Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

17 січня 2023 року позивачка через свого представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав за відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що фактична належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Витягом з по-господарській книзі. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача також надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутність, у вирішення справи поклався на розсуд суду. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON] , про що 18 березня 1998 року в Книзі реєстрації смертей Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис №7 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Приморської сільської ради 26 червня 1991 року та зареєстрований у реєстрі за №70, яким на випадок своєї смерті заповідала все майно, що їй належить та де б воно не знаходилося, у рівних частинах онукам: [PERSON] (заявниці у справі), [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3, 93 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Шагани" Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] №283/2001, заведеної 04 липня 2001 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с.34-46). [INFO] в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області помер [PERSON] , про що 16 січня 2008 року в Книзі реєстрації смертей Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис №2 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Спадкоємцем за законом після його смерті є рідна сестра [PERSON] (позивачка у справі), яка згідно з копією спадкової справи №267/08, зведеної 14 січня 2008 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 3, 93 га в межах території Приморської сільської ради (а.с.92-104). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно з ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 10 серпня 2022 року державним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Колісником Д.Ю. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , у зв"язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем (а.с.14). Відповідно до листа ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН №277 від 20 січня 2023 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.32). За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. За даними технічного паспорту, виготовленого 07 жовтня 2021 року, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] складається з: житлової будівлі - А; навісу - а; літньої кухні -Б; навісу - б; літньої кухні - В; сараю - Г; воріт -1; огородження - 2; басейну - 3, рік будівництва - 1930-1965 рр. (а.с.15-17). Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі №175/2254/15. Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п.3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Згідно з п.20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому, належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Витягами з погосподарських книг (а.с.73, 75-80), згідно з якими за період з 1980 року по 2005 рік господарство за адресою [ADDRESS] значиться у приватній власності, головою сім"ї значиться [PERSON] , у період з 2006-2010 роки [PERSON] . Відміток про зміну власника будинку не має. Земельна ділянка під будинком за вказаною адресою не приватизована, про що свідчить довідка старости Приморського старостинського округу Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області С.Чебана (а.с.18). За даними технічного паспорту, виготовленого 07 жовтня 2021 року, об`єкти самочинного будівництва відсутні. Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами згідно звіту ТОВ "Імперіал-777" станом на 08 грудня 2022 року становить 49 246, 00грн (а.с.21-22). Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , станом на 17 січня 2023 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаного будинку відсутні (а.с.50). Остільки, позивачка довела наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає її позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved