Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що з 2015 року проживає однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними був укладений 18.04.2023 року. Також, [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , відомості про батька у свідоцтві про народження якого зазначені у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. [PERSON] разом з [PERSON] , та дитиною фактично проживають однією сім`єю з 2015 року за адресою належного йому житлового будинку, а саме: [ADDRESS] . Заявник приймає участь у вихованні сина, постійно піклується про нього, називає його сином, а він його батьком, а тому вони з дружиною прийняли рішення про усиновлення дитини. Заявник має стабільний дохід від підприємницької діяльності, не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно до медичного висновку, за станом здоров`я можу бути усиновлювачем. [PERSON] має неповнолітнього сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти та додатково надає матеріальну допомогу. Посилаючись на вищевикладені обставини заявник просив задовольнити заяву. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в обсязі обґрунтувань зазначених у заяві та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Чуйко І.А. не заперечувала проти заяви. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з РАЦС від 28.05.2013 року [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записана [PERSON] , а відомості про батька зазначені у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с.12-13). [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 18.04.2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.11). Крім того, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти, не маючи заборгованості, що встановлено свідоцтвом про народження, та розрахунком державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.05.2023 (а.с.16, 23). [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем, має у приватній власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Згідно з висновком про стан здоров`я від 17.04.2023 року, засвідченого лікарем загальної практики, за станом здоров`я [PERSON] може бути усиновлювачем (а.с.20). Також, витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] станом на 12.04.2023 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувалися, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.19). Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради дійшов до висновку про можливість усиновлення заявником малолітнього [PERSON] , [INFO] , тому, що воно є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 210 Сімейного кодексу України якщо на обліку для можливого усиновлення перебувають рідні брати та сестри, вони не можуть бути роз`єднані при їх усиновленні. За наявності обставин, що мають істотне значення, суд за згодою органу опіки та піклування може постановити рішення про усиновлення когось із них або усиновлення їх різними особами. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією про права дитини, Європейською конвенцією про усиновлення дітей. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновителями у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків (стаття 217 СК України). Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. За змістом статей 211, 217-219, 283 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менше як на п`ятнадцять років. Усиновлення дитини здійснюється за її згоди, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити, а також за вільною згодою її батьків. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до статті 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: невідомі; визнані безвісно відсутніми; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. [PERSON] відповідає вимогам до осіб, які можуть бути усиновлювачами, встановленим статтею 211 СК України, так як спроможні виховати і дати дитині належне виховання, освіту, забезпечити нормальний фізичний та духовний розвиток. За таких обставин, суд вважає, що усиновлення буде відповідати інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а тому заява про усиновлення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Принцип 6 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. На суспільство і на органи публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе турбування про дітей, немаючих сім`ї та про дітей немаючих достатніх засобів до існування. Статтею 20 Конвенції «Про права дитини» відзначено, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. З аналізу статей 229-233 СК України, вбачається, що при усиновленні, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини, а також змінити відомості про місце народження та дату народження дитини, зміни прізвища та по батькові дитини. Дані зміни вносяться до актового запису про народження дитини, яка усиновлена. З моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженнями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК України та статтею 224 СК України, суд повинен обґрунтовувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення в разі її задоволення в резолютивній частині рішення необхідно навести відомості про заявника (заявників), повністю зазначивши його прізвище, ім`я, по батькові, день місяць і рік народження а також його громадянство. За наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища імені та по батькові, дати і місця народження відповідно до статей 229-231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва про народження, а до актового запису про народження дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що заявником створені усі умови як для найкращого розвитку і виховання дитини, їх спільне проживання однією родиною досить тривалий час, відсутність об`єктивних причин, через які усиновлення не може бути здійсненим, а також

Outcome: approved