Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

12.04.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 16.09.2021 з уточненою позовною заявою до СТ "Дружба", [PERSON] з наступними вимогами: встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини; визнати його, таким, що одноосібно прийняв спадщину після смерті [PERSON] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом права та обов`язки забудовника на літній садовий будинок загальною площею 47,3 кв. м, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в СТ "Дружба" , право на яке належало [PERSON] ; визнати за ним першочергове право на вступ в члени Садівничого товариства "Дружба" з правом користування земельною ділянкою [NUMBER]. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.03.1983 його батько, [PERSON] , був прийнятий в члени Садівничого товариства "Дружба" та отримав у користування земельну ділянку [NUMBER]. Рішенням № 20 від 22.02.1986 адміністрація і профком заводу "Електроважмаш" дозволили садоводу [PERSON] збудувати літній садовий будинок на ділянці [NUMBER] . Після побудови літнього садового будинку, 25.12.1995 його батькові, [PERSON] , була видана нова членська книжка замість попередньої, у зв`язку з закінченням аркушів. Однак, [PERSON] за життя не отримав правовстановлюючі документи про належність йому вищезазначеного літнього садового будинку. 01.09.1996 його батько [PERSON] звернувся до правління Садівничого товариства "Дружба" із заявою про переоформлення вищевказаної земельної ділянки на своїх дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] . Відповідальним за сплату членських внесків просив призначити його. 10.09.1996 правлінням Садівничого товариства "Дружба" було розглянуто заяву його батька та постановлено рішення - заяву задовольнити, передати ділянку [NUMBER] [PERSON] і [PERSON] . Призначити відповідальним за сплату внесків [PERSON] 10.10.1996 він отримав копію протоколу вищевказаного засідання, членську книжку садівника Садівничого товариства "Дружба", в якій садівниками були вказані він та його сестра [PERSON] [INFO] помер його батько [PERSON] 15.07.2017 він звернувся до голови Садівничого товариства "Дружба" із заявою про переоформлення права користування 1/2 частини садової ділянки № [NUMBER] на його сина, [PERSON] 22.07.2017 він отримав відповідь на його заяву від 15.07.2017, згідно якої правління СТ "Дружба" направило його звернення до обласного союзу садівничих товариств Харківської області. Конкретного рішення щодо його заяви правлінням СТ "Дружба" прийнято не було. В усній формі головою СТ "Дружба" Аліповим Олександром роз`яснено, що відсутні правові підстави для реєстрації більше одного члена садівничого товариства на одній земельній ділянці та те, що протокол зборів членів правління Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996 не чинний, адже не відповідає Статуту Садівничого товариства "Дружба". З викладеного можна зробити висновок, що членом Садівничого товариства "Дружба" досі є його батько, [PERSON] . Отже, після померлого [INFO] батька [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з членства в Садівничому товаристві "Дружба", права користування земельною ділянкою [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" та права забудовника літнього садового будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці. Це майно перейшло в його користування та він фактично прийняв спадщину. Однак, у встановлений законом строк до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину він не звернувся. Відповідно до розділу 2 статуту СТ "Дружба" у випадку смерті члена Садівничого товариства право на вступ та користування земельною ділянкою надається одному із спадкоємців померлого, який звільняється від сплати вступного внеску, зробленого в свій час померлим. Спори спадкоємців померлого члена Товариства про захист порушеного або оспорюваного переважного права на вступ в члени садівничого товариства та права користування земельною ділянкою вирішується судом. Волевиявленням спадкодавця [PERSON] за життя його було визначено відповідальним за сплату членських внесків СТ "Дружба", що він і виконує по теперішній час. А саме: здійснює сплату членських внесків Садівничого товариства "Дружба", утримує в порядку садову ділянку [NUMBER] та будівлі на ній, користується цим майном, проводить ремонтні роботи та інше. Вважав, що право користування земельною ділянкою № [NUMBER] в СТ "Дружба" та літній садовий будинок належать йому, тому і не звертався до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Оскільки до теперішнього часу питання залишається не вирішеним, він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Бакумової А. В. за отриманням свідоцтва про право на спадщину. 03.03.2021 він отримав відповідь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумової А. В. з відмовою у видачі йому свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із зверненням 31.03.2020 [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. З відповіді вбачається, що [PERSON] в своїй заяві, стверджує про місце реєстрації на момент смерті спадкодавця [PERSON] за адресою [ADDRESS] (разом із [PERSON] ). На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] проживав він та його мати [PERSON] - дружина спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] мав статус забудовника земельної ділянки, оскільки завершив будівництво літнього садового будинку, але не оформив право власності на цю нерухомість, не ввів в експлуатацію будинок, тому спадкоємець успадковує права та обов`язки забудовника на вказаний будинок. Вважав, що він фактично прийняв спадщину за законом в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, отже на ці правовідносини розповсюджується дія ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Він проживав разом із батьком, поховав батька, отримав його речі, користувався літнім садовим будинком та земельною ділянкою [NUMBER] в СТ "Дружба ", хоча своєчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, фактично вступив в управління та володіння вищезазначеним спадковим майном. Будь-яке інше право на майно за спадкодавцем не зареєстроване. Його сестра [PERSON] не вчиняла жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, не сплачувала членські внески, взагалі не відвідувала та не користувалась земельною ділянкою. Такі дії його сестри [PERSON] фактично свідчать про відмову від спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР. Разом зі спадкодавцем [PERSON] його сестра не мешкала, не була зареєстрована за однією адресою, земельною ділянкою та літнім садовим будинком не користувалась. [INFO] померла його мати, [PERSON] . На час відкриття спадщини, разом із спадкодавцем був зареєстрований та проживав лише він. Зазначені обставини та факт спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, підтверджується рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 2-93/09 від 01.09.2009 та № 2-47/2003 від 11.03.2003. Його сестра, [PERSON] , на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Його сестрою [PERSON] , не здійснено будь-яких дій, пов`язаних з прийняттям спадщини від спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про відмову у її прийнятті. Отже, виходячи з вищевикладеного він одноосібно прийняв спадщину від спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 06.05.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 31.05.2021. 31.05.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] відкладене підготовче засідання. 17.06.2021 відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, а 04.11.2021 - з уточненою зустрічною позовною заявою, до Садівничого товариства "Дружба", [PERSON] з наступними вимогами: визнати її спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] ; визнати за нею право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба"; визнати за нею першочергове право на вступ в члени Садівничого товариства "Дружба" на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] ; визнати за нею в порядку спадкування за законом, права та обов`язки забудовника на 1/2 частину літнього садового будинку загальною площею 47,3 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" . На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що 31.03.2020 [PERSON] звернулась до нотаріуса Бакумової А. М. із заявою про фактичне прийняття спадщини від 31.03.2020. Ця заява прийнята та зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 43 спадкова справа № 22/2019. Одночасно була анульована довідка, видана цим нотаріусом, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем. У матеріалах справи наявна обґрунтована постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Тобто позивач за зустрічним позовом [PERSON] , враховуючи вищенаведені обставини, є спадкоємцем першої черги згідно закону. 01.09.1996 [PERSON] своєю заявою до правління Садівничого товариства "Дружба" передав земельну ділянку [NUMBER] своїй дочці [PERSON] та своєму сину [PERSON] . Після чого, 10.09.1996 протоколом засідання правління Садівничого товариства "Дружба" було передано земельну ділянку № [NUMBER] в користування та володіння спільним власникам [PERSON] та [PERSON] . Потім, 18.07.2017 [PERSON] отримав відповідь від Харківського обласного союзу садових товариств про те що, протокол від 10.09.1996 є недійсним. Після чого 22.07.2017 позивач за первісним позовом отримав відповідь від голови Садівничого товариства "Дружба" на свою заяву, що його заява передана до Союзу садових товариств Харківської області. А також в усній формі голова Садівничого товариства "Дружба" додав, що відсутні правові підстави для переоформлення права на земельну ділянку [NUMBER] на двох користувачів та володільців. Тобто, можна зробити висновок, що юридично володільцем земельної ділянки за документами СТ "Дружба" є спадкодавець [PERSON] . Але, у відповідності до розділу 2 статуту СТ "Дружба" у випадку смерті члена Садівницького товариства право на вступ та користування земельною ділянкою надається одному із спадкоємців померлого, який звільняється від сплати вступного внеску, зробленого в свій час померлим. Спори спадкоємців померлого члена Товариства про захист порушеного або оспорюваного переважного права на вступ в члени садівницького товариства та правом користування земельною ділянкою вирішується судом. Волевиявленням спадкодавця [PERSON] на момент життя була передача земельної ділянки в користування та володіння з 10.09.1996 [NUMBER] своїй дочці [PERSON] та своєму сину [PERSON] . За таких обставин, 1/2 частина користування та володіння земельною ділянкою № [NUMBER] у Садівничому товаристві "Дружба" належала їй. Позивач за первісним позовом сам зазначає про цю обставину в своєму позові, а саме: 01.09.1996 його батько [PERSON] , звернувся до правління Садівничого товариства "Дружба" із заявою про переоформлення земельної ділянки № [NUMBER] , що знаходиться в СТ "Дружба" на свого сина [PERSON] та свою доньку [PERSON] . Отже, позивач за первісним позовом фактично визнав вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання спадкоємцем першої черги за законом та визнання права на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] за [PERSON] . Також, володіння та користування 1/2 земельної ділянки № [NUMBER] , що знаходиться в СТ "Дружба" [PERSON] підтверджується квитанціями про сплату членських внесків, а саме: 22 квитанції про сплату членських внесків. Сплату членських внесків за земельну ділянку [NUMBER] підтверджує і сам позивач за первісним позовом. Крім, того між [PERSON] та [PERSON] було складено план користування земельною ділянкою [NUMBER] з вимірами та розмірами по 1/2 частини земельної ділянки та 1/2 будівель, що знаходяться на ній, з окремим входом для кожного із користувачів. Згідно з п. 8 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника до завершення будівництва входять до складу спадщини. Тобто, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, які фактично входять до складу спадщини. За таких обставин позивач за зустрічним позовом вважає, що йому належать права та обов`язки забудовника в порядку спадкування за законом на 1/2 частину літнього садового будинку, загальною площею 47,3 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" . Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем зазначила, що у відповіді приватного нотаріуса Бакумової А. В., № 46/02-14 та № 52/02-14, чітко зазначено, що з поданих документів на відкриття спадкової справи неможливо чітко встановити де ж проживав і з ким проживав спадкодавець [PERSON] . Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із зустрічною позовною заявою. 29.06.2021 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву та відкладено підготовче засідання. 12.07.2021 від позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] з підстав його необґрунтованості. Вважав, що він фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Будь-яке інше право на майно за спадкодавцем не зареєстроване. Його сестра [PERSON] не вчиняла жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, не сплачувала членські внески, взагалі не відвідувала та не користувалась земельною ділянкою. Такі дії його сестри, [PERSON] , фактично свідчать про відмову від спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР. Разом зі спадкодавцем, його сестра не мешкала та не була зареєстрована за однією адресою (том 1 а. с. 154-158). 17.08.2021 за клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено підготовче засідання. 06.09.2021 від представника відповідача за зустрічними позовними заявами СТ "Дружба" Бувалец В. В. до суду надійшов відзив на первісну та зустрічну позовні заяви, в якому просив відмовити у позові [PERSON] та задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] . Щодо фактичних обставин справи зазначив, що 25.03.1983 спадкодавець [PERSON] був прийнятий в члени Садівничого товариства "Дружба" та отримав у користування земельну ділянку № [NUMBER] . А 01.09.1996 своєю заявою до правління Садівничого товариства "Дружба" передав земельну ділянку № [NUMBER] своїй дочці [PERSON] та своєму сину [PERSON] . Після чого, 10.09.1996 протоколом засідання правління Садівничого товариства "Дружба" було передано земельну ділянку № [NUMBER] в користування та володіння спільними власниками [PERSON] та [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] було складено план користування земельною ділянкою [NUMBER] з вимірами та розмірами по 1/2 частини земельної ділянки та 1/2 будівель, шо знаходяться на ній. Тобто, фактично земельна ділянка розділена між [PERSON] та [PERSON] в рівних частка, починаючи 10.09.1996 протоколом засідання правління Садівничого товариства "Дружба" було передано земельну ділянку [NUMBER] в користування та володіння спільними власниками [PERSON] та [PERSON] . Волевиявленням спадкодавця [PERSON] на момент життя була передача земельної ділянки в користування та володіння з 10.09.1996 [NUMBER] своїй дочці [PERSON] та своєму сину [PERSON] , які сплачують членські внески порівну та заборгованості по членським внескам відсутні, заборгованості по електроенергії відсутня, квитанції наявні в матеріалах справи. [PERSON] звертався неодноразово до Садівничого товариства "Дружба" з заявами про прийняття його одноособово в члени кооперативу. Потім, 18.07.2017 [PERSON] отримав відповідь від Харківського обласного союзу садових товариств про те що, протокол від 10.09.1996 є недійсним. Харківський союз садових товариств є окремою юридичною особою, яка немає жодного відношення до Садівничого товариства "Дружба". Крім того, протокол засідання Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996 судом не скасований та не визнаний недійсним, а тому має юридичну силу. Який підтверджує двох рівноправних володільців земельної ділянки [NUMBER], що знаходиться в Харківській області, Зміївський район, селище міського типу Зідьки, СТ "Дружба" . У відповідності до розділу 2 статуту СТ "Дружба" у випадку смерті члена Садівницького товариства право на вступ та користування земельною ділянкою надається одному із спадкоємців померлого, який звільняється від сплати вступного внеску, зробленого в свій час померлим. Спори спадкоємців померлого члена Товариства про захист порушеного або оспорюваного переважного права на вступ в члени садівницького товариства та правом користування земельною ділянкою вирішується судом (том 1 а. с. 178-180). 16.09.2021 та 04.11.2021 за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) - [PERSON] та представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено підготовче засідання. 03.12.2021 за клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено підготовче засідання. 18.01.2022 у зв`язку з відпусткою судді відкладено підготовче засідання. 03.03.2022, 05.05.2022 підготовче засідання відкладено через неявку учасників процесу, що в умовах введеного в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" перешкоджало проведенню підготовчих дій у справі. 05.05.2022 представник відповідача СТ "Дружба" Бувалец В. В., із застосуванням засобів телефонного зв`язку, подав заяву, в якій підтримав відзив на первісну позовну заяву та на зустрічну позовну заяву, та просив розглянути справу за його відсутності (том 2 а. с. 111). 14.06.2022 за клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено підготовче засідання. 17.08.2022 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] , із застосуванням засобів електронного зв`язку, подав заяву, в якій просив розглянути клопотання про виклик свідків та про витребування доказів і провести підготовче засідання за його відсутності. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - [PERSON] про витребування доказів від СТ "Дружба" та від Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумової А. В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2022. 25.08.2022 від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - [PERSON] , із застосуванням засобів електронного зв`язку, надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану в України. 26.08.2022 за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено судовий розгляд. 17.10.2022 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) - [PERSON] , із застосуванням електронного зв`язку, надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану в Україні. 18.10.2022 в судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) - [PERSON] про зупинення провадження у справі та за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] відкладено судовий розгляд. 25.11.2022 в судовому засіданні суд продовжив строк розгляду справи, відклав судове засідання та призначив нове засідання з підстав неприбуття на судове засідання відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та її представника, від яких повторно надходило клопотання про зупинення провадження у справі, у якому було відмовлено. 16.01.2023 допитано свідка [PERSON] , після чого за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд. 16.03.2023 розпочато розгляд справи по суті, після надання пояснень представником позивача та дослідження письмових доказів, за клопотанням представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] , продовжено строк розгляду справи та відкладене судове засідання. 16.03.2023 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надійшло повторне клопотання про зупинення провадження у справі. 10.05.2023 від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] надійшло клопотання про долучення до справи додаткових письмових доказів. 18.05..2023 від відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] надійшло повторне клопотання про зупинення провадження у справі. 24.05.2023 продовжено розгляд справи по суті, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про зупинення провадження у справі, допитана свідок [PERSON] , досліджені додаткові письмові докази, після чого закінчено з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами. Під час судового розгляду представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити позов та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] . Судовий розгляд справи проведено за відсутності представника відповідача за первісним та зустрічним позовом - Садівничого товариства "Дружба" Бувалец В. В., який подав відзив на позовні заяви та просив розглядати справу за його відсутності, а також за відсутності відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та її представника [PERSON] , які в судові засідання неодноразово не з`являлися, подавали безпідставні клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні яких було відмовлено, не надали відомостей, підтверджених відповідними доказами, неможливості взяти участь у судовому засіданні безпосередньо в залі суду або дистанційно у режимі відеоконференції. При цьому, факт належного повідомлення відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про час і місце судових засідань підтверджується і змістом поданих нею клопотань, де вона зазначала дату час призначених судових засідань. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та її представника [PERSON] . Вислухавши представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) - [PERSON] , подані сторонами заяви по суті спору, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними у цій справі є: права та обов`язки забудовника на літній садовий будинок, загальною площею 47,3 кв. м, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" , у порядку спадкування за законом; першочергове право на вступ одного зі спадкоємців в члени Садівничого товариства "Дружба" з правом користування земельною ділянкою № [NUMBER] , що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . 25.03.1983 [PERSON] був прийнятий в члени Садівничого товариства "Дружба" та отримав у користування земельну ділянку № [NUMBER] , що підтверджується членською книжкою садівника Садівничого товариства "Дружба" ЕТМ № 315, та планом розмежування земельної ділянки № [NUMBER] (том 1 а. с. 34, 120, том 2 а. с. 74). Рішенням спільного засідання адміністрації та профкому заводу "Електроважмаш" від 22.02.1986, № 20, дозволено садівникові [PERSON] побудувати літній садовий будиночок згідно з типовим проектом № 184-000-45 (том 3 а. с. 13). Відомостями квитанції № 650285, чеків № № 002514, 026734, ордера № 1921, рахунку-квитанції № 616431, наказу-пропуску № 670 підтверджується придбання [PERSON] будівельних матеріалів, з яких збудований літній садовий будинок на вказаній земельній ділянці у СТ "Дружба" (том 3 а. с. 16-21). Згідно Звіту про оцінку майна на садівничій (дачний) будинок в літ. "А-1", що розташований на території: Садівниче товариство "Дружба", ділянка № [NUMBER] , на території Зміївської міської ради Харківського району, Харківської області, вбачається, що вартість (ринкова) майна, станом на 01.09.2021, становить 56 406 грн 00 коп. (том 1 а. с. 194-227). Та обставина, що [PERSON] за життя був забудовником літнього садового будинку на ділянці [NUMBER] в СТ "Дружба " визнавалося всіма учасниками справи. 01.09.1996 [PERSON] звернувся до правління Садівничого товариства "Дружба" із заявою про переоформлення земельної ділянки № [NUMBER] в садівничому товаристві "Дружба" на його дітей [PERSON] та [PERSON] , та призначити відповідальним за сплату внесків [PERSON] (том 1 а. с. 35, 125, том 2 а. с. 79). Протокольним рішенням засідання правління Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996 передано ділянку [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , спільними володільцями, відповідальним за сплату внесків вважати [PERSON] , видано членську книжку садівника на [PERSON] (том 1 а. с. 36-40, 126, том 2 а. с. 80). Відомостями членської книжки садівника та квитанцій від 16.04.1999, від 28.08.1999, від 29.04.2000, від 14.10.2006, від 29.10.2010, вбачається що [PERSON] були сплачені членські внески за [PERSON] та [PERSON] починаючи з 1996 року (том 1 а. с. 41-45, 129-133, том 2 а. с. 69, том 2 а. с. 84-89). Також, надані копії квитанцій від 07.09.1996, 16.09.1996, 27.07.1996, 24.08.1996, 20.08.2016, 06.08.2016, 09.04.2016, 07.08.2016, у яких платником членських внесків зазначений [PERSON] (том 1 а. с. 57, 58-60, 61, том 2 а. с. 70-72), копії квитанцій від 02.05.2000, 23.03.2021, 25.05.2019, 03.05.2018, 28.03.2020, 