Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 07.11.2008 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг, та «Тарифи» складає між нею та Банком договір. Остання була поінформована про умови кредитування, які їй були надані для ознайомлення у письмовій формі. 07.11.2008 року нею також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальн, 55 днів пільгового періоду». Позивачем на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 00 грн 00 коп та [PERSON] надано в користування кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 40000 грн 00 коп, щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вказаного договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених вказаним договором та в межах встановленого кредитного ліміту, остання зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов вищевказаного договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено договором надання банківських послуг. У процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.04.2023 року має заборгованість 37609 грн 71 коп, яка складається з наступного: 36924 грн 69 коп - заборгованість за кредитом; 685 грн 02 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією; 0 грн 00 коп - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, позивач просив стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 07.11.2008 року у розмірі 37609 грн 71 коп та понесені судові витрати у розмірі 2684 грн 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві останній зазначив, що просить справу розглядати без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечив. 23.05.2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надіслав до суду письмову заяву, в якій просив провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки за час розгляду справи в суді відповідачем погашено заборгованість за кредитом, а також повернути АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 2684 грн 00 коп, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.05.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що визначено ст.629 ЦК України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 07.11.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого відповідачу видається кредитна карта, встановлюється кредитний ліміт за платіжною карткою та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. До кредитного договору банк додав витяг з довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та витяг з умов та правил надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви [PERSON] отримала карту Універсальна з встановленим кредитним лімітом 00 грн 00 коп, який 18.12.2020 року було збільшено до 40000 грн 00 коп. На підтвердження надання кредиту [PERSON] та порушення зобов`язання останньої позивач надав суду такі документи: заява позичальника від 07.11.2008 року (а.с. 31); витяг з довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 32); витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що діяла на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг (у редакції, що діяла на момент підписання заяви) (а.с. 33-42); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), згідно з якою станом на 07.11.2008 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 0 грн 00 коп, 16.11.2010 року кредитний ліміт збільшено і становить 2200 грн 00 коп, з 29.12.2010 року кредитний ліміт збільшено і становить 7000 грн 00 коп, з 22.04.2011 року кредитний ліміт зменшено і становить 6470 грн 00 коп, з 04.07.2011 року кредитний ліміт зменшено і становить 6020 грн 00 коп, з 26.09.2011 року кредитний ліміт зменшено і становить 56400 грн 00 коп, з 28.10.2011 року кредитний ліміт зменшено і становить 3800 грн 00 коп, з 15.12.2011 року кредитний ліміт зменшено і становить 3420 грн 00 коп, з 30.05.2012 року кредитний ліміт зменшено і становить 2430 грн 00 коп, з 25.06.2012 року кредитний ліміт зменшено і становить 2430 грн 00 коп, 23.06.2016 року кредитний ліміт збільшено і становить 13000 грн 00 коп, з 24.04.2019 року кредитний ліміт збільшено і становить 15000 грн 00 коп, 31.05.2019 року кредитний ліміт збільшено і становить 21000 грн 00 коп, з 25.05.2020 року кредитний ліміт збільшено і становить 31000 грн 00 коп, 29.09.2020 року кредитний ліміт збільшено і становить 35000 грн 00 коп, з 18.12.2020 року кредитний ліміт збільшено і становить 40000 грн 00 коп, з 28.10.2022 року кредитний ліміт зменшено і становить 38980 грн 84 коп, 26.12.2022 року кредитний ліміт зменшено і становить 0 грн 00 коп (а.с. 30); довідку з інформацією про надані [PERSON] картки, зокрема про їх номер, дату відкриття, термін дії та тип картки (а.с. 29); розрахунки заборгованості за договором №б/н від 07.11.2008 року, укладеного між АТ «ПриватБанк» та клієнтом - [PERSON] станом на 31.05.2015 року, 30.06.2019 року та 15.04.2023 року (а.с. 5-15), та виписку за договором №б/н за період 07.11.2008 року - 17.04.2023 року (а.с. 16-28). З виписки за договором №б/н за період 07.11.2008 року - 17.04.2023 року встановлено, що [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашала його, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, розмір якої становить 37609 грн 71 коп., яка складається з наступного: 36924 грн 69 коп - заборгованість за кредитом; 685 грн 02 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією; 0 грн 00 коп - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 5-28). Щодо клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та повернення сплаченої суми судового збору слід зазначити наступне. За змістом пункту 2 частини першоїстатті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19). Як встановлено судом та визнається позивачем, відповідач на час розгляду справи повністю сплатив вказану заборгованість. Тому у задоволенні позову слід відмовити із вказаних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн 00 коп, що стверджується платіжним дорученням № PROM9BA5C8 від 19.04.2023 року (а.с. 51). Таким чином, оскільки відповідачем повністю повернуто позивачу вказану заборгованість за кредитним договором, після пред`явлення позову позивачем, у зв`язку з чим представник позивача не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню вказані судові витрати. На підставі наведеного, відповідно ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed