Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. [PERSON] звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до АТ "Українська залізниця", в якому просив стягнути з АТ "Українська залізниця" на його користь 38600,00грн. втраченого заробітку за період з 01 лютого 2020 року по 01 лютого 2023 року; 11208,25грн. за побутовий догляд, як інваліду другої групи за період з 01 лютого 2020 року по 01 лютого 2023 року та стягувати з АТ "Українська залізниця" на його користь щомісячно 6268,90грн. втраченого заробітку та 1675,00 грн за побутовий догляд, починаючи з 01 лютого 2023року. 1.2. Поданий позов обґрунтовується тим, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи Житомирської обласної державної адміністрації від 24.01.2005 [PERSON] визнано інвалідом другої групи з втратою 100 % професійної працездатності за відповідною травмою. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 з відповідача на користь [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування шкоди за ушкодження здоров`я, втрачений заробіток в розмірі 4868 грн 75 коп. та 1180 грн 75 коп. за побутовий догляд, щомісяця, починаючи з 01 лютого 2020 року. Зазначає, що ці виплати підлягали коригуванню і збільшенню в разі підвищення розмірів заробітної плати і мінімальної заробітної плати. Посилаючись на те, що такого коригування відповідачем не проведено, просив позов задовольнити. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023, справа №293/542/23 передана на розгляд судді Збаражського О.М. 2.2. Ухвалою судді Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражського О.М. від 25.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд справи по суті призначено на 22.05.2023. 2.3. 12.05.2023 від АТ "Укрзалізниця" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на те, що вперше позивачу було визначено розмір відшкодування шкоди завданої каліцтвом на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.04.1997, виходячи з заробітної плати вчителя. Положеннями ст. 1208 ЦК України передбачено збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Позивач, як на підставу збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом посилається на довідки Відділу освіти, молоді та спорту Черняхівської селищної ради від 23.01.2023 про розмір посадового окладу вчителя-спеціаліста з січня 2020 по грудень 2022 p.p. та від 31.01.2023 про розмір посадового окладу вчителя-спеціаліста у січні 2023 року. Однак, чинним законодавством України не передбачено такого критерію (підстави), як збільшення посадового окладу для збільшення відшкодування шкоди завданої каліцтвом. Вказав, що на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 [PERSON] щомісяця виплачується 4868 грн 75 коп. втраченого заробітку та 1180 грн 75 коп. за побутовий догляд за інвалідом ІІ групи, що є більшим за прожитковий мінімум встановлений Законом України на відповідні роки. Окрім того, відповідач звернув увагу суду, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім`ї померлого, а також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Вважав, що позивач не обґрунтував позовні вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом, тому просив відмовити у позові. 2.4. 22.05.2023 до суду надійшли від АТ «Укрзалізниця» додаткові пояснення до відзиву щодо нарахованих позивачем сум, згідно яких представник відповідача вказав на помилки в проведених позивачем розрахунках, просив застосувати до позовних вимог загальний строк позовної давності, відповідно до норм ст. 257 ЦК України та відмовити у задоволенні позову. 2.5. В судовому засіданні 22.05.2023 позивач [PERSON] підтримав позов із підстав зазначених у ньому, просив його задовольнити. 2.6. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON] , просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та застосувати строки позовної давності. 2.7. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України, однак клопотань встановити додатковий строк для подання доказів відповідачем чи його представниками не заявлено. 2.8. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 квітня 1997 року встановлено, що 23 грудня 1994 року [PERSON] на станції Житомир завдано шкоди здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок чого позивач зазнав каліцтва та втратив 100% професійної працездатності, визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково, та визначено розмір відшкодування, виходячи з розміру посадового окладу вчителя, що має вищу освіту, спеціаліста (а.с.5-10). 3.2. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021, позов [PERSON] задоволено частково, вирішено стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] : 22989 грн 00 коп. втраченого заробітку, 4868 грн 75 коп. за побутовий догляд, як інваліду другої групи за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2020 року; стягнуто на користь [PERSON] 4555 грн 00 коп. втраченого заробітку та 1180 грн 75 коп. за побутовий догляд, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2020 року (а.с.5-10). 3.3. Висновками судово-медичних експертиз №1 від 24.01.2005 та №23 від 18.02.2005 встановлено, що 23 грудня 1994 року [PERSON] на станції Житомир завдано шкоди здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок чого позивач зазнав каліцтва та втратив 100% професійної працездатності, визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково та потребує додаткового побутового догляду (а.с.13-17,18-19). 3.4. Згідно диплому про вищу освіту серії ЛБ № 003886 позивач має кваліфікацію спеціаліста - викладач допризовної і фізичної підготовки та фізичної культури (а.с.21). 3.5. Відповідно до довідок виданих відділом освіти, молоді та спорту Черняхівської селищної ради від 23.01.2023 та 31.01.2023, посадовий оклад вчителя-спеціаліста у січні - серпні 2020 року становив 4555,10грн, у вересні - грудні 2020 року - 4821,30 грн, у січні - листопаді 2021 року - 5786,00грн, у грудні 2021 року - грудні 2022 року включно - 6268,90 грн, у січні 2023 року - 6268,90грн (а.с. 23,24). 3.6. Відповідно до розрахунку проведеного позивачем, розмір відшкодування за побутовий догляд за період з лютого 2020року по лютий 2023 року становить 11208,25 грн, розмір втраченого заробітку за період з лютого 2020року по лютий 2023року становить 38600,80 грн (а.с.25,26). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За приписами ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 4.2. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. 4.3. Відповідно до положень ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виникли правовідносини з приводу збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. 5.2. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 встановлено, що відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.04.1997, [PERSON] 23.12. 1994 завдано шкоди здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок чого позивач зазнав каліцтва та втратив 100% професійної працездатності, визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково. Згідно з даним рішенням, позивачеві визначений розмір відшкодування шкоди, виходячи із розміру посадового окладу вчителя, що має вищу освіту, спеціаліста. Постановою апеляційного суду Житомирської області від 31.05.2018 стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» на користь [PERSON] 17048 грн. втраченого заробітку за період з 1 лютого 2014 року по 1 лютого 2017 року, вирішено стягувати з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» на користь [PERSON] 3152 грн. втраченого заробітку щомісячно, починаючи з 1 лютого 2017 року. Згідно з даним рішенням, позивачеві визначений розмір відшкодування шкоди, виходячи із розміру посадового окладу вчителя-спеціаліста. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06.04.2021 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 22989 грн 00 коп. втраченого заробітку, 4868 грн 75 коп. за побутовий догляд, як інваліду другої групи за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2020 року; вирішено стягувати на користь [PERSON] 4555 грн 00 коп. втраченого заробітку та 1180 грн 75 коп. за побутовий догляд, щомісяця, починаючи з 01 лютого 2020 року. 5.3. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 5.4. За нормами положень ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Зазначена норма спрямована на забезпечення реального захисту інтересів потерпілого та не залежить від способу обчислення розміру відшкодування. Оскільки платежі за такими зобов`язаннями призначені на утримання фізичної особи, вони повинні збільшуватися в тій же пропорції, в якій підвищується розмір заробітку, взятого за основу при визначенні щомісячної суми відшкодування. 5.5. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір відшкодування втраченого заробітку становить 38600,80грн. (а.с.27). Перевіривши вказаний розрахунок встановлено, що розрахунок позивачем проведений вірно. 5.6. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 38600,80грн. втраченого заробітку за період з 01.02.2020 по 01.02.2023. Однак, оскільки суд не може вийти за межі позову, суд стягує з відповідача на користь позивача втрачений заробіток у розмірі 38600,00грн, оскільки саме такий розмір втраченого заробітку зазначений позивачем в прохальній частині позову. Крім того, суд зобов`язує відповідача виплачувати позивачу в майбутньому відшкодування за втрачений заробіток із розрахунку заробітної плати вчителя-спеціаліста, станом на день звернення позивача з позовом, тобто 6268,90грн. - з 1 лютого 2023 року щомісяця. 5.7. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на побутовий догляд за період з 01.02.2020 по 01.02.2023, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду і не може бути меншим чверті мінімальної заробітної плати на побутовий догляд, встановленої на день виплати. 5.8. Відповідно до бюджетного законодавства України, розмір мінімальної заробітної плати збільшувався, та у 2020 році становив: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень; у 2021 році: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень; у 2022 році: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень; у 2023 році: з 1 січня - 6700 гривень. Оскільки, розмір мінімальної заробітної плати змінювався, тому відповідно і підлягає збільшенню розмір виплат на побутовий догляд. 5.9. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем допущена помилка, а саме невірно вказаний розмір мінімальної заробітної плати за період з вересня по грудень 2020 року - 6000,00 грн, замість 5000,00грн. відповідно, розмір відшкодування за побутовий догляд за вказаний період становить 277 грн (69,25грн х 4 міс). Таким чином, враховуючи встановлені бюджетним законодавством розміри мінімальної заробітної плати, відшкодуванню за побутовий догляд за період з 01.02.2020 по 01.02.2023 підлягає 10208,25 грн (а.с.25), що підтверджено розрахунком відповідача (44-45). Крім того, суд зобов`язує відповідача виплачувати на користь позивача в майбутньому відшкодування за побутовий догляд із розрахунку чверті від мінімальної заробітної плати, станом на день звернення позивача з позовом, а саме в розмірі 1675,00грн, щомісяця, із розрахунку: 6700,00 грн. х 25 : 100 = 1675,00 грн. 5.10. Разом з тим, в межах даної справи представник відповідача заявив про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Вирішуючи таку заяву, слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 3 статті 267 ЦК України, встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом з тим, положеннями п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію. Таким чином, заява представника відповідача про застосування позовної давності не може бути взята до уваги, оскільки відповідно до положень ст.268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я не поширюється. 5.11. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, суд не приймає до уваги, оскільки позивач звернувся до суду та просить збільшити розмір відшкодування шкоди за ушкодження здоров`я не у зв`язку з підвищенням вартості життя, а у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, при цьому саме в судовому порядку прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом ще 16.04.1997, а в подальшому рішення ухвалювалось 06.04.2021 із застосуванням ч. 2 ст. 1208 ЦК України до виниклих правовідносин з урахуванням посадового окладу вчителя-спеціаліста, тому позивач і в подальшому має право на підставі ч.2 ст. 1208 ЦК України на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати. VI . РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні позову має вирішити питання про розподіл судових витрат. В зв`язку із тим, що позивач являється інвалідом 2 групи, він звільняється від сплати судового збору за подання позову до суду на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: partial