Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

11.05.2023 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті її брата [PERSON] , [INFO] , який мав місце 06.03.2023 року на тимчасово окупованій території України у м. Луганськ Луганської області, оскільки на вказаній території на час смерті брата органи державної влади не здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим документи, видані на вказаній території, не приймаються до обробки органами реєстрації актів цивільного стану на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Встановлення вказаного факту заявниці потрібно для юридичного оформлення факту смерті її брата та отримання державної допомоги для поховання та для прийняття спадщини. Іншого шляху, окрім звернення до суду, у заявниці немає, а тому вона просить вказаний факт суд встановити. Ухвалою судді від 15.05.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через подання доказу, який не визнається державою України щодо зазначеного заявницею факту, та відсутності інших доказів. 19.05.2023 року заявниця надала суду заяву разом з додатковими доказами, в якій вимоги ухвали судді від 15.05.2023 року виконала та надала інші докази для встановлення відповідного факту з наданням їх копії заінтересованій особі по справі. Ухвалою судді від 19 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 22.05.2023 року з метою належного повідомлення заінтересованої особи. Заявниця у судове засідання не з`явилася, надавши разом із заявою окремого провадження через канцелярію суду заяву від 15.05.2023 року, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні вимог своєї заяви наполягала. Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України шляхом направлення копії ухвали судді про відкриття провадження від 19.05.2023 року, матеріали справи доступні заінтересованій особі шляхом доступу в Електронному суді. Відповідно до даних Електронного суду ухвала про відкриття провадження доставлена заінтересованій особі 20.05.2023 року, а матеріали справи доступні з 19.05.2023 року. Через те, що у заінтересованої особи понеділок є вихідним днем, копія ухвали судді про відкриття провадження разом із доданими до неї документами заінтересованій особі не направлялася та направляється разом із рішенням суду по суті позову, що, враховуючи строки розгляду вказаної категорії справи (негайно), відповідає принципу дотримання розумних, визначених процесуальним законом, строків. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії довідки про причину смерті від 06.03.2023 року, видану медичною установою, яка не визнається на території України як належна юридична особа та знаходиться на тимчасово окупованій території України [PERSON] , [INFO] , помер у віці 72 років [INFO] . На час смерті [PERSON] знаходився у Луганському геріатричному будинку-інтернаті №1, де і сталася смерть останнього за природними підставами. Заявниця про справі - [PERSON] - є особою, у якої померлий [PERSON] як внутрішньо переміщена особа був зареєстрований на підконтрольній державній владі території України, що підтверджується до довідкою від 28.10.2014 року про взяття на облік як ВПО, виданої управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради Харківської області. Документів, які б підтверджували родинні відносини між [PERSON] та померлим [PERSON] суду надано не було (свідоцтво про народження [PERSON] ), а тому факт того, що померлий є братом заявниці суд не встановлює у даній справі, що не є підставою для заперечення вказаного факту в інших правовідносинах. При цьому заявниця відповідає критерію заінтересована особа, визначеному в абзаці другому частини першої статті 317 ЦПК України, у зв`язку з чим її заява судом і розглядається. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з приписами ст.17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Згідно з частинами 2 та 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до п.6 розділу ІІ наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією вся територія Луганського району, включаючи м. Луганськ, є тимчасово окупованою територією з 07.04.2014 року, на якій не діють органи державної влади та місцевого самоврядування України. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній в даній справі Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. На підтвердження факту смерті [PERSON] надані довідка про причину смерті, довідка про необхідність захоронення, складеного на російській мові медичним закладом та геріатричним пансіонатом, правомочність якого станом на час складання вказаних документів не визнається на території України, а також фотокарток самого захоронення. Повідомлені заявницею обставини смерті [PERSON] разом із її поясненнями у позовній заяві та наданими доказами є, на думку суду, достатніми для встановлення відповідного факту, оскільки інших шляхів для вирішення вказаного питання заявниця на даний час не має, а тому вимоги заяви [PERSON] слід задовольнити. Згідно з ч.4 та ч.5 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню; рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved