Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого її представник зазначив, що 09 травня 2009 року вона уклала шлюб із [PERSON] , від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у позивачки з відповідачем не склалося в силу різних життєвих обставин та діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Вони не змогли віднайти взаєморозуміння. Сварки та конфлікти, які створювали обстановку неможливості подальшого спільного проживання і негативно впливали на виховання дітей, стали причиною припинення спільного подружнього проживання й більше трьох років вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. З приводу утримання дітей в них не досягнуто згоди й відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. З наведених\~підстав у\~позовній заяві\~висловлено прохання\~розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2700,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 13.04.2023 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 18-19). 08.05.2023 відповідачем подано відзив на позов за змістом якого він визнав вимогу про розірвання шлюбу. Щодо вимог про стягнення з нього аліментів зазначив, що по мірі можливості надає позивачці кошти на утримання їх спільних дітей та у зв?язку з відсутністю в нього стабільного заробітку, являється офіційно не працевлаштованим, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відмовити у задоволенні вимог про стягнення з нього витрат на правничу допомогу з огляду на необґрунтованість таких витрат та його скрутного матеріального становища (а.с. 35-39). 16.05.2023 представником позивачки подано відповідь на відзив, в яких зауважив, що доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (а.с. 47-49). Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Оленич Р. А. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Рішко С. І. висловивши позицію про часткове визнання позову, не заперечував проти задоволення вимоги про розірвання шлюбу та просив, врахувавши доводи наведені у відзиві на позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, а у випадку якщо суд дійде протилежного зменшити їх розмір. Заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що між сторонами 09 травня 2009 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] та довідкою №47 від 11.04.2023 (а.с. 9-11, 12). Як вбачається з довідок УСЗН Хустської РДА (Міжгірська дільниця) Закарпатської області від 01.05.2023 №253-255, за період з січня 2021 року по березень 2023 року включно позивачці було виплачено 182\~122,80 грн. державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 51\~100,00 грн. допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, 20\~640,00 щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини (а.с. 43-46). За даними Міжгірського відділу Хустської філії Закарпатського обласного центру зайнятості, [PERSON] протягом 2022-2023 років на обліку в СЗ не перебував та допомогу по безробіттю не отримував (а.с. 54). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є працездатною особою, оскільки доказів протилежного суду не надано, його вік та вік дітей, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» для дітей відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дітей та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачці з державного бюджету підлягають поверненню 536,80 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви за вимогу про розірвання шлюбу (1073,60 х 0,5 = 536,80). Інша частина сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 536,80 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача. Також, відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви по вимозі про стягнення аліментів. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частинами 1-6 статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. З огляду на викладене, оцінивши подані представником позивачки докази на підтвердження витрат на правову допомогу (а.с. 13-16), які суд вважає належними й допустимими, з відповідача на користь позивачки пропорційно підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часу витраченого ним в судових засіданнях, суд визначає в сумі 2200,00 грн.

Outcome: partial