він просив відмовити у позовних вимогах, в обґрунтування зазначив, що позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження встановлення відповідачу кредитного ліміту, його розміру, видачі спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки та строку дії. Тобто не надано жодного доказу виконання банком умов договору в частині видачі кредиту, його розміру та користування кредитними коштами відповідачем, а в долучених документах відсутній підпис саме відповідача. Вказує, що в рахунку заборгованості не зазначено формулу розрахунку па підставі якої було складено розрахунок, що в свою чергу унеможливлює встановити, яким чином зазначена заборгованість розрахована та невідомо яка посадова особа його склала, в зв`язку з тим, що відсутнє прізвище особи, яка його складала і відсутня печатка підприємства. Також посилається на те, що внаслідок незасвідчення позивачем належним чином документів суд та відповідач позбавлені можливості пересвідчитися, чи дійсно зміст наданих позивачем копій документів відповідають змісту оригіналів цих документів. Вважає необґрунтованим нарахування процентів за кредитним договором, оскільки [PERSON] з 26 лютого 2022 року призвано на військову службу. 28 березня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Глобал Спліт» Гончаренко І.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представником позивача було направлено до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що з висновками викладеними у письмових поясненнях відповідача не погоджується та вважає їх незаконними і необґрунтованими. В обґрунтування зазначив, що законодавством України передбачена можливість укладення договору з використанням електронного підпису. Також надані позивачем виписки за картковим рахунком позивальника підтверджують обставини видачі кредиту, його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Зазначає, що виписка про розмір заборгованості станом на 21 жовтня 2021 року, тому з цієї дати по сьогоднішній день відповідачу не були нараховані будь-які штрафні санкції за кредитним договором, а відповідач не надав оригіналів документів на підтвердження перебування ним у зоні бойових дій. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомили та не надали клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі. При цьому суд зазначає, що на попереднє засідання, призначене на 05 квітня 2023 року, представником направлялось клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через його зайнятість, у зв`язку з чим, судом було відкладено розгляд справи на іншу дату. Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17 жовтня 2014 року вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд, враховуючи ту обставину, що сторонам були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10 вересня 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №96748710000, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 50 000 грн. для особистих потреб, а саме: на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок відповідача [NUMBER] , відкритий у банку, до якого випущено кредитну картку; з розміром ануїтетного платежу 3\~014 грн., який повинен сплачуватись до 10 числа (включно) кожного місяця; з процентною ставкою 67 % річних та процентною ставкою за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін в розмірі 74 % річних, а також додатком №1 до договору №96748710000 від 10 вересня 2020 року, в якому встановлені найменування, розмір, порядок сплати та умови нарахування комісій, та графік платежів, визначення загальної вартості кредиту (а. с. 7-12). Крім того, в матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту інформаційний лист з інформацією та контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, порядку повернення кредиту (а. с. 12-14). Матеріалами справи підтверджено, що 27 вересня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу №220, відповідно до умов якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а. с. 29-39). Пунктом 2.2. договору відступлення права вимоги, які АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Глобал Спліт» за цим договором передбачено, що відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Укрсиббанк», що передбачені умовами первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору, ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №96748710000 від 10 вересня 2020 року. Також судом\~встановлено,\~що згідно\~розгорнутого розрахунку\~заборгованості за\~кредитною угодою\~№96748710000\~від 10\~вересня 2020\~року та\~випискою за\~кредитним договором\~за період\~з 10\~вересня 2020\~року по\~27\~вересня 2021\~року у\~ [PERSON] \~існує заборгованість\~перед позивачем станом на 27 вересня 2021 року, яка становить 68\~408,55 грн. і складається з основної заборгованості в розмірі 48\~157,33 грн., та заборгованості по відсоткам - 20\~251,22 грн. (а. с. 15-23, 110). Набувши право грошової вимоги за договором факторингу №220 від 27 вересня 2021 року позивачем ТОВ «Глобал Спліт» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги з вимогою щодо дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії за користування кредитом і нарахованих штрафів/пені, в загальній сумі 68\~408,55 грн., але зазначене повідомлення повернулось позивачу у зв`язку з закінченням терміну його зберігання (а. с. 27-28). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. З інформації бази даних Державного реєстру фінансових установ, яка є у відкритому доступі, встановлено, що позивач є внесеним до такого реєстру, а відтак така особа має право на здійснення відповідних факторингових послуг. Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №220 від 27 вересня 2021 року, за [PERSON] станом на 27 вересня 2021 року обліковується заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №96748710000 у розмірі 68\~408,55 грн., яка включає в себе: 48\~157,33 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 20\~251,22 грн. сума заборгованості за відсотками (а. с. 38). Крім того, з наявних письмових доказів судом встановлено, що з моменту укладення договору факторингу, а саме з 27 вересня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій відповідачу. Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №96748710000, ТОВ «Глобал Спліт» просило стягнути заборгованість за основним боргом та відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Пунктом 4.4. договору про надання споживчого кредиту №96748710000 від 10 вересня 2020 року сторони визначили, що договір укладений у двох примірниках в електронному вигляді за допомогою системи UKRSIB online, які мають однакову юридичну силу, а накладання електронного підпису позичальника на договір є письмовим підтвердженням отримання ним оригіналу свого примірника договору (а. с. 8). Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами кредитного договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису позичальника. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №96748710000 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Навіть за умови не отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора АТ «Укрсиббанк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] кредитного договору та отримання відповідачем коштів за умовами такого договору, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за вказаним у справі кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Крім того, розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази які б його спростовували або власні розрахунки відповідача у суду відсутні. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що АТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги щодо відповідача на користь позивача ТОВ «Глобал Спліт» і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 481 грн.

Outcome: approved