Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

01.03.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.07.2022 року з 2000,00 грн. на 1200 грн. В обгунтування зазначив, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На даний час його матеріальне становище значно змінилося з грудня\~2022\~року він\~ніде не\~працює,\~єдиним джерелом\~доходів є\~пенсія про\~інвалідності другої\~групи у\~розмірі 2100,00\~грн., а тому, враховуючи ці обставини, змушений звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Ухвалою суду від 03.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в спрощеному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 липня 2022 року присуджено стягувати із\~ [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 22 05.2022 року. Відповідно до статті 51. Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною першої статті з Конвенції про права дитини в усіх справах щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними постановами, що займаються питаннями соціального забезпечення адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно за законів України. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того,ст. 192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивач, як платник аліментів, бажає змінити розмір стягнення аліментів з 2000,00 грн. на 1200,00 грн., в обґрунтування чого зазначає, що його матеріальний стан змінився через отримання другої групи інвалідності, та втратою роботи. Позивачем також додано до позовної заяви копію довідки про відсутність заборгованості по аліментам, довідку про доходи з пенсійного фонду, копію індивідуальної програми реабілітації інваліда, копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії. Вказані документи підтверджують фізичний стан позивача як платника аліментів, а також його неможливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду від 11.07.2022 року. Суд,\~враховуючи те,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини,\~а мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~приходить до\~висновку про\~необхідність стягнення\~аліментів у\~розмірі 1200,00\~грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи вищевикладене та те, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для гармонійного та повноцінного розвитку дитини та забезпечення усіх її потреб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача. Варто зазначити, що у разі зміни фінансового становища платника аліментів, розмір аліментів може бути переглянутий та змінений судом.

Outcome: approved