Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він проживав однією сім?єю зі [PERSON] без укладення шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина з народження до мобілізації батька постійно проживала разом ним. 10.03.2022 його було призвано до [INFO] за мобілізацією. Після його мобілізації мати спільної дитини, [INFO] (через місяць після мобілізації батька дитини) покинула дитину та поїхала в невідомому напрямку, за період відсутності життям, здоров?ям дитини не цікавиться, не утримує її. З 05.05.2022 про малолітню дитину [PERSON] піклується сім?я [PERSON] . Вказане свідчить на небажання матері брати участь у вихованні дитини та її утриманні, дівчинка не має психологічного потягу до матері, не вважає її своєю матір?ю. Позивач також посилається на те, що він утримує дитину, однак не може в класичному варіанті брати участь у виховані дитини у зв?язку з його мобілізацією, він є соціально відповідальною особою, до мобілізації працював машиністом насосних установок, що підтверджується характеристикою з місця роботи, виданою Солонянським регіональним офісом водних ресурсів у Дніпропетровській області від 12.05.2022 року. Він має на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Фактично мати дитини [PERSON] не то що не піклується про дитину, вона її покинула, знаючи, що батька дитини мобілізовано, при відсутності згоди дядька дитини на її тимчасове влаштування, остання б була поміщена до будинну дитини (дитячий будинок). Мати умисно покинула свою дитину, що є безумовною підствою для позбавлення батьківських прав. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала, пояснила, що дитину залишила тому, що на те були причини. Дитину залишила на тітку. Потім дитину забрав [PERSON] . З квітня 2022 року про дитину не піклувалась, не могла зв`язатись з [PERSON] та [PERSON] , не знає їхнього телефону, а приїхати не мала змоги. Що дитина у них, їй сказала мати, також просила свою маму передати дитині іграшки, однак чи вона передала, не знає. На початку квітня 2023 року прийшла, щоб побачитись із дитиною, проте [PERSON] сказав, що її там немає. До органу опіки та піклування та поліції не зверталась. Представник органу опіки та піклування проти позбавлення батьківських прав відповідачки не заперечувала, пояснила, що у квітні 2022 року до них звернувся брат позивача, повідомив, що дитина перебуває у нього, мати дитину покинула. Представник органу опіки та піклування зателефонувала відповідачці, проте остання її не дослухала та поклала слухалку. На підставі заяви [PERSON] , брата позивача, дитину було влаштовано до його сім`ї. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази, допитавши свідків, суд встановив такі обставини. [PERSON] народилась [INFO] у місті Дніпрі, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 жовтня 2018 року Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області). З 10 березня 2022 року [PERSON] був призваний через [INFO] за мобілізацією та проходить військову службу (а.с. 14, 17). Згідно з листом селищного голови Солнянської селищної ради від 09.01.2022 на адвокатський запит [PERSON] до служби у справах дітей Солонянської селищної ради 27.04.2022 звернувся [PERSON] стосовно того, що [PERSON] залишили свою доньку [PERSON] та поїхала у невідомому напрямку, за період відсутності життям, здоров`ям дитини не цікавиться, не утримує її, батько дитини - [PERSON] з 10.03.2022 мобілізований. Цього ж дня начальник служби у справах дітей зателефонувала [PERSON] для з`ясування всіх обставин, але послухавши початок розмови стосовно дитини, вона поклала слухалку та більше на телефонні дзвінки не відповідала. Через додаток Viber їй надіслано повідомлення про те, що якщо вона до 29.04.2022 не повернеться до дитини та не буде займатися її вихованням, розглядатиметься питання про тимчасове влаштування [PERSON] до [PERSON] , а також їй запропоновано прийти до служби у справах дітей. Також селищний голова повідомляв, що 29.04.2022 [PERSON] звернувся до служби із заявою про тимчасове влаштування [PERSON] в його сім`ю, оскільки мати дитини не повернулася. 05.05.2022 службою у справах дітей проведено обстеження умов проживання [PERSON] , складено акт про згоду дитини на тимчасове влаштування до сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі), так як дитина залишилась без батьківського піклування, її згідно з наказом від 05.05.2022 № 47 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] » взято на облік та згідно з наказом начальника служби від 05.05.2022 № 48 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] » тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , дядька. До служби у справах дітей з 27.04.2022 [PERSON] не зверталася з питанням про повернення їй на виховання дитини, спілкування з нею не відбувалося ні за допомогою телефонного зв`язку, ні через мережу Інтернет. Зі слів дядька дитини, мати жодного разу не навідувала її, не цікавилася життям, здоров`ям, успіхами, не телефонувала, не передавала подарунки чи кошти на утримання (а.с. 18 - 19). 28 лютого 2023 року державним виконавцем Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання судового наказу, виданого 01 лютого 2023 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 61). 03 березня 2023 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Солонянської селищної ради, спільно з інспекторами сектору ювенальної превенції та поліцейським офіцером громади проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , під час якого з?ясовано, що [PERSON] поїхала до сестри у гості у с. Панькове. Також було встановлено, що у будинку проживають сім осіб - мати [PERSON] , вона сама, [PERSON] , та п?ятеро ї братів та сестер. Будинок складається з двох житлових кімнат. Санітарно-гігієнічні умови житла незадовільні. Приміщення потребує прибирання та ремонту. На столі брудний посуд із залишками їжі. Наявне електрозабезпечення, опалення пічне. На всіх членів родини є три ліжка та лежанка на печі. Постільна білизна є не на всіх ліжках, а та що є брудна. Одяг у шафі розміщений хаотично, висипається за її межі. Поспілкуватися зі [PERSON] за місцем проживання не вдалося, тому вирішено знайти її за місцем проживання сестри у с. Панькове та взяти пояснення щодо залишення нею доньки [PERSON] та невиконання нею своїх батьківських обов?язків по відношенню до дитини (а.с. 71). За змістом заяви-пояснення [PERSON] , наданої 03 березня 2023 року начальнику служби у справах дітей Солонянської селищної ради, у травні 2022 року вона поїхала до Києва, де проживала до грудня 2022 року. Свою доньку [PERSON] залишила з мамою. Протягом часу своєї відсутності надсилала іграшки, що вона їх передала, грошима не допомагала, до служби у справах дітей не зверталась тому що [PERSON] не хотів, щоб вона забрала доньку [PERSON] . Заперечує проти позбавлення батьківських прав, має термін вагітності 16 тижнів (а.с. 72). Згідно з довідкою-характеристикою, наданою Башмачанським старостинським округом 07 березня 2023 року, [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, до старостату надходили скарги про те, що вона покинула свою дитину [PERSON] , не виконувала своїх батьківських обов?язків, характеризується не задовільно (а.с. 73). 16 березня 2023 року Виконавчий комітет Солонянської селищної ради прийняв рішення № 100 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] » (а.с. 94). Згідно з довідкою від 09.11.2022№ 13/70, наданою Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 348 Дніпровської міської ради [PERSON]., дитина [PERSON] , [INFO] , зарахована 15.09.2022 до закладу в групу середнього дошкільного віку. Оскільки освітній процес в ЗДО організовано в дистанційному форматі, дитина садочок не відвідує (а.с. 13). Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-педіатра КНП ДЦП МСД № 11, пройшла диспансеризацію, захворювань не виявлено, психо-моторний розвиток віковий (а.с. 12). Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив, що йому зателефонував брат [PERSON] та повідомив, що [PERSON] покинула дитину. Після того, як він забрав дитину [PERSON] йому не телефонувала, один раз приходила, але дитини не було вдома. Мати [PERSON] іграшки для дитини не передавала, лише раз купила для неї у магазині кукурудзяні палички. Коли брат [PERSON] приїжджав, то сказав, що [PERSON] попросила дитячі речі для своєї майбутньої дитини. Коли брат вже поїхав, то він залишив зазначені речі у магазині для передачі [PERSON] . Також вказав, що [PERSON] до матері не тягнеться, не чув, щоб вона просилась до неї просилась, у коридорі перед судовим засіданням [PERSON] відвернулась від дитини та не спілкувалась з нею. Свідок [PERSON] повідомила, що є дружиною [PERSON] та доглядає [PERSON] . Коли почалася війна, то вона з донькою та внучкою виїхали до Польщі. Чоловік зателефонував та сказав, що [PERSON] залишила дитину. Оскільки чоловіку потрібно було працювати, вона повернулась з Польщі та дитина знаходиться з нею. Чоловік проживає у с. Широкопіллі, а вона з дитиною у м. Дніпрі, та приїжджає до с. Широкопілля у вихідні. Зазначила, що телефонувала [PERSON] , коли була ще в Польщі, також її донька телефонувала [PERSON] , однак остання не брала слухалку. [PERSON] не намагалась з ними зв`язатись, приходила лише раз 07 квітня 2023 року, коли дитини не було вдома, ні разу не зверталась щодо повернення дитини. Коли [PERSON] був у відпустці, то приходила до нього, попросила речі [PERSON] , з яких вона виросла. Геннадій ці речі віддав. [PERSON] не повідомляв щодо намірів матері поспілкуватися з дитиною. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов таких висновків. За приписами ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом в ході розгляду справи обставини справи свідчать, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, матеріального забезпечення, вона залишила дитину, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною. Дитиною опікуються брат батька дитини, оскільки батько призваний за мобілізацією. Таким чином, мати не створила умов для належного розвитку та життя дитини, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. Крім того, під час судового розгляду позов визнала та проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала. За таких обставин суд, доходить висновку, що позов про позбавлення батьківських прав відповідачки є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 вказав на те, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то понесені позивачем судові витрати зі сплаті судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved