Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

ФОП [PERSON] 27.08.2020 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь 44681 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят одну) гривню 83 копійки в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнути судові витрати у розмірі сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 16.12.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода в межах якої відповідач [PERSON] не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, та допустив зіткнення з належним позивачці рекламним щитом стелою «Сафарі». Постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2020 по справі №953/350/20 [PERSON] визнано винним у здійсненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на рахунок позивачки надійшли кошти в розмірі 7878,17 грн. в якості страхового відшкодування за договором страхування, які не покривають витрати позивача на купівлю аналогічного рекламного щиту, що склало різницю між витратами придбання нового рекламного щита та отриманим страховим відшкодуванням. З підстав виниклої різниці, позивачем до стягнення заявлено вимогу до відповідача, пов`язану з компенсацією вартості пошкодженого рекламного щита в розмірі 44681,83 грн.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Божко В.В. від 25.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання перед позивачкою, виплативши суму страхового відшкодування за пошкодження рекламного щита у порядку та у спосіб, передбачений законом, тобто повністю відшкодовуючи реальний розмір збитку. Оскільки в межах виниклого ДТП, у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, який останнім виконано у оціненому розмірі, а страховий ліміт за страховим полісом не перевищено, відповідачем наголошується на відсутності правових підстав у проведенні відшкодування шкоди особою, яка її завдала внаслідок ДТП. 20.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді [PERSON] у відставку, цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Губською Я.В. від 19.01.2022 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце слухання справи належним чином. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник відповідача надав заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав його безпідставності та необґрунтованості, а справу слухати за їх відсутності. Представники третьої особи ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином судовими повістками, причини неявки суду не повідомили, ніяких заяв на адресу суду не подавали. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24.01.2018 у справі №907/425/16. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, враховуючи строки розгляду справи та відкриття провадження у 2020 році, надання відзиву відповідачем. Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.12.2019 на вул. Шевченко, 260, м. Харкова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, та допустив зіткнення з рекламним щитом стели «Сафарі», яка належить позивачу, ФОП [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2020 у справі №953/350/20, відповідача визнано винним у здійсненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно із полісом №ЕР.116654489. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становила 100000 (сто тисяч) гривень із франшизою у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень. Визнавши подію ДТП страховим випадком, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» через Асистуючу компанію ТОВ «СОС Сервіс Україна» було замовлено проведення оцінки матеріальних збитків, що виникли внаслідок пошкодження рекламного обладнання у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] (Сертифікат №261/18 від 26.03.2018. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №2 видане ФДМУ від 03.02.2018). У відповідності до Звіту №191219-191475 про оцінку матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 260, вартість збитку нанесеного через пошкодження майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] складає: 9878,17 грн. без ПДВ, та 11853,81 грн. з ПДВ. Згідно платіжного доручення №2592 від 25.03.2020, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було перераховано позивачці страхове відшкодування у розмірі 7878,17 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивачем наголошується, що зруйнований відповідачем рекламний щит, відповідно до квитанції ФОП [PERSON] , куплений 19.04.2018 за 52560,00 грн., та після ДТП відновленню не підлягає, а тому сума страхового відшкодування не покриває витрати позивача на купівлю аналогічного. Таким чином, позивачем до стягнення заявляються вимоги, пов`язані з компенсацією вартості пошкодженого рекламного щита в розмірі 44681,83 грн. які складаються з різниці вартості рекламного щита 52560 грн. на момент його купівлі та суми страхового відшкодування, яку отримав позивач в розмірі 7878,17 грн.. Судом, на підставі наданих позивачем та відповідачем доказів, установлено факт спричинення позивачці матеріальних збитків унаслідок винних дій відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, та встановлено здійснення страховиком відшкодування в межах страхового ліміту на суму 7878,17 грн.. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ч.1 ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вимогами ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Матеріалами судової справи встановлено, що страховий ліміт відповідальності відповідача не перевищує заявлений позивачем розмір заподіяної майнової шкоди. Згідно з ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінка та висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику майна зроблено на замовлення страхової компанії суб`єктом оціночної діяльності, тобто повноважною на те особою, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки, що не спростовується позивачем, а тому сумнівів у суду не викликає. Позивачка отримала страхове відшкодування, а отже ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в передбаченому законом порядку здійснила виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконала свої зобов`язання відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідності до визначеного розміру завданих збитків суб`єктом оціночної діяльності. Доказів на підтвердження спростування розміру оціненої страхової компанією збитків, позивачем до суду не надано, позовні вимоги про відшкодування завданих збитків заявлено до особи, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можлива лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018. Долученими сторонами по справі доказами підтверджується, що за фактом допущеного ДТП у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, розмір якого не перевищує ліміт відповідальності страховика, який був проведений у розмірі згідно визначеної оцінки суб`єкта оціночної діяльності, тим самим виключаючи обов`язок відповідача у проведенні матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП. При цьому суд зауважує, що позивачем до суду не надано доказів, щодо розміру фактично понесених нею витрат на відновлення рекламного щита, а та квитанція, що надана до матеріалів справи на загальну суму від 19.04.2018 від СПДФО [PERSON] на загальну суму 52560,00 грн. не підтверджує станом на теперішній час розміру фактично понесених позивачем витрат на його відновлення у зв`язку із ДТП, що сталася 16.12.2019. Суд враховує, що вартість рекламного щита станом на теперішній час може відрізнятися або в сторону збільшення або зменшення від тієї суми, що була визначена при його купівля у 2018 році. Також подана квитанція не розшифровує саму вартість щита та його монтажу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП задоволенню не підлягають, за недоведеністю. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести\~ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено заявлені ним\~позовні вимоги, а тому не вбачає підстав для їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed