Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2023 року позов [PERSON] до Концерну «Міські теплові мережі» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Поновлено [PERSON] строк звернення до суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) керівника Концерну «Міські теплові мережі» № 697 від 15.08.2022 року про припинення трудового договору (контракту) із [PERSON] контролером теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян. Поновлено [PERSON] на посаді контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян. Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2022 року по 10.05.2023 року у розмірі 96 994 гривень 08 копійок з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. В решті в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Стягнуто з Концерну «Міські теплові мережі» в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Суд допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів представник позивача зробив заяву про те, що він має намір подати докази про розмір витрат, які позивач сплатила у зв`язку з розглядом справи. 18.05.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій останній просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просив розглянути її за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на її необґрунтованість. Крім того, в судовому засіданні просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для її стягнення, зазначаючи проте, що час витрачений адвокатом на участь у судових засіданнях не був тривалим, справа не є складною. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 28.10.2022 року укладений між адвокатом Вишняковим Д.О. та Лисенко А.І. (т. 1 а.с. 237), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 12.05.2023 року (т. 1 а.с. 238), довідка про отримання грошових коштів за виконані послуги за договором від 12.05.2023 року (т. 1 а.с. 239), адвокатські запити (т. 1 а.с. 240-245). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача заявила клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Вбачається, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на такі види послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; об`єм та кількість доказів, які необхідно зібрати; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд має оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката (правничу допомогу), якщо,

Outcome: approved