Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

13.10.2022 року представник ФОП [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу. В обґрунтування позову позивач посилаються на те, що 17.05.2019 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 221-103, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 29 990 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 16.05.2022, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Зазначає, що з 26.06.2019 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: тіло кредиту в сумі 29 966 грн., проценти за користування кредитом в сумі 1 404,25 грн., всього\~31 422, 46 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням № 20173 від 26.10.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 31 422,46грн. Як зауважує представник позивача, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в додатку 1 до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10014.08.19-1 від 07.07.2021. Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 31 422,46 грн. фактичних витрат у порядку регресу та 908,00 грн. витрат з оплати судового збору. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2\~ст.247ЦПК України\~вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2018 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286, відповідно до умов якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити банку страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника банку внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. 17.05.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір Кредитний договір №221-103, згідно з яким банк надав позичальниці кредит у сумі 29 9990 грн. з кінцевим строком повернення до 16.05.2022 року, зі сплатою за користування кредитом 17,99 % річних. Відповідач з 26.06.2019 року належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 31 422, 46 грн., з яких: 29 966 грн.\~тіло кредиту; 1 404,25 грн.\~проценти за користування кредитом. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед банком щодо повернення кредиту та сплати процентів понад шістдесят календарних днів настав страховий випадок. АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про настання страхового випадку, за результатами розгляду якої страховиком складено страховий акт № Мик10014.08.19-1 від 26.10.2020 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням № 20173 від 26.10.2020 року підтверджується виплата ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» банку страхового відшкодування згідно з договором добровільного страхування кредитів за зобов`язанням [PERSON] в сумі 31422,46 грн. Матеріалами справи встановлено, що 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страху кредитів. Згідно з п. п. 1.1.1 договору про відступлення права вимоги боржники\~особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактичне настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страхувальника випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувач по укладеному договору добровільного страхування кредитів. Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в додатку 1 до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021, серед яких [PERSON] . Представником позивача з метою досудового врегулювання спору надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10014.08.19-1 від 07.07.2021 року, яке залишено без реагування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки неналежним виконанням умов кредитного договору [PERSON] завдав збитків ПАТ «Державний ощадний банк України», страховик банку\~ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» визнало факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором страховим випадком і виплатило банку страхове відшкодування у розмірі 31 422,46 грн., за договором про відступлення права вимоги право грошової вимоги ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до відповідача перейшло до ФОП [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] слід стягнути 31 422,46 грн. фактичних витрат у порядку регресу. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного. При зверненні з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved