Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право на земельну ділянку (середню земельну частку (пай)) площею 1,98 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території (бувшої Смиківської сільської ради) Смиківського старостинського округу Сокальської міської ради Львівської області. Свої вимоги мотивує наступним. В період з 10.10.1995р. по 31.01.1997р. та з 10.03.1998р. по 11.06.1998р. він працював в агроспілці «Маяк» (ТзОВ «Маяк»). Під час ого перебування в трудових відносинах розпочато процедуру розприватизації землі та затверджувалися списки пайовиків. 14.02.1995р. повернуто списки пайовиків для визначення середньої земельної частки. Рішенням Смиківської сільської ради від від 13.05.1995р. затверджено списки для визначення середньої земельної частки жителям с.Смиків, с.Матів, с.Бодячів, с.Залижня, працюючих в агроспілці «Маяк». Згодом позивач з`ясував, що його не включено в списки. В 1998 році та 2000 році було сформовано додаткові списки. Однак, до даного списку його також не було включено. Вважає, що має право на середню земельну частку як мешканець села Залижня та як працівник агроспілки «Маяк». Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому на заперечення позовних вимог зазначив, що первинні списки пайовиків були затверджені до працевлаштування позивача в агроспілці «Маяк», як і друге рішення сільради про уточнення списків пайовиків. Наступні рішення про додаткове включення пайовиків було прийнято після звільнення позивача. Позивач не надав доказів того, що він був членом агроспілки «Маяк» (ТОВ «Маяк») на момент розпаювання земель вказаного підприємства, а тому його і не було включено до списку пайовиків та в нього відсутнє право на земельну частку (пай) вказаного підприємства. Також, від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно витягу з трудової книжки та електронної трудової книжки, 10.10.1995р. позивач [PERSON] прийнятий на роботу трактористом Агроспілки «Маяк» та був звільнений за власним бажанням 31.01.1997р.; прийнятий на роботу до ТзОВ «Маяк» 01.03.1998р. та звільнений 22.03.1998р.; прийнятий на роботу до ТзОВ «Маяк» 01.04.1998р. та звільнений 08.04.1998р.; на роботу до ТзОВ «Маяк» 01.05.1998р. та звільнений 07.05.1998р.; на роботу до ТзОВ «Маяк» 01.06.1998р. та звільнений 11.06.1998р. Згідно архівної довідки №93/01-21 від 21.06.2022р., до ухвали Смиківської сільської ради від 14.02.1995р. «Про уточнення і затвердження списків для визначення середньої земельної частки» та до ухвали Смиківської сільської ради від 13.05.1995р. «Про затвердження уточнених списків для визначення середньої земельної частки» не підшито додатки зі списками, що унеможливлює надати інформацію про осіб, які включені в ці списки. З протоколу Смиківської сільської ради №1 від 14.02.1995р. та ухвали Смиківської сільської ради від 14.02.1995р. встановлено, що такими списки для визначення середньої земельної частки жителям [ADDRESS] працюючим в агроспілці «Маяк», повернуто комісії з питань приватизації землі і майна для уточнення. Протоколом Смиківської сільської ради №2 від 13.05.1995р. та ухвалою Смиківської сільської ради від 13.05.1995р. затверджено списки для визначення середньої земельної частки жителям [ADDRESS] працюючим в агроспілці «Маяк». Рішенням Смиківської сільської ради від 28.12.1998р. включено в списки на одержання середньої земельної частки (паю) жителів сільської ради, які помилково не були включені в основні списки. Серед осіб, включених даним рішенням до списків, позивач не зазначений. 04.02.2022р. позивач звернувся до Сокальської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Смиківської сільської ради у зв`язку з тим, що його було пропущено в списках на пай. На вказану заяву Сокальською міською радою Львівської області надано відповідь, якою [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з метою врегулювання питання щодо наявності в нього права на пай. Згідно відповіді Сокальської міської ради Львівської області від 15.07.2022р., розмір середньої земельної частки (паю), відповідно до проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань ТзОВ «Маяк», визначеної для членів сільськогосподарських підприємств на території (бувшої Смиківської сільської ради) Смиківського старостинського округу Сокальської міської ради Львівської області становить 1,98 умовних кадастрових гектарів. Згідно відповіді архівного відділу Червоноградської районної державної адміністрації від 16.08.2022р., рішення Смиківської сільської ради що списків пайовиків, їх збільшення та доповнення відсутні за період після 13.05.1995р. Документи Смиківської сільської ради за період після 2006 року до архівного відділу не передавалися. Згідно архівної довідки №105/01-21 від 16.08.2022р., [PERSON] працював в агроспілці «Маяк з 10.10.1995р. (протокол «10 від 10.10.1995р.) та був включений в члени пайовиків цієї агроспілки. 08.02.1997р. агроспілку «Маяк» реорганізовано в ТзОВ «Маяк» (протокол №1 від 08.02.1997р.), де позивач продовжив працювати до 11.06.1998р. з членів пайовиків не виключався. Відповідно до Статуту агроспілки «Маяк», прийнятого зборами агроспілки (протокол №1 від 10.02.1992р.) та зареєстрвоаного розпорядженням від 11.08.1992р.), зокрема п.12., «членом спілки може біти особа, яка досягла 16 років і виявили бажання та здатна брати участь у здійсненні цілей і завдань спілки.». Відповідно до п.13 статуту, «у члени спілки приймаються трудівники, які подали заяву про добровільний вступ до неї.». Пунком 14. Передбачено, що «прийом нових членів спілки проводиться по рішенню загальних зборів (зборів уповноважених), простою більшістю голосів. Зарахування в члени профспілки в період між зборами проводиться Радою (правлінням) з послідуючим затвердженням загальними зборами (зборами уповноважених).». Відповідно до довідки №.1139/07-05 від 12.12.2022р., [PERSON] , перебував працівником господарства «Маяк» та працював у вказаному господарстві: в 1995 році - 13 днів; в 1996 році - 122 дні; в 1997 році - 145 днів; в 1998 році - 14 днів. Згідно архівної довідки №1140/07-05 від 12.12.2022р., заробітна плата позивача становила: в червні 1995 року - 843900 карбованців, в травні 1996 року - 376грн., липні 1996 року - 1927грн., серпні 1996 року - 6784грн., жовтні 1996 року - 53,01грн., листопаді 1996 року - 24,17грн., грудні 1996 року - 1,25грн., квітні 1997 року - 8,05грн., травні 1997 року - 66,72грн., червні 1997 року - 21,89грн., серпні 1997 року - 26,04грн., вересні 1997 року - 101,49грн., жовтні 1997 року - 19,90грн., листопаді 1997 року - 84,68грн., грудні 1997 року - 19,90грн., лютому 1998 року - 18,87грн. За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо особа мала право на земельну частку (пай), але за життя не одержала сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Тобто лише за умов наявності трьох складових одночасно, а саме - перебування позивача в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акта, особа має права на земельну частку (пай). Позивачем та його представником не надано суду відомостей про одержання агроспілкою «Маяк», яку реорганізовано в ТзОВ «Маяк» акта на право колективної власності на землю, в тому числі дати одержання такого акта. Сторона позивача не подала суду доказів неможливості отримання таких відомостей і не клопотала перед судом про витребування таких відомостей. Окрім того, позивач не надав суду доказів того, до він був членом агроспілки «Маяк», правонаступником якої було в ТзОВ «Маяк», станом на день отримання даним підприємством державного акта на право колективної власності на землю, оскільки не надано рішення загальних зборів (зборів уповноважених) про його прийняття прийняття до членів спілки, як це передбачено Статутом вказаного підприємства. В свою чергу, дослідивши та проаналізувавши наявні в справі докази, судом встановлено, що на час затвердження списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), позивач не працював в агроспілці «Маяк», правонаступником якої було в ТзОВ «Маяк», та був прийнятий на роботу задовго після затвердження таких списків. Уточнення вказаних списків стосувалося осіб, які працювали та були членами агроспілки «Маяк», станом на час паювання, а не після того, а тому не можуть стосуватися позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed