Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

26 грудня 2022 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, відповідно до якої позивач просив суд: залучити до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; винести рішення про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» 14 369,17 грн., у тому числі: 12042,72 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 21 травня 2017 року по 21 жовтня 2018 року; 739,73 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення оплати спожитої електроенергії; 1 586,72 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати спожитої електроенергії; стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що згідно з договором №7037230 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 21.01.2003 року, особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] було оформлено на [PERSON] . До 2022 року договір про користування електричною енергією не переукладався, зміни до особового рахунку № [NUMBER] не вносилися. За період з 21.05.2017 року по 21.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 12042,72 грн. Зазначена сума боргу розрахована відповідно до показників електролічильника та на підставі тарифів та електроенергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені Постановами НКРЕ. На теперішній час сума заборгованості несплачена. Позивачем нараховано на заборгованість 3% річних у сумі 739,73 грн. та індекс інфляції у сумі 1586,72 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційного збільшення та 3% річних складає 14369,17 грн. 13 грудня 2021 року згідно з повідомленням [PERSON] , позивачу стало відомо про те, що до 09.09.2021 року нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належала фізичним особам:, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2021 року, [PERSON] придбала у відповідачів квартиру. Згідно з п.12 договору купівлі-продажу від 09.09.2021 року, продавці взяли на себе зобов`язання погасити всі борги за комунальні платежі до 23 вересня 2021 року, але станом на 10.12.2021 року борги не були сплачені, про що їй стало відомо при переукладання договору. Оскільки на теперішній час заборгованість не сплачена позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2022 року, головуючим суддею у розгляду вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 28 грудня 2022 року судом були направлені запити до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповіді з якого надійшли на адресу суду 17 лютого 2023 року. Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 27 квітня 2023 року від третьої особи [PERSON] надійшло пояснення за позовною заявою. Відповідно до якої вказала, що період, за який кредитор має право стягувати заборгованість (в тому числі за житлово-комунальні послуги) визначається строком позовної давності. Вважає, що позовна заява подана з пропущеним строком позовної давності у 3 роки та не підлягає задоволенню. 29.05.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на пояснення 3-ї особи в якій вказала, що позивачу лише 13.12.2021 року стало відомо про зміну власника/споживача. Зазначила, що у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID)» № №540-ІХ від 30.03.2020 (набрав чинності 02.04.2020), Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавцем було доповнено пунктом 12 такого змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів країни з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID)-19», строки , визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину». Із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 (набрав чинності 17.03.2022), Розділ «прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавцем було доповнено пунктом 19 наступного змісту» У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки визначені статтями 257-259, 362,559,681,728,786,1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії». Продовження строку позовної давності гарантується Законом. Карантин в Україні запроваджено з 12.03.2020 року, воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року. Таким чином, заборгованість що утворилась з травня 2017 року у межах строку позовної давності та підлягає стягненню з відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав наведених в позові та в відповіді на пояснення третьої особи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надано. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] відповідно до заяви просила суд розглядати справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору №7037230 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 21.01.2003 року, особовий рахунок споживача за адресою кв. [ADDRESS] оформлено на [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2756, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.12 Договору сторони домовились про те, що «Продавець» бере на себе обов`язок погасити всі борги за комунальні платежі до 23 вересня 2021 року. З моменту укладання договору підприємство Постачальника неодноразово змінювало назву. Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 19.04.2018 ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» перейменовано у Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі». 10.12.2021 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» та повідомила, що є новою власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до наданого позивачем особового рахунку № [NUMBER] за період з 21.05.2017 року по 21.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 12042,72 грн. Позивачем нараховано на заборгованість 3% річних у сумі 739,73 грн. та індекс інфляції у сумі 1586,72 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційного збільшення та 3% річних складає 14369,17 грн 11.06.2017 прийнято Закон України «Про ринок електричної енергії», яким змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії (фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та юридичними особами) з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Відносини між фізичними особами та електропостачальником до 20.06.2018 року були врегульовані Правилами користування електричною енергією для населення №1357 від 26.11.1999 року, з подальшими змінами і доповненнями, які втратили силу у зв`язку з набуттям чинності Правил роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Згідно з п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого періоду. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~ч.4\~ст.319\~ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до\~ст.322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, шо сума боргу розрахована відповідно до показників електролічильника та на підстав тарифів на електричну енергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені Постановами НКРЕ. На теперішній час заборгованість відповідачами не сплачена. Щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності то суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266\~ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із наданого до позовної заяви розрахунку убачається, період нарахування з 21.05.2017 року по 21.10.2018 року, позовна заява подана до суду 26 грудня 2022 року. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві\~положення» ЦК\~України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022. Із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 (набрав чинності 17.03.2022), Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавцем було доповнено пунктом 19 наступного змісту» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки визначені статтями 257-259, 362,559,681,728,786,1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії». Продовження строку позовної давності гарантується Законом. Карантин в Україні запроваджено з 12.03.2020 року, воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року. Таким чином, заборгованість що утворилась з 21 травня 2017 року у межах строку позовної давності. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачами по справі суду не надано. Таким чином, відповідачі не виконали умови договору, чим порушили право позивача на кошти за надані послуги з постачання електроенергії. Підстав для звільнення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., та у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн. на користь позивача по 625 грн. 25 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved