Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 24.09.2009 він з відповідачем зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням суду 15.06.2020. У шлюбі в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , а також позивач удочерив старшу доньку відповідачки [PERSON] , [INFO] . Вказував, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати з ним, та перебувають на його утриманні. На даний час у сторін виник спір щодо місця проживання дітей. Вважає, оскільки діти після розірвання шлюбу весь час проживають з ним, тому і надалі їм буде краще проживати з позивачем. Діти бажають проживати з позивачем. [PERSON] матеріально забезпечений, має у власності житло, працевлаштований. Відповідач не має власного житла та не працює, майже не спілкується з дітьми, і не відвідує їх. Відповідач відмовляється добровільно погоджуватись, щоб діти проживали з позивачем. Посилаючись на вказане позивач просив визначити місце проживання дітей разом із ним. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Діти [PERSON] і [PERSON] , стосовно яких вирішується питання про визначення місця проживання, в судовому засіданні пояснили, що проживають разом із батьком і надалі бажають проживати з ним. Батько ними опікується, доглядає. Коли батько на роботі, то за ними доглядає бабуся. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином на підставі приписів пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надіслала. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вважала за можливе визначити місце проживання дітей з батьком. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 24.09.2009 зареєстрували шлюб, який за рішенням суду від 15.06.2020 було розірвано. У шлюбі в подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються рішенням Барського районного суду Вінницької області від 15.06.2020 у справі №125/569/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.02.2013 Комаровецькою сільською радою Барського району Вінницької області. Позивач [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 12.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області. Судовим наказом з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.02.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. У період з 01.02.2022 по 30.11.2022 включно аліменти від [PERSON] позивач не отримував. Зазначене підтверджується даними судового наказу Барського районного суду Вінницької області №125/127/22 від 08.02.2022, та довідки Барського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області про неотримання аліментів №14653 від 16.12.2022. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] і перебувають на його повному утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Старостою Комаровецького старостинського округу Барської міської ради Вінницької області №366 від 22.12.2022. Позивач [PERSON] працює в ТОВ «Олбрізсервіс» на посаді електрозварника з 23.01.2018. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. Дохід [PERSON] за період з грудня 2021 року по листопад 2022 року склав 127765 гривень 78 копійок. Ці обставини підтверджуються характеристикою, виданою директором ТОВ «Олбрізсервіс» [PERSON] , та довідкою про доходи №ОЛБ00000017, виданою 22.12.2022 ТОВ «Олбрізсервіс» [PERSON] . [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 23.12.2010, зареєстрованим в реєстрі за №1174, та посвідченим приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Любарською Л. С. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області №6 від 06.04.2023, місце проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] рекомендовано разом із батьком [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України, визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час розгляду судом даної категорії справ необхідно дослідити питання доцільності визначення місця проживання дитини з батьком або матір`ю на підставі зібраних у справі доказів, а також з урахуванням висновків органів опіки та піклування щодо можливості визначення місця проживання дитини як з матір`ю, так і з батьком. Визначаючи місце проживання дитини з одним із батьків, суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, враховуючи особливість цієї категорії спорів та чутливість дитини. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2020 у справі № 712/11527/17. Враховуючи те, що малолітня [PERSON] фактично проживає з батьком, який належним чином займається її вихованням, докази того, що відповідач проявляє інтерес до дитини та цікавиться її життям у матеріалах справи відсутні, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, який є достатньо обґрунтованим і узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами, думку самої дитини, яка бажає проживати із батьком, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , яка досягла десятирічного віку, із батьком [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , яка на момент судового розгляду і ухвалення рішення досягла чотирнадцятирічного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до норм статті 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями частини 2 статті 29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з частиною другою статті 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. У частині 1 статті 31 Цивільного кодексу України малолітня особа також визначена як фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, слід керуватися частиною третьою статті 160 Сімейного кодексу України та положеннями статті 29 Цивільного кодексу України. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 753/6498/15-ц, які суд враховує у цій справі. За результатами судового розгляду судом не встановлено жодних обставин, які б могли стати підставою для визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] судом. Отже, оскільки на момент ухвалення рішення судом [PERSON] виповнилось чотирнадцять років, тому відповідно до приписів сімейного і цивільного законодавства вона має право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося чотирнадцять років, за відсутності належних і достатніх для цього підстав, яких під час цього судового розгляду не встановлено. За таких обставин в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial