Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У вересні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЄКТОРІЯ» про стягнення грошових коштів, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.02.2021 року просив: -стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства грошові кошти у розмірі 350000, 00 грн.; -стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 350000, 00 грн.; -судові витрати, пов`язані з розглядом справи просив покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №03-08-Ип/41. 03 квітня 2019 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «АРАГОН» укладено договір №14 про відступлення права вимоги відповідно до якого ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступив право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року. 15 серпня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та позивачем укладено договір поруки №15/08п за умовами якого, поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року частково. Відповідальність поручителя обмежується сплатою суми у розмірі 350000, 00 грн. Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» вих. №13/12-1 від 13 грудня 2019 року, з метою уникнення порушення Договору покури №15/08п позивач як поручитель частково погасив заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 350000, 00 грн. За умовами п. 4.6. Договору поруки, у випадку виконання поручителем своїх зобов`язань, передбачених п.п. 2.1., 4.3. Договору, до поручителя згідно положень ст. ст. 514, 556 ЦК України, переходять права кредитора, які виникли за Кредитним договором, у т.ч. й ті, що забезпечують його виконання. Таким чином, до позивача частково перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року у розмірі 350000, 00 грн. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, представник позивача направив [PERSON] вимогу про сплату заборгованості №06/08-2 від 06.08.2020 року, яка залишалася невиконаною. Крім того, представник зазначає, що 20 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») укладено договір поруки №03-08-П1/41 з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року. Того ж дня між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») укладено договір поруки №03-08-П2/41 з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року. Відповідно до ст. 554 ЦК України та договорів поруки від 20 серпня 2008 року №03-08-П1/41 і №03-08-П2/41 поручителі [PERSON] та [PERSON] разом з [PERSON] несуть солідарну відповідальність за порушення зобов`язань за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року. Таким чином, заборгованість у розмірі 350000, 00 грн. підлягає солідарному стягненню з боржника [PERSON] і поручителя [PERSON] , та окремо з [PERSON] й [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.09.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 04.09.2020 р., відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.01.2021 року адвокат Калініченко О.В., діючи в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказала, що у договорі поруки не вказано строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини 4. ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимогу до поручителя. Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - 18 серпня 2023 року. Вважає, що у ТОВ ФК «АРАГОН» виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 18 серпня 2023 року, протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред`явив до поручителя 13 грудня 2019 року, тобто передчасно, до спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку. Крім того, боржник щомісячно сплачує за кредит шляхом відрахування із заробітної плати. 01.02.2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевченко О.М. подала відзив на позовну заяву, у якому з урахуванням відзиву на позовну заяву (після зміни позовних вимог) від 29.03.2021 року заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що кредитний договір №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року забезпечений не лише порукою, а й іпотекою, забезпечене майно - квартира [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2011 року у справі №2-291/11, з урахуванням рішення апеляційного суду м. Києва від 13.12.2013 року, стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] 1003894, 01 грн. та таку ж суму з [PERSON] солідарно з [PERSON] . Наразі відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] 1003894, 01 грн. на підставі вказаного рішення. Відповідно до розрахунку позивача 1003894, 01 грн. це загальна сума заборгованості по Кредитному договору, за яким заборгованість уже стягнута у судовому порядку. Крім того, станом на 07.05.2020 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за ТОВ «ВАКАНДА» на підставі іпотечного договору від 20.08.2008 та договорів відступлення права вимоги за договором іпотеки виданих 03.04.2019 року та 23.12.2019 року. При цьому позивач вказує, що 21.12.2019 року сплатив ТОВ «ФК «АРАГОН» 50000, 00 грн., а 23.12.2019 року, в день відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ВАКАНДА» - 300000, 00 грн. Вважає, що у зв`язку з цим позивач сплатив 300000, 00 грн. неналежному кредитору, оскільки з 23.12.2019 року належним кредитором відповідачів є ТОВ «Ваканда». Сплата коштів неналежному кредитору не породжує будь-яких прав у позивача на повернення сплачених коштів за рахунок відповідачів. За наявності рішення апеляційного суду м. Києва від 13.12.2013 року порука [PERSON] та [PERSON] вважається припиненою, а тому вони вже не несуть відповідальність за виконання зобов`язань [PERSON] та є неналежними відповідачами. Відповідно до п. 11. Іпотечного договору від 20.08.2008 року за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 11.3.1 Іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку виконання Основного зобов`язання (Кредитного договору) у порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи той факт, що 23.12.2019 року ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ «ВАКАНДА», а ТОВ «Ваканда» 07.05.2020 року зареєструвало за собою право власності на вказану квартиру на підставі Іпотечного договору, то на день подачі позовної заяви до суду по даній справі зобов`язання за Кредитним договором є повністю виконаним. Сплата позивачу 350000, 00 грн. буде подвійним виконанням одного і того ж зобов`язання. Отже, станом на 07.05.2020 року зобов`язання за Кредитним договором повністю виконано. Оскільки позивач сплатив ТОВ «ФК «АРАГОН» 350000, 00 грн. чим частково виконав зобов`язання [PERSON] , яке забезпечувалося іпотекою, то позивач має право на частку в праві власності на квартиру, яка була передана в іпотеку пропорційно до обов`язку виконаного позивачем. Тобто позивач має право власності на частку в праві власності на квартиру, яка була передана в іпотеку на забезпечення виконання Кредитного договору, а не на стягнення з боржника та його поручителів додаткових коштів. 02.02.2021 року представник позивача подав заяву про відмову від частини позовних вимог та заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 02.02.2021 року закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЄКТОРІЯ» про стягнення грошових коштів, в частині вимог до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЄКТОРІЯ». 17.02.2022 року представник позивача подала пояснення по справі, у яких позовні вимоги просила задовольнити. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц вказала, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Враховуючи те, що настання строку виконання основного зобов`язання не тягне припинення зобов`язання, оскільки за умовами п.7.3 кредитного договору №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року він діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, водночас зобов`язання відповідачами не виконане, про що свідчить відкрите Солом`янським РВ ДВС м. Києва виконавче провадження [NUMBER], доводи представника [PERSON] про закінчення строку дії договорів поруки є безпідставними, оскільки порука має акцесорний характер та припиняється після припинення забезпеченого нею зобов`язання. Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року по справі №757/19176/14-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про припинення договору поруки №03-08-П2/41 від 20 серпня 2008 року. Також, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2012 року відмовлено у задоволенні позову про припинення договору поруки, який був заявлений позивачем [PERSON] з тих же підстав, що й даний позов. Зазначив, що такої підстави для припинення основного зобов`язання як задоволення кредитором забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. Враховуючи те, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не припиняє основне зобов`язання, доводи представника [PERSON] про те, що за ТОВ «ВАКАНДА» права власності на квартиру [ADDRESS] припинила дію основного зобов`язання та договорів поруки є необґрунтованими. 05.10.2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Новохатько В.В. подала пояснення, у яких вказала, що виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження по справі №2-291/11 щодо стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] не визнаний таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження [NUMBER] щодо [PERSON] відкрито. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 25.01.2023 року залучено до участі у справі третю особу - ТОВ «Ваканда». 10.04.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Новохатько В.В. подала пояснення, у яких підтримала раніше зазначені доводи проти задоволення позовних вимог з посиланням на судову практику Верховного Суду. 25.04.2023 року представник третьої особи ТОВ «Ваканда» подав заяву, у якій вказав на обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. 19.05.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Яресько Т.В. подав додаткові пояснення, вказав, що відповідач не знав про існування такої компанії як ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД», не мав з нею жодних відносин, між відповідачем та ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» не здійснювалося жодних господарських операцій, тощо. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Свірєпова А.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Яресько Т.В. заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у раніше поданих заявах. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Новохатько В.В. заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у раніше поданих заявах. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надслала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи ТОВ «Ваканда» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечив проти задоволення позовних вимог. З`ясувавши думку учасників, що прибули у судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача [PERSON] та представника третьої особи. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №03-08-Ип/41. За умовами договору банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси у сумі 115000 дол. США з оплатою по процентній ставці 12,5 процентів річних. Кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: на потреби під заставу трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору визначено до 18 серпня 2023 року (п. 2.1., 2.2., 3.1. Договору). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 20 серпня 2008 року. Відповідно до іпотечного договору [PERSON] передав належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20 серпня 2008 року на суму 115000 доларів США, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 12, 5% річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено договори поруки: - №03-08-П1/41 від 20 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] ; - №03-08-П2/41 від 20 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2011 року у справі №2-291/11, зміненим рішенням апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 року в частині визначення порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 р. в сумі 1003894,01 грн.; стягнуто з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 р. в сумі 1003894,01 грн. 10.07.2019 року головним державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-291/11 щодо боржника [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2021 року у справі №2-291/11 визнано виконавчий лист від 19.03.2014 № 2-291/11 про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 в сумі 1003894, 01 грн. таким, що не підлягає виконанню. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №241635634 від 25.01.2021 року, на підставі договору іпотеки №1594, виданого 20.08.2008 року приватним нотаріусом Київського МНО Кравченко О.В.; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №263, виданого 03.04.2019 року приватним нотаріусом Київського МНО Журавльовою Л.М.; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №1185, виданого 23.12.2019 року приватним нотаріусом Київського МНО Журавльовою Л.М. ТОВ «ВАКАНДА» 07.05.2020 року набуло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 03 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» був укладений договір №14 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року у розмірі 60366434, 62 грн. Відповідно до додатку №1 до договору №14 про відступлення права вимоги від 03 квітня 2019 року (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами) боржниками зазначено: позичальник [PERSON] , поручитель: [PERSON] , поручитель: [PERSON] ; договори, права вимоги за якими відступаються: кредитний договір №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року, договори поруки: №03-08-П1/41 від 20 серпня 2008 року, №03-08-П2/41 від 20 серпня 2008 року. 15 серпня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ФК «Сіті Голд» був укладений договір поруки №15/08п, згідно п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель (ТОВ «ФК «Сіті Голд») зобов`язується відповідати перед кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Відповідно до п. 2.1. вказаного договору поруки поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 350000, 00 грн. У п. 4.6. договору поруки сторони погодили, що у випадку виконання поручителем своїх зобов`язань, передбачених п.п.2.1., 4.3. даного договору, до поручителя, згідно положень ст. ст. 514, 556 ЦК України переходять права кредитора, які виникли за кредитним договором, у тому числі й ті, що забезпечують його виконання. ТОВ «ФК «АРАГОН» направило на адресу ТОВ «ФК «Сіті Голд» вимогу від 13 грудня 2019 року вих. №13/12-1, в якій зазначило, що враховуючи грубе порушення [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, просили протягом 15 банківських днів частково погасити заборгованість останньої у розмірі 350000, 00 грн. Отримавши 17 грудня 2019 року вказану вимогу, ТОВ «ФК «Сіті Голд» частково погасило заборгованість [PERSON] відповідно до кредитного договору та в межах відповідальності визначеної у п.2.1 договору поруки від 15 серпня 2019 року №15/08п у розмірі 350000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №228 від 21 грудня 2019 року на суму 50000, 00 грн. та платіжним дорученням №215 від 23 грудня 2019 року на суму 300000, 00 грн. 06.08.2020 року ТОВ «ФК «Сіті Голд» направило [PERSON] вимогу щодо сплати заборгованості у сумі 350000, 00 грн., яку відповідач не виконав. Згідно листа ТОВ «ФК «АРАГОН» від 11.04.2023 року вих. №11/04-1 до розміру кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором договір №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року, що була відступлена ТОВ «ФК «АРАГОН» ТОВ «ВАКАНДА» за договором відступлення права вимоги, грошові кошти у розмірі 350000, 00 грн., що були сплачені ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД», як поручителем, за платіжними дорученнями №228 від 21.12.2019 року та №215 від 23.12.2019 року включені не були. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» посилалася на те, що виконавши умови договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 350000, 00 грн. Згідно з статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до п.2.1. договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, поручитель цією порукою забезпечив виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково, тобто відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 350000, 00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов`язанням. З матеріалів справи встановлено, що перехід прав кредитора від ТОВ «ФК «АРАГОН» до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» відбувся відповідно до обумовлених сторонами умов договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, а саме п. 4.6. договору, які відповідають приписам законодавства ст. ст. 514, 556 ЦК України згідно яких, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Таким чином, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість [PERSON] відповідно до договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, у зв`язку з чим до позивача частково перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року у сумі 350000, 00 грн., а відтак суд доходить висновку задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» грошових коштів у розмірі 350000, 00 грн. Посилання відповідача щодо подвійного/ потрійного стягнення за зобов`язанням, яке виникло за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року суд сприймає критично з наступних підстав. За приписами ЗУ «Про виконавче провадження» наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження, яке не може бути розпочате знов (п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону). Судовим розглядом встановлено, що виконавчий лист від 19.03.2014 №2-291/11 про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 в сумі 1003894, 01 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2011 року у справі №2-291/11, змінене рішенням апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013 року, в частині стягнення заборгованості з [PERSON] не може бути звернено до виконання, що унеможливлює подвійне стягнення за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року. Крім того, позивач не був стороною справи №2-291/11, а правовідносини між ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» та [PERSON] мають відмінну від первісних природу та підстави виникнення. Також, позивач за договором поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року, а не за договором іпотеки №1594, посвідченим 20.08.2008 року приватним нотаріусом Київського МНО Кравченко О.В. Разом з тим, з договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» поручилося перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 року, проте зазначений договір не стосується зобов`язань [PERSON] та [PERSON] . Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками [PERSON] по укладеному договору поруки, вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» до них не підлягають задоволенню. За результатами судового розгляду встановлено, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 5250, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial