Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи - приватний нотаріус КМНО Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5244, яким стягнуто з позивачки на користь ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 53 772,28 грн.. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачка не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги АТ «Банк Форвард» спірними. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ «Банк Форвард» та/або приватного нотаріуса позивач не отримувала. При вчиненні виконавчих написів нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За таких підстав, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5244, вчинений 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 53 772,28 грн.. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 04 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, представник позивачки подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутністю позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача відзив не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус КМНО Буждиганчук Є.Ю. пояснень по суті спору не надав, підстави вчинення виконавчого напису не обґрунтував та своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, причини неявки до суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. пояснень по суті спору не надала, підстави вчинення виконавчого напису не обґрунтувала та своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась, причини неявки до суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, 27 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5244, яким запропоновано звернути стягнення на користь ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 200260833 від 05.04.2020 року, укладеному між ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», боржником за яким є [PERSON] .. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 липня 2020 року по 08 серпня 2020 р. Загальна сума заборгованості становить 53 772,28 грн. та складається з: - заборгованості за сумою кредиту в сумі 47 285,67 грн., - заборгованості за процентами в сумі 6486,61 грн., - плата за пропуск мінімальних платежів в сумі 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард», складає 53 772,28 грн. З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис № 5244 виданий 27 листопада 2020 приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. про стягнення грошових коштів у розмірі 53 772,28 грн., перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., про що свідчить постанова від 10 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 63886157. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 листопада 2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 27 листопада 2020 р. приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 5244, не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому виконавчі написи не підлягають виконанню. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як вбачається із матеріалів справи, 04 листопада 2022 року між [PERSON] та Цокало Т.М. було підписано Договір №527/04-11-2022 про надання правничої (правової) допомоги. За умовами п.4 Договору про надання правової допомоги від 04 листопада 2020 року, сплата узгодженої суми гонорару (послуг) здійснюється Кдієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Адвоката, реквізити якого зазначаються в даному договорі в реквізитах Адвоката, або в готівковій формі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено адвокату Цокало Т.М. 9500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 527 від 20.12.2020 року. А тому, суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача в частині стягнення понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 9500, 00 грн.

Outcome: approved