Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 19511 грн 80 коп за договором позики та про відшкодування судових витрат. З позовної заяви вбачається, що 07 червня 2022 року відповідач позичив у [PERSON] 15700 гривень на власні потреби і зобов"язався повернути кошти до 07.09.2022 року та сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, про що склав власноручно розписку. Проте у визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю і стягнути з відповідача борг за договором позики 19511 грн 80 коп, зокрема: 15700,00 грн - неповернуту суму позики, 1413,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою, 2016,83 грн - інфляційні витратия, 381,97 грн - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК Українеи та судовий збір. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подав. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 07.06.2022 року відповідач [PERSON] склав розписку про позику у [PERSON] 15700 гривень та зобов"язався повернути суму позики до 07.09.2022 р і сплатити 3% за кожен місяць користування позикою (а.с.3). Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 15700 гривень, на що вказує [PERSON] у своїй розписці (а.с.3). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов"язався повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 15700 гривень та 3% за кожен місяць користування позикою до 07.09.2022 року, про що зазначив в розписці - п. 1 (а.с.3). Проте [PERSON] борг в сумі 15700 грн та відсотки за користування позикою у визначені договором строки - до 07.09.2022 р і на час звернення позивача з позовом до суду не повернув. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за договором позики становить: 15700,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1413,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою з 07.06.2022 р по 07.09.2022, 2016,83 грн- інфляційні витрати за період з моменту укладення договору 26.11.2021 по 28.02.2023, 381,97 грн - 3% річних за період з дня укладення договору 07.06.2022 р по 29.03.2023 р, а всього 19511 грн 80 коп (а.с.2 зворот, 4, 5). Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 15700 грн позики та 1413,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою з 07.06.2022 р по 07.09.2022 відповідно до п. 1 Розписки є обгрунтованими, відповідають вимогам ст. ст. 1048, 1049 ЦК України та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних за період з дня укладення договору 07.06.2022 р по 29.03.2023 р в сумі 381,97 грн і 2016,83 грн інфляційних витрат за період з моменту укладення договору 07.06.2022 по 28.02.2023, нарахованих відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України, в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково. Провівши обрахунки, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню в користь позивача прострочена заборгованість за основною сумою боргу - 15700,00 грн та 1413,00 грн - 3% на місяць, як плата за користування кредитом, а всього 17113 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати (а.с.1) пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 944 грн 77 коп.

Outcome: partial