Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

23 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 62517,25 грн. та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.10.2021 він уклав з відповідачем договір позики, за яким передав йому грошові кошти у розмірі 62000 грн, що еквівалентно 2360 доларів США, про що [PERSON] складено письмову розписку, в якій передбачено строк повернення боргу - 01.12.2021. Вказував, що прострочивши свої зобов`язання відповідач повернув позивачу 08.12.2021 лише частину боргу в розмірі 4000 грн., про що свідчить банківська виписка від 15.02.2022. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед позивачем з 08.12.2021 по день написання позову складає 2213 доларів США, що еквівалентно на дату подання позову 62517,25 грн. (2213 доларів США х 28,25). Позивач зазначає, що сума, яку заборгував відповідач є дуже великою та є єдиним заощадженням позивача, який є пенсіонером, оскільки відповідач жодним чином не виконує взяті на себе боргові зобов`язання і гроші не повертає, звернувся з цим позовом до суду. 11 серпня 2022 року надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, зокрема позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на свою користь заборгованість у розмірі 88188,05 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Заява мотивована тим, що у зв`язку з тим, що в країні воєнний час та економічна нестабільність на теперішній час курс долара значно збільшився, а гривня здешевіла, а тому з урахуванням курсу долара США з офіційного сайту Міністерства фінансів України (щодо середньозваженого курсу на міжбанківському ринку станом на 07.08.2022 долар США коштує 39,85 грн.) заборгованість станом на 07.08.2022 складає 2213 доларів США, що еквівалентно 88188,05 грн. (2213 доларів США х 39,85). 18 квітня 2022 року зазначена вище справа надійшла за підсудністю до Тростянецького районного суду Вінницької області. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О.Г. від 19 квітня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, що належать [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на його рахунках в АТ КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, адреса місцезнаходження юридичної особи: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, в межах ціни позову в розмірі 62517,25 грн. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О.Г. від 21 червня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб. Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року заяву [PERSON] та його представника - адвоката Дудіна Л.В. про відвід судді Борейко О.Г. від розгляду цивільної справи №473/667/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 у справі №473/667/22 визначено головуючого суддю Мудрак А.М. Ухвалою судді від 08 листопада 2022 року прийнято цивільну справу до свого провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою судді від 27 квітня 2023 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено підготовче засідання у цивільній справі. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 28.11.2022 подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1488,60 грн. та витрати пов`язані із з`явленням до суду в сумі 3185,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що до матеріалів справи додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, клопотань про відкладення не надходило. Представник відповідача - адвокат Дудін Л.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 08 жовтня 2021 року [PERSON] передав [PERSON] в борг (позику) грошові кошти в розмірі 62000 грн, що еквівалентно 2360 доларів США, що підтверджується розпискою, складеною [PERSON] . Строк повернення отриманої позики в розписці вказано 01.12.2021 (оригінал розписки т.1 а.с.55). 08.12.2021 [PERSON] повернув частину боргу в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 15.02.2022 (т.1 а.с.17). На офіційному сайті Міністерства фінансів України зазначений середньозважений курс на міжбанківському ринку, згідно з яким, 08.12.2021 долар США коштував 27,18 грн. (т.1 а.с.18). Тому, 4000,00 грн. еквівалентно, на дату повернення (08.12.2021) 147 доларів США (4000 грн. : 27,18 грн. = 147,16 доларів США). Станом на 23 лютого 2022 року (дату подання позову до суду) відповідач не виконав зобов`язання з повернення боргу, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 2213 доларів США (2360 доларів США - 147 доларів США = 2213 доларів США), що еквівалентно на дату подання позову 62517,25 грн. (2213 доларів США х 28,25 = 62517,25 грн.). На офіційному сайті Міністерства фінансів України зазначений середньозважений курс на міжбанківському ринку, згідно з яким, 20.02.2022 долар США коштував 28,25 грн. (т.1 а.с.19). Враховуючи заяву позивача про уточнення позовних вимог, встановлено, що на офіційному сайті Міністерства фінансів України зазначений середньозважений курс на міжбанківському ринку, згідно з яким, 07.08.2022 долар США коштував 39,85 грн. (т.1 а.с.53). Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 07 серпня 2022 року складає 2213 доларів США, що еквівалентно 88188,05 грн. (2213 доларів США х 39,85 грн. = 88188,05 грн.). Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч.1, ч.2 , ч.5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Такі висновки знайшли своє відображення в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2022 року у справі № 361/8807/18 (провадження № 61-2332св22). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та зазначено вище, укладення договору позики між сторонами підтверджено розпискою позичальника - відповідача [PERSON] від 08 жовтня 2021 року (т.1 а.с.55) Згідно з даною розпискою відповідач підтвердив факт укладення договору позики і факт отримання ним в позику 62000,00 гривень, що еквівалентно 2360 доларів США, які зобов`язався повернути до 01 грудня 2021 року. Встановлено, що надана позивачем розписка відповідає вимогам закону до письмової форми договору позики між фізичними особами, містить інформацію щодо всіх істотних умов договору позики. Відповідачем в судовому засіданні було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи розписки. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Дудіна Л.В. про призначення судової почеркознавчої експертизи та призначеноу справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставленонаступне питання: Чи виконано рукописний текст «Расписка, я, [PERSON] , ИНН [NUMBER] получил от [PERSON] 62 000,00 грн (шестдесят две тисячи гривен) что еквивалентно 2360 доларов США. Даную суму обязуюсь вернуть до 01.12.2021 года. 8.10.2021 г.» та особистий підпис в розписці від 08 жовтня 2021 року [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи було дорученоекспертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 21021, вул. Порика, 8, м. Вінниця Вінницька область. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, покладенона відповідача [PERSON] . Також вказаною ухвалою роз`ясненоположення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, а саме, що у разі ухилення учасника справи, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 26 квітня 2023 року до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи та матеріали цивільної справи (т.2 а.с.22). Як вбачається з повідомлення про неможливість проведення судової експертизи експерта Л.С. Тальянчук від 10.04.2023 №СЕ-19/102-23/3903-ПЧ станом на 10.04.2023 відповідачем [PERSON] рахунок за проведення експертизи оплаченим не був, квитанція про оплату не надходила (т.2 а.с.23-25). Дана позиція відповідача трактується судом як ухилення від покладених на нього обов`язків по виконанню ухвали про призначення експертизи, а отже і підтверджує факт не оспорювання факту написання ним розписки та факт визнання отримання грошей від позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Встановлено, що в строк виконання боргового зобов`язання в договорі позики (розписці), а саме 01.12.2021, відповідач суму позики в повному обсязі не повернув. Доказів належного виконання [PERSON] зобов`язань з повернення позики суду не надано. Судом встановлено справжню правову природу правовідносин сторін, якими підтверджено правовідносини позики та факт передання позивачем відповідачу в позику коштів у розмірі 62000 грн, що еквівалентно 2360 доларів США, що з урахуванням часткового погашення боргу 147 доларів США, на день розгляду справи становить 2213 доларів США, що в гривневому еквіваленті з урахуванням заяви [PERSON] про уточнення позовних вимог за офіційним курсом Національного Банку України становить 88188,05 грн. Таким чином, з огляду на порушення [PERSON] зобов`язань повернути кошти, суд дійшов висновку про наявність у відповідача боргового зобов`язання перед позивачем у вказаному розмірі, а тому наявні підстави для задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Щодо судових витрат заявлених до стягнення позивачем суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.2472083349.1 від 23.02.2022 (т.1 а.с.4). Також позивачем було сплачено 496,20 грн. згідно з квитанцією №0.0.2472082863.1 за подання заяви про забезпечення позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 992,40 грн. та по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн., всього 1488,60 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат у зв`язку із з`явленням до суду в сумі 3185,00 грн. Відповідно ч.1 до ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Позивачем в якості доказів понесених витрат надано суду платіжний документ на придбання бензину на суму 3185,00 грн, за 65 літрів (т.1 а.с.58-60). Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення розміру понесених судових витрат. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 3185,00 грн. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved