Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Відомості про батька в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Родина має статус внутрішньо переміщених осіб з міста Лисичанськ, де зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що 30.11.2022 до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшло повідомлення від адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 про те, що малолітній [PERSON] прийшов до школи із синцем на обличчі, який, як з`ясувалося, в стані алкогольного сп`яніння поставила йому мати, яка застосовує до нього фізичну силу. В результаті проведеної перевірки з`ясовано, що громадянка [PERSON] схильна до вживання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє насильство відносно своєї старшої дитини, санітарно-гігієнічні умови проживання родини незадовільні. Малолітній [PERSON] 27.12.2022 року поставлений на облік в службу у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах, а саме постраждав від домашнього насильства. Відповідно до інформації Головного управління національної поліції в Черкаській області від 05.01.2023 № 35/46/02-2023 встановлено, що відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП України (вчинення домашнього насильства) та направлено на розгляд до суду. З громадянкою [PERSON] неодноразово проводилися бесіди профілактичного характеру, вона попереджалася про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. 22.12.2022 громадянка [PERSON] звернулася до служби у справах дітей із заявою щодо повернення малолітнього з КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» на виховання в родину, до заяви додана довідка про доходи. За інформацією КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», де наразі перебуває малолітній [PERSON] , мати дитину відвідує, але не зверталася до психологів закладу з метою вирішення питання повернення сина на виховання в її родину. 01.02.2023 та 15.02.2023 на засіданні Комісії розглядалася заява громадянки [PERSON] щодо повернення на виховання в її родину сина [PERSON] . Громадянка [PERSON] засідання Комісії проігнорувала, хоча про час та дату засідання була повідомлена, отримавши запрошення під розпис. Наявними в службі у справах дітей документами підтверджений факт свідомого тривалого ухилення громадянки [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. На даний час відібрання малолітнього від матері є по суті превентивною мірою відносно до матері, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив дитини з родиною, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним. За таких обставин, змушені звернутися до суду з даним позовом, просять суд відібрати малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав; стягнути\~з [PERSON] ,\~ [INFO] , що проживає за адресою:\~ [ADDRESS] , \~аліменти в\~розмірі 1/4\~частини усіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~на користь\~малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до повноліття дитини; малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.03.2023 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2023 закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 29.10.2022 року (видане повторно), актовий запис № 647. Відповідно до Довідок № 7101-5001789658 від 24.06.2022, № 7101-5001789794 від 24.06.2022, № 7101-5001789745 від 24.06.2022 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Відповідно до листа Черкаського державного технологічного університету № 31/04-01 від 17.01.2023 року вбачається, що родина у складі [PERSON] , [PERSON] (цивільний чоловік [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] поселилися у гуртожиток № 3 Черкаського державного технологічного університету вул. Смілянська, 97/1 кім. 322 м. Черкаси. Згідно з Довідкою № 424 від 30.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у 4-Б класі Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 Черкаської міської ради Черкаської області. 30.11.2022 року до служби у справах дітей з Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 надійшло повідомлення про те, що 30.11.2022 року учень 4-Б класу [PERSON] прийшов на уроки з гематомою на лобі і синцем під оком. В ході розмови з учнем було з`ясовано, що його мама, [PERSON] , застосувала фізичну силу до нього, а також вона була в нетверезому стані. Фахівцями служби у справах дітей спільно з працівниками сектору ювенальної превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області 30.11.2022 року складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини № 35 та визначено рівень складності як дуже небезпечний, що потребує негайного відібрання дитини у батьків. Малолітнього [PERSON] влаштовано до КЗ «Черкаський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Відповідно до Обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 27.12.2022 року взятий на облік в Службу у справах дітей як такий, що перебуває в складних життєвих обставинах, а саме постраждав від домашнього насильства. Відповідно до Інформації Черкаського міського центру соціальних служб № 903 від 26.12.2022 року, сім`я [PERSON] , в якій виховується малолітній [PERSON] , [INFO] , з 31.10.2022 року перебуває під соціальним супроводом Черкаського міського центру соціальних служб. Під час здійснення соціального супроводу було підтверджено, що громадянка [PERSON] вчиняє по відношенню до Данила домашнє насильство. Фахівцями Центру [PERSON] надавалися консультації щодо відповідального батьківства, ефективних форм та методів виховання дитини, вона попереджалася про відповідальність за прояви домашнього насильства. Як вбачається з листа Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області № 35/46/02-2023 від 05.01.2023 року, відносно [PERSON] , [INFO] , було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та направлено на розгляд до суду. 22.12.2022 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей із заявою щодо повернення малолітнього [PERSON] з КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» на виховання в родину, до заяви додана довідка про доходи. За інформацією КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», мати дитину [PERSON] відвідує, але не зверталася до психологів закладу з метою вирішення питання повернення сина на виховання в її родину. Відповідно до Актів відвідування № 11 від 13.01.2023 та № 19 від 17.01.2023 обстежити умови, які створила громадянка [PERSON] для сина не вдалося, двері кімнати постійно зачинені, на телефонні дзвінки мати не відповідає. Як зазначено в позові представником позивача, 01.02.2023 та 15.02.2023 на засіданні комісії розглядалася заява [PERSON] щодо повернення на виховання в її родину сина [PERSON] . Громадянка [PERSON] засідання Комісії проігнорувала, хоча про час та дату засідання була повідомлена, отримавши запрошення під розпис. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 06.03.2023 року № 624-01-21 надано Висновок про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини(далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх та малолітніх дітей, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що на даний час ставлення відповідачки до батьківських обов`язків не є належним, що остання не заперечувала. Вказані обставини створюють ризик для життя, здоров`я та морального виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дитини матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення, до стягнення з відповідачки підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, яка не обмежена у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дитини. Судові витрати у вигляді судового збору, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. При цьому суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надаланалежних доказів, які спростовують доводи позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved