Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути на її користь з ДП «СхідГЗК» заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 36811,32 гривень. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 01 грудня 2004 року вона працювала на ДП «СхідГЗК». 12 грудня 2022 року її звільнено за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Позивачка зазначає, що заробітну плату вона не отримала з вини відповідача. Наголошує, що 24 березня 2023 року вона зверталась до відповідача із письмовою заявою про пояснення причин невиплати заробітної плати та негайну виплату заборгованості. Листом відповідача від 30 березня 2023 року, позивачці було повідомлено про збитковий фінансовий стан підприємства. Таким чином, позивачка просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на її користь заборгованість з невиплаченої заробітної плати у розмірі 36811,32 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивачка про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлена належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подала. Відповідно до вимог ЦПК України, ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у період з 01 грудня 2004 року по 12 грудня 2022 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.4-5). Згідно наказу № 1705 о/с від 12.12.2022 року звільнена з посади лаборанта хімчного аналізу лабораторії контролю виробництва СКЦ Центральної науково- дослідної лабораторії ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», 12 грудня 2022 року за власним бажанням та визначено бухгалтерії підприємства виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 21 календарний день невикористаної щорічної відпустки, а саме: за період роботи 01.08.2022-12.12.2022 - 10 календарних днів додаткової відпустки за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці за 2021р. 7 календарних днів, за 2022р. 4 календарних дні (а.с.6). Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» №102 від 16.03.2023 року, на момент звільнення заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] складає 36811,32 грн, а саме: за серпень 7505,71 грн.; за вересень 2022 року 7580,92 грн.; за жовтень 2022 року 7302,82 грн; за листопад 2022 року 6209,76 грн.; за грудень 2022 року з компенсацією за невикористану відпустку за 21 к.д. 8212,11 грн. (а.с.7). Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивачка звернулась до суду в строк, визначений ст. 233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі. В силу статті 141 ЦПК України,\~із відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved