Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у справі. Позивачка [PERSON] 18.11.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 15566, в якій просить ухвалити рішення про розірвання між нею та відповідачем [PERSON] шлюбу, котрий був зареєстрований 23.02.2017 року Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 5. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] просить залишити їй прізвище, котре було присвоєне їй після державної реєстрації цього шлюбу, - « [PERSON] ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення цієї позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., а також в оплаті витрат на отриману професійну правничу допомогу за написання позовної заяви у розмірі 1\~000 грн., а всього 1\~992 грн. 40 коп., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення просить покласти на відповідача [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, вже тривалий час проживають окремо. У сторін у справі різні погляди на життя, за характерами вони не сходяться, що суперечить їхньому подальшому сумісному проживанню. Від спільного проживання сторони у справі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою [PERSON] .. Позивачка [PERSON] зазначає також, що примирення є неможливим, оскільки відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. У свою чергу, малолітня донька сторін у справі після розірвання їх шлюбу залишиться проживати разом із позивачкою [PERSON] , проти чого на даному етапі відповідач [PERSON] заперечень не має. Відтак позивачка [PERSON] , на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України, просить свої позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Поряд з цим, вказаний відповідач, будучи присутнім у судовому засіданні під час розгляду цієї справи по суті, висловив позицію про те, що заперечує проти задоволення позовних вимог, так як має намір зберегти сім`ю, у зв`язку з чим клопотав про надання їм строку для примирення. Попри це, визнав ту обставину, що переїхав від сім`ї та проживає окремо, а вони з позивачкою [PERSON] за час наданого їм судом строку для примирення так і не примирилися, з огляду на що у подальшому проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заяви та клопотання учасників справи. Відповідач [PERSON] під час судового засідання, котре було призначене на 16.01.2023 року о 11:00 год., заявив усне клопотання про надання сторонам у цій справі строку на примирення. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 21.11.2022 року первинно, а 07.12.2022 року повторно було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такого фізичної особи відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.02.2022 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 16.01.2023 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2023 року вирішено клопотання відповідача [PERSON] про надання сторонам у справі строку на примирення, зокрема їм надано строк для примирення два місяці, а провадження у цій справі на час примирення її сторін зупинено. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 19.04.2023 року провадження у цій справі поновлено. Судове засідання для продовження розгляду справи по суті призначено на 19.05.2023 року о 09:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так,\~судом встановлено,\~щосторони у справі, які є громадянами України, вступили у шлюб 23.02.2017 року, котрий був зареєстрований Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 5. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 23.02.2017 року (міститься у справі, а. с. 6). За час перебування у шлюбі у сторін у справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 19.03.2020 року у відповідності до актового запису про народження виконавчого комітету Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області № 3 від 18.03.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 7), яка станом на дату вирішення судом цієї справи та ухвалення у ній рішення, є малолітньою. Малолітня донька сторін у справі зареєстрована та проживає разом із позивачкою [PERSON] , що стверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області 14.11.2022 року за вих. № 315 (міститься у справі, а. с. 12). Судом також встановлено, що сімейні стосунки між сторонами упродовж тривалого часу погіршилися, позивачка [PERSON] разом із малолітньою донькою проживає окремо, й упродовж перебування пред`явленого нею позову у суді на розгляді їх з відповідачем [PERSON] відносини не покращилися, а, навпаки, ще більше погіршилися, та дійшли до остаточного прийняття нею рішення про необхідність розірвання їх шлюбу, що, відповідно, призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на подальше спільне життя та ведення господарства, як і виховання дитини. Тому позивачка [PERSON] вважає, що примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у справі надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані. У свою чергу, спору щодо визначення місця проживання дитини у сторін у справі на даному етапі немає. Релевантні норми, джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, що сторони у справі припинили шлюбні відносини, стали чужими людьми, вже впродовж тривалого часу проживають окремо, за час розгляду справи в суді не примирилися, а навпаки, їх відносини ще більше погіршилися, і це усе підтверджується зібраними у цій справі доказами, то суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін у цій справі, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 23.02.2017 року Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 5, із залишенням позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки остання про повернення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] » вже у ході судового розгляду цієї справи перед судом не клопотала. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 992 грн. 40 коп., й підтверджуються квитанцією Західного відділення АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.2240564632.1 від 14.11.2022 року (міститься у справі, а. с. 1), а також у сплаті адвокатці Карпінець В.Ю. коштів за отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 1\~000 грн., й підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера названої адвокатки від 17.11.2022 року (міститься у справі. а. с. 14), а всього у розмірі 1 992 грн. 40 коп., слід здійснити у порядку, визначеному у частинах 1, 2 ст. 141 ЦПК України, та, в силу ухвалення рішення на користь позивачки [PERSON] з врахуванням її відповідної позиції про це, викладеної у позовній заяві та у подальшому підтриманої під час розгляду справи по суті, слід покласти на відповідача [PERSON] . Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру та сплати коштів за отримання нею професійної правничої допомоги, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved