Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування внаслідок залиття квартири [ADDRESS] у розмірі 21104,0 гривень, з яких: 11104,0 гривень матеріальна шкода та 10000,0 гривень моральна шкода. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Над його квартирою у вказаному житловому будинку знаходиться квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Орієнтовно в першій половині травня 2021 року відбулося залиття його квартири з квартири [ADDRESS] , внаслідок чого на стелі та стінах в його квартирі утворились наступні пошкодження: пляма від затоплення жовтого кольору на стелі в кухні орієнтовною площею 0,41 кв.м., пляма від затоплення жовтого кольору на стелі та частково стіні у ванній кімнаті орієнтовною площею 0,53 кв.м., пляма від затоплення жовтого кольору на стелі та частково стіні в коридорі орієнтовною площею 0,48 кв.м., пліснява в коридорі орієнтовною площею 0,48 кв.м., пліснява в кладовій орієнтовною площею 2,9 кв.м. Безпосередньо в момент залиття його вдома не було. Після виявлення слідів замокання на стелі він звернувся до відповідача та повідомив їй про факт залиття квартири, на що вона повідомила, що в її квартирі внаслідок несправності запірної арматури на трубах водопостачання відбулось протікання, що призвело до залиття її та його квартири. Вони разом з відповідачем оглянули пошкодження її квартири, після чого вона пообіцяла відшкодувати йому вартість ремонтних робіт по відновленні його квартири. Відтак, він запропонував відповідачу відшкодувати йому 2200,0 гривень, які включали в себе лише вартість необхідних будівельних матеріалів та часткову оплату ремонтних робіт, які виконуватиме його родич. Відповідач не відшкодувала йому обумовлену суму коштів, а тому 29.07.2021 року він викликав представників ЛКП «Господар» для огляду та фіксації факту залиття його квартири у встановленому законом порядку. В цей день, 29.07.2021 року комісією ЛКП «Господар» в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в його присутності та присутності відповідача було проведено обстеження його квартири, квартири відповідача та складено акт проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] від 29.07.2021 року. Висновок комісії: залиття квартири [ADDRESS] відбулось із квартири [ADDRESS] , на час обстеження квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] були присутні власники квартир. Зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням відшкодувати завдану йому шкоду, проте вона відмовлялась, а тому оскільки відповідач добровільно не хоче відшкодувати завдану шкоду, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 11104,0 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000,0 гривень, а також судові витрати у розмірі 12097,40 гривень, з яких: 992,40 гривень - судовий збір, 35,0 гривень комісія банку за плату судового збору; 4000,0 гривень витрати на правову допомогу; 7000,0 гривень вартість будівельно-технічної експертизи; 70,0 гривень комісія банку за перерахунок коштів (оплату вартості будівельно-технічної експертизи). 13 червня 2022 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Вона категорично не погоджується із викладеними твердженнями позивача у позовній заяві, вважає такі безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначила, що у травні 2021 року до неї звернувся позивач, який повідомив, що у нього волога стеля та можливо вона його затопила. Однак, вона йому повідомила, що жодних протікань у її квартирі не було, та причиною пошкоджень у його квартирі могло бути стан міжквартирного перекриття та стан водопровідних труб в будинку. В подальшому позивач почав їй погрожувати та вимагати різні суми грошових коштів для відшкодування пошкоджень у його квартирі. Розібравшись у даній ситуації, вона прийняла рішення що її вини не має та вона не буде відшкодовувати грошові кошти. Так, позивач долучив до позову Акт ЛКП «Господар» від 29.07.2021 року, в якому зазначено, що акт складено в присутності мешканки квартири [ADDRESS] , однак хто саме це був не деталізовано, відсутня така інформація та не зафіксовано конкретної дати, коли відбулось ймовірне залиття. Крім того, під час обстеження взагалі не проводився огляд квартири [ADDRESS] , а тому виникають обґрунтовані сумніви щодо висновку комісії, щодо того, що причиною залиття квартири [ADDRESS] являється саме халатне відношення мешканця квартири до запірної арматури. Згідно наданого їй ЛКП «Господар» акту проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] від 29.07.2021 року зазначено: «Висновок комісії: причину залиття квартири встановити неможливо. Мешканець квартири [ADDRESS] не довів факту залиття квартири, оскільки належних доказів, які б підтверджували факт залиття у першій половині травня 2021 року, фото стелі, стін та кладовки, які зазнали пошкодження в результаті залиття станом на травень місяць до заяви не додано. Звернення до ЛКП «Господар» щодо фіксування факту залиття надійшло 15.07.2021 року-через два місяці після залиття». Вищевказаний акт був підписаний уповноваженими особами ЛКП «Господар», зокрема, начальником господарського відділу Гончар Т.І., майстром виробничої дільниці ЛКП «Господар» [PERSON] , та нею і відповідає вимогам передбаченим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Зважаючи на те, що у висновку акту від 29.07.2021 року зазначено причину залиття квартири встановити неможливо, вважає, що позивач не довів факту залиття квартири, оскільки належних доказів, які б підтверджували факт залиття у першій половині травня 2021 року, фото стелі, стін та кладовки, які зазнали пошкоджень в результаті залиття станом на травень місяць до заяви не додано, підстав стверджувати, що залиття квартири відбулось з її вини не має. Крім того, на даний час неможливо встановити чи є зазначені пошкодження наслідком залиття, що мало місце у травні 2021 року на якому наголошує позивач, або такі пошкодження виникли раніше чи пізніше з іншої причини. Долучені до позовної заяви фотографії виготовлені після значного проміжку часу та не можуть слугувати підтвердженням її вини до наявного пошкодження квартири. Поряд з цим, зазначає, що у зв`язку із значними розбіжностями в актах, складених 29.07.2021 року представниками ЛКП «Господар», вона звернулась до Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (щодо встановлення факту підробки документів). Зазначає, що будинок за адресою: [ADDRESS] , є старим, стан водопровідних труб, міжквартирне перекриття та внутрішньобудинкові мережі перебувають у незадовільному стані, баласноутримувач, а саме ЛКП «Господар» не вчиняв жодних дій щодо перевірки стану водопроводу чи каналізації. Враховуючи наведене, у зв`язку із відсутністю доказів того, що залиття квартири позивача відбулось з її вини, просить у задоволенні позову відмовити. 04 листопада 2022 року відповідач надала додаткові пояснення. Зазначила, що вона не погоджується з висновком судового експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 039/22 від 07.10.2022 року, вважає його неналежним та недопустимим доказом, що не може бути взятий до уваги. Вказує на те, що судовий експерт при проведенні експертизи будучи ознайомленою із всіма матеріалами цивільної справи робить покликання на акт, який складено 29.07.2021 року та поданий позивачем, однак даний висновок базується на акті який вона вважає недопустимим доказом та таким, що складений з порушенням чинного законодавства, а тому висновки, викладені у ньому не можуть братись до уваги. Також, судовим експертом, разом із висновком подано локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01 без зазначення даних про те, коли, на чиє замовлення він складений, ким затверджений та відсутні відомості про те, чи складення таких кошторисів входить у коло провадження господарської діяльності особи, яка складала кошторис. За таких обставин вважає, що позивач не надав суду належних, достовірних, допустимих доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між її діями та залиттям квартири. Позовна заява поступила до суду 10.02.2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 01.04.2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.07.2022 року, клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 12 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов висновок судового експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 039/22 від 07.10.2022 року та матеріали цивільної справи № 463/1136/22. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.10.2022 року, поновлено провадження у справі. Позивач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, 25.01.2023 року подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Додатково зазначив, що добровільно запропонував відповідачу відшкодувати йому 2200,0 гривень завданої шкоди, однак остання у грубій формі йому відмовила, а тому просить позовні вимоги задовольнити, оскільки ним понад два роки затрачено багато зусиль і коштів для отримання компенсації завданої йому шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - адвокат Думич Р.М. позов заперечив. Додатково зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності були достатніми для підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та залиттям квартири. Представник третьої особи ЛКП «Господар» в судове засідання повторно не з`явився, разом з тим 21.02.2023 року від директора ЛКП «Господар» Таракулова В.Е. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Додатково зазначив про підтримання позовних вимог, а також обставини, відображені в акті проведення обстеження від 29.07.2021 року на предмет залиття квартир [ADDRESS] підтверджує у повному обсязі, зокрема те, що виявлено сліди залиття жовтого кольору на стелі та частково стінах у ванній кімнаті, у кладовій (в кладовці виявлена пліснява), коридорі, кухні. Залиття відбулось зі слів заявника орієнтовно перша половина травня 2021 року, над квартирою [ADDRESS] розміщена квартира [ADDRESS] , залиття квартири [ADDRESS] відбулось з квартири [ADDRESS] , халатне відношення мешканця квартири до запірної арматури. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , розмір частки 1/1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4578736 від 30.08.2004 року та копією технічного паспорта на квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.12-13). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 279018661 від 11.10.2021 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , розмір частки 1/1 (т.1 а.с.14). Як вбачається з акту проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , складеного комісією ЛКП «Господар» від 29.07.2021 року ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), у квартирі за адресою: [ADDRESS] , виявлено сліди залиття жовтого кольору на стелі та частково стінах у ванній кімнаті, в кладовій (в кладовці виявлена пліснява), коридорі, кухні. Залиття відбулось зі слів заявника орієнтовно перша половина травня 2021 року, над квартирою [ADDRESS] , залиття квартири [ADDRESS] відбулось з квартири [ADDRESS] , халатне відношення мешканця квартири до запірної арматури. Висновок комісії: залиття квартири [ADDRESS] відбулось з квартири [ADDRESS] , на час обстеження квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] були присутні власники квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] (т.1 а.с.6). Згідно іншого акту проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] , складеного комісією ЛКП «Господар» від 29.07.2021 року ( [PERSON] , [PERSON] ), в присутності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] та власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , причину залиття квартири встановити неможливо. Мешканець квартири [ADDRESS] не довів факту залиття квартири, оскільки належних доказів, які б підтверджували факт залиття у першій половині травня 2021 року, фото стелі, стін та кладовки, які зазнали пошкодження в результаті залиття станом на травень місяць до заяви не додано. Звернення до ЛКП «Господар» щодо фіксування факту залиття надійшло 15.07.2021 року - через два місяці після залиття (а.с.74-75). Відповідно до висновку експерта № 039/22 від 07.10.2022 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що дослідженням встановлено факт залиття квартири за адресою: [ADDRESS] . Конкретної дати залиття на підставі натурального огляду встановити неможливо, проте досліджувані його ознаки на поверхні недавно відремонтованих стін та стелі вказують на те, що залиття відбулось недавно, що підтверджується актом проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] 29.07.2021 року ЛКП «Господар». Внаслідок залиття квартири [ADDRESS] виникли пошкодження, зазначені у фототаблиці № 1, № 2, що є додатками до вказаного висновку. Дослідженням встановлено факт залиття квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] , причиною якого могло бути виявлене під час огляду протікання в місці з`єднання зливу умивальника з сифоном в санвузлі квартири [ADDRESS] . Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири становить 11249,0 гривень. Розмір завданої шкоди квартирі за адресою: [ADDRESS] , становить 11104,0 гривень (т.1 а.с.89-103). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює на посаді начальника господарського відділу ЛКП «Господар» зазначила, що будинок за адресою: [ADDRESS] є двохповерховий, багатоквартирний та перебуває на балансі ЛКП «Господар». 15.07.2021 року поступило звернення від [PERSON] про складання акту по факту залиття квартири. 29.07.2021 року проведено обстеження квартири позивача та встановлено плями на стінах та стелі у квартирі позивача. Причину залиття вони встановити не змогли, однак відповідач, яка була присутня під час складення акту повідомила їм, що у неї в квартирі несправності запірної арматури на трубах водопостачання. Поряд з тим, зазначила, що станом на сьогоднішній день існує два акти ЛКП «Господар» від 29.07.2021 року про проведення обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , які не скасовані. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює на посаді майстра дільниці ЛКП «Господар» зазначив, що до ЛКП «Господар» звернувся позивач із заявою про складання акту по факту залиття квартири. Так, коли комісія вийшла на адресу позивача, то у квартирі помітили старі сліди залиття та складено було акт, що залиття відбулось з вини відповідача, так як відповідач їм особисто повідомила про несправності запірної арматури на трубах водопостачання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює на посаді майстра виробничої дільниці ЛКП «Господар» зазначила, що 15.07.2021 року надійшла заява від позивача [PERSON] про складання акту по факту залиття. У цей же день вони повідомили сторін про дату проведення огляду та складання акту. В ході проведення обстеження було виявлено жовті плями на стіні, відповідач повідомила їм, що у її квартирі під мийкою вирвало шланг, а тому комісія прийшла до висновку, що відбулось халатне відношення відповідача до запірної арматури. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України. Згідно положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В свою чергою статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Згідно положень ст.ст.319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином, саме на власника покладено обов`язок утримувати своє майно, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт та відшкодовувати збитки пов`язані із його правом власності. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що полягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що збитки позивачу були завдані внаслідок неналежного утримання квартири за адресою: [ADDRESS] , її власником, тобто відповідачем [PERSON] . Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивача, визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи та відповідачем не спростований. Вину у завданій позивачу шкоді відповідачем не спростовано. З огляду на вищенаведені норми законів, суд вважає, що відповідач, як власник квартири, несе обов`язок по забезпеченню схоронності належного їй на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивача, а тому, суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачу має нести саме відповідач. Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених матеріальних збитків у розмірі 11104,0 гривень. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,0 гривень, її слід задовольнити частково. Так, згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Суд вважає,\~що діями\~відповідача (затоплення\~квартири)\~була заподіяна\~позивачу моральна\~шкода,\~яка виразилась\~у негативних\~емоціях та\~переживаннях з\~приводу пошкодження\~майна,\~що порушило\~звичний спосіб\~життя позивача. Відтак, йому була заподіяна моральна шкода, проте суд вважає, що обрахований позивачем розмір цієї шкоди є завищеним. Так, у пунктах 3, 9, 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, як вказує Європейський суд з прав людини, оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Також, як зазначила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 752/17832/14-ц (постанова від 15.12.2020) визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Тому, у справі яка розглядається суд вирішуватиме питання про розмір моральної шкоди на основі принципів розумності, справедливості та співмірності і з врахуванням загальних обставин справи, а саме, з врахуванням таких аспектів як серйозності порушення, особисті обставини позивача та загальний контекст. Позивач, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,0 гривень виходив з того, що внаслідок залиття квартири йому було завдано чималих страждань, оскільки внаслідок замокання на стінах та стелі в деяких кімнатах утворилась пліснява, в квартирі присутня надмірна вологість та сирість, що завдає шкоди його здоров`ю та здоров`ю членів його сім`ї та унеможливлює комфортне проживання. Крім цього, лише декілька місяців перед залиттям в його квартирі було зроблено ремонт, а відтак факт залиття квартири дуже засмутив його. Також, усі спроби компромісного вирішення питання з відповідачем залишались безуспішними і кожного разу закінчувались скандалами, образами в його сторону з боку відповідача. Ця ситуація не дає йому спокою, в нього погіршився сон та нормальний устрій життя. Разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини у справі, суд знаходить суму стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 10000,0 гривень занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань. За таких обставин, з врахуванням характеру і тривалості страждань позивача, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3000,0 гривень моральної шкоди. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 039/22 від 07.10.2022 року, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.07.2022 року, за клопотанням позивача призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача [PERSON] (т.1 а.с.86-87). 12 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов висновок судового експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 039/22 від 07.10.2022 року (т.1 а.с.88-103). Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, у матеріалах справи міститься квитанція № 43 від 16.08.2022 року про оплату вартості проведення експертизи з метою виконання ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 11.07.2022 року (т.1 а.с.150). Таким чином, суд вважає, що витрати понесені позивачем на проведення судової будівельно-технічної експертизи, що становлять 7000,0 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивача. У своєму попередньому розрахунку позивач також вказав про те, що очікує понести витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. З Акту наданих послуг від 30.12.2021 року, Акту наданих послуг від 11.11.2022 року, згідно договору про надання правової допомоги № 11/10/21 від 11.10.2021 року, додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 11/10/21 від 11.10.2021 року від 11.10.2021 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 11/10/21 від 11.10.2021 року від 10.11.2022 року, вбачається, що загальна сума витрат на правову (правничу допомогу) позивачу [PERSON] становить 4000,0 гривень (т.1 а.с.16-19, 146-147). За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, з огляду на положення ч.3 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України). У справі яка розглядається правнича допомога надавалась позивачу на підставі договору про надання правової допомоги № 11/10/21 від 11.10.2021 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Проць Т.В.(т.1 а.с.16-17). Згідно акту наданих послуг від 30.12.2021 року, правова допомога полягала у наданні юридичних консультацій щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири; складення позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] ; складення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи; розрахунку судового збору за подання позовної заяви, підготовці реквізитів для сплати судового збору; формування додатків до позовної заяви, виготовлення копій додатків для всіх учасників судового процесу; надання юридичних консультацій щодо порядку розгляду справи судом, прав та обов`язків учасників справи; консультаційних послугах щодо стягнення компенсації за спричинену матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири; підготуванні та поданні заяви про збільшення позовних вимог та заяви про стягнення судових витрат у справі, загальна сума витрат на правову (правничу допомогу) позивачу [PERSON] становить 4000,0 гривень. З квитанції\~АТ КБ\~«ПриватБанк» №\~0.0.2736051028.1\~від 11.10.2022\~року вбачається,\~що [PERSON] \~здійснив оплату\~в сумі\~1000,0\~гривень на\~користь адвоката\~Проць Т.В. (т.1 а.с.149). З довідки адвоката Проць Т.В. від 30.12.2021 року вбачається, що [PERSON] оплатив в повному обсязі надану йому правовому допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 11/10/21 від 11.10.2021 року в розмірі 2500,0 гривень. Претензій щодо несвоєчасності, неповної оплати відсутні (т.1 а.с.20). З квитанції\~АТ «Банк\~Січ» №\~4847699\~від 16.08.2021\~року вбачається,\~що [PERSON] \~здійснив оплату\~в сумі\~500,0\~гривень на\~користь ТзОВ\~«СДВ Консалтинг» (т.1 а.с.22). Про неспівмірність понесених позивачем витрат на правничу допомогу та їх зменшення стороною відповідача у судових засіданнях клопотання не заявлялося. З огляду на вищевикладене, а також відсутність клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,0 гривень. Водночас, заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 35,0 гривень комісії банку за перерахунок коштів оплати судового збору та 70,0 гривень комісії банку за перерахунок коштів за оплату вартості будівельно-технічної експертизи задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати заявника, не належать до судових витрат, передбачених ст.133 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 663,23 гривень.

Outcome: partial