07.12.2016, 09.09.2017, 18.09.2010, 24.09.2011, 07.12.2011, 23.08.2014, 29.08.2009, 19.06.2010, 11.07.2005, у яких платником членських внесків зазначена [PERSON] (том 1 а. с. 114-117). У квитанціях на оплату за електричну енергію у Садівничому товаристві "Дружба" платником зазначений [PERSON] (том 1 а. с. 47-56), а також і [PERSON] (том 1 а. с. 112-113, том 2 а. с. 67, 68). Разом з тим, з відповіді Садівничого товариства "Дружба" від 22.07.2017 на заяву [PERSON] від 01.07.2017 щодо переоформлення 1/2 частини садової ділянки [NUMBER] на ім`я [PERSON] вбачається, що вказану заяву направлено до Обласної спілки садівницьких товариств у Харківській області для вирішення даного питання (том 1 а. с. 62, 122, 127, том 2 а. с. 81, 82, том 3 а. с. 61). З листа Обласної спілки садівницьких товариств у Харківській області № 16 від 18.07.2017 вбачається, що рішення засідання правління СТ "Дружба" від 10.09.1996 "Про передання садової ділянки [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , як сумісним володільцям є недійсним: а) таке рішення приймається виключно загальними зборами; б) це рішення буде дійсно за умови зміни генерального плану СТ "Дружба"; в) розподіл садової ділянки можливо при умові приватизації цієї ділянки (том 1 а. с. 63, 128). Згідно п. п. 2.1, 2.2 Статуту Садівничого товариства "Дружба", затверджено загальними зборами членів товариства 18.05.2013, садівником - членом Товариства може бути кожний громадянин України, що досяг 16-річного віку, виявив бажання брати участь у здійсненні цілей та завдань Товариства. У випадку смерті члена садівницького Товариства право на вступ та користування земельною ділянкою надається одному із спадкоємців померлого, який звільняється від сплати вступного внеску зробленого в свій час померлим. Спори спадкоємців померлого члена товариства про захист порушеного або оспорюваного переважного права на вступ в члени садівницького Товариства та правом користування земельною ділянкою вирішується судом. При відсутності спадкоємців, право на вступ в члени Товариства та правом користування земельною ділянкою переходить до особи, яка разом з померлим користувалась земельною ділянкою і приймала участь в її освоюванні. Прийом громадян в члени Товариства, переоформлення садової ділянки на нову особу, заміна власника ділянки або власника будинку проводяться за письмовою заявою вступаючого в місячний термін Правлінням Товариства з наступним затвердженням загальними зборами. Вступаючий стає членом Товариства після сплати ним вступного, членського і цільових внесків та укладення договору про "Ведення колективного садівництва". Правління надає кожному членові Товариства земельну ділянку і видає членську книжку садівника (том 1 а. с. 64-74, 124, том 2 а. с. 78). Отже, на підставі заяви [PERSON] від 01.09.1996 до правління Садівничого товариства "Дружба" про переоформлення земельної ділянки № [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" на його дітей [PERSON] та [PERSON] не відбулося вибуття [PERSON] із членів СТ «Дружба» та вступ у члени Товариства [PERSON] та [PERSON] , з переходом до них прав та обов`язків забудовника літнього садового будинку та права користування земельною ділянкою, оскільки відповідне протокольне рішення правління Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996 було прийняте неповноважним органом, а також і без дотримання вимог щодо неможливості поділу садової ділянки без зміни генерального плану СТ "Дружба" та без приватизації цієї ділянки і є недійсним. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 01.06.1999 Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років в м. Харків Харківської області (том 1 а. с. 10, 107, том 2 а. с. 62). Тому до спірних правовідносин щодо спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] належить застосувати правила ЦК УРСР 1963 року, який був чинним до 01.01.2004. Статтею 524 ЦК УРСР передбачалося, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР). Відповідно до статті 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відомостями, що містяться у свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , свідоцтві про шлюб Серія [NUMBER] , довідці Палацу одруження "Дзержинський" № 1234 від 06.03.1996 що [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а. с. 108, 109, том 2 а. с. 63, 64, том 3 а. с. 43-44). Відповідно до вимог статті 529 ЦК УРСР [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька [PERSON] . А тому вимога зустрічного позову про визнання [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька [PERSON] не спрямована на захист прав позивача і є неналежними способом захисту. Для вирішення спору по суті юридичне значення мають обставини щодо прийняття спадщини спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] . Згідно матеріалів справи особами, що входять до складу спадкоємців за законом після померлого [PERSON] були: дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 305/235/17 та встановив, що може бути доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Син спадкодавця [PERSON] з 17.11.1980 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями паспорта Серія [NUMBER] (том 1 а. с. 8). З Витягу з протоколу спільного засідання адміністрації та ЗК профспілки Харківського тракторного заводу № 46 від 07.07.1999, Форми А і В вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», особовий рахунок відкритий на [PERSON] , зареєстровані: квартиронаймач [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . За заявою [PERSON] переоформлено особовий рахунок після смерті чоловіка [PERSON] на [PERSON] , має склад сім`ї: син [PERSON] (том 1 а. с. 12, 30-33). Дочка спадкодавця [PERSON] , за даними паспорта Серія [NUMBER] , з 22.06.2011 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується (том 1 а. с. 105, том 2 а. с. 60). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.03.2003 відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення та відкриття окремих особових рахунків щодо квартири [ADDRESS] та задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , виконкому Орджонікндзевської районної ради м. Харкова, [PERSON] про визнання недійсними свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу житлової площі, рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Харкова. Цим рішенням суд визнав недійсними: свідоцтво про право власності на 60/100 частин житлової площі у квартирі [ADDRESS] , видане Орджонікідзевським РВК м. Харкова від 19.06.2001 за № 7-01-154, зареєстроване в Харківському міському бюро технічної інвентаризації від 19.06.2001 за № П-7-20311; договір купівлі-продажу 60/100 частин квартири [ADDRESS] , посвідчений 1-ю Державною нотаріальною конторою м. Харкова, реєстраційний № 2-952, зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації, укладений між [PERSON] та [PERSON] , приведено сторони до початкового положення, спірну кімнату 18,8 кв. м, що становить 60/100 частин квартири [ADDRESS] повернуто власнику житлового фонду - виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Харкова, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16 500 грн, які були отримані нею при продажі житлової площі (том 1 а. с. 17-24). [PERSON] померла [INFO] у віці 91 років в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 20.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції (том 1 а. с. 11, 119, том 2 а. с. 73). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.09.2009, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.12.2009, відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] треті особи: Виконком Орджонікідзевської районної у м. Харкові ради, відділ громадянства та міграції фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в Харківській області, [PERSON] , про визнання права користування житловим приміщенням, поновлення порушеного права та вселення в квартиру [ADDRESS] (том 1 а. с. 13-16, 25-29). За інформацією приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумової А. В., що міститься у листах № 272/02-14 від 13.07.2019, № 52/02-14 від 08.04.2020 та № 46/02-14 від 03.03.2021 вбачається, що до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] . Заява про фактичне прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON] прийнята та зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 78, спадкова справа № 22/2019 (за заявою [PERSON] ) за № 43, спадкова справа № 22/2019 за вхідним № 260/02-14. Аналогічні заяви про фактичне прийняття спадщини: 12.07.2019 за № 73 подав син спадкодавця - [PERSON] ; 31.03.2020 за № 43 подала дочка спадкодавця - [PERSON] . Фактичне прийняття спадщини має на увазі під собою реєстрацію місця проживання спадкодавця і спадкоємця за однією адресою. З поданих заяв слідує: місце реєстрації сина та батька на момент смерті батька: [ADDRESS] ; місце реєстрації дочки та батька на момент смерті батька: [ADDRESS] . Таким чином: по перше: не зрозуміло з ким же дійсно був зареєстрований спадкодавець на момент своєї смерті? (хто ж фактично прийняв спадщину, а хто пропустив строки для прийняття спадщини); по друге: у спадковій справі немає жодних документів відносно наявного спадкового майна. На підставі вищевикладеного рекомендовано звернутись до суду за встановленням кола спадкоємців, які прийняли спадщину та визначення спадкової маси, на яку може бути видане свідоцтво про право на спадщину (том 1 а. с. 75, 110, 111, 121, 123, том 2 а. с. 65, 66, том 2 а. с. 75, 76, 77). За відомостями, що містяться у вказаних вище документах та судових рішеннях, вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя проживав та був прописаний за адресою: [ADDRESS] , був наймачем вказаного житлового приміщення; разом з ним були прописані та проживали члени сім`ї наймача: дружина [PERSON] та син [PERSON] ; після смерті [PERSON] рішенням спільного засідання адміністрації та ЗК профспілки Харківського тракторного заводу № 46 від 07.07.1999 за заявою [PERSON] на її ім`я переоформлено особовий рахунок після смерті чоловіка [PERSON] . Також, на підтвердження обставин фактичного вступу у володіння спадковим майном, представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] надала копії особистих документів батьків [PERSON] , оригінали яких зберігаються у нього (т. 3 а. с. 14, 15, 22-56) Крім того, для огляду в судовому засіданні наданий блендер, на якому міститься гравіювання з поздоровленням [PERSON] з 60-річчям, фотознімок якого залучено до матеріалів справи (т. 3 а. с. 60). Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є членами садівничого товариства «Дружба», мають садові ділянки по сусідству з ділянкою [NUMBER] . Стверджували, що за життя [PERSON] разом з ним введенням садівництва займався його син [PERSON] . Після смерті [PERSON] влітку 1999 року на дачну ділянку продовжив приїжджати і доглядати [PERSON] , який брав активну участь у житті товариства. З сестрою [PERSON] - [PERSON] не знайомі, в садівничому товаристві її не бачили. Отже, спадкоємцями за законом, які фактично проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, були дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] , які фактично вступили у володіння та управління спадковим майном і не подавали заяв про відмову від спадщини. [PERSON] у зустрічній позовній заяві не зазначила, які ж саме дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] вона вчинила. Доказів фактичного прийняття спадщини позивачем за зустрічним позовом не надано. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , таким, що прийняв спадщину за законом відповідно до положень статей 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, вважається її син [PERSON] , який який постійно був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Будь-яких відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями після померлої [INFO] [PERSON] матеріали справи не містять. Доводи представника відповідача СТ «Дружба», що були викладені у відзиві на зустрічні позовні заяви, суд відхиляє, оскільки висловлена представником правова позиція суперечить Статуту товариства. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.11.2021 відмовлено фізичній особі [PERSON] у відкритті провадження у справі за позовом до Садівничого товариства "Дружба" про визнання недійсним рішення, яке оформлене протоколом засідання правління Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996. Відмова мотивована тим, що [PERSON] на момент звернення до суду не набув статусу члена Садівничого товариства «Дружба» на момент звернення до суду 19.10.2021 (том 2 а. с. 31-32). Тобто, рішення, яке оформлене протоколом засідання правління Садівничого товариства "Дружба" від 10.09.1996, не мало юридичних наслідків для сторін і не впливає на вирішення спору. Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом надав належні та допустимі докази, якими підтверджується фактичне прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також і після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому, для вирішення спору по суті не вимагається у резолютивній частині рішення визнавати факти спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнавати спадкоємця таким, що одноособово прийняв спадшину. Ці обставини доведені належними та допустимими доказами і є підставою для визнання за позивачем права на спадщину за законом. Водночас, позивач за зустрічним позовом не надала належних та допустимих доказів прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також і після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, суд зазначає, що право на частку земельної ділянки у садівничому товаристві не входить до складу спадщини, оскільки ця земельна ділянка не булла приватизована. А визнання першочергового права на вступ у члени Садівничого товариства «Дружба» на частину земельної ділянки суперечить Статуту Товариства, яким передбачене таке право лише для одного зі спадкоємців з наданням права користування відповідною цілою земельною ділянкою. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За пунктом 8 роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до листа Державного комітету з будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999 № 12/5 -126 "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію"- вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на об`єкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992, а на об`єкти що зведені раніше 05.08.1992, акт введення в експлуатацію не є обов`язковим. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 № 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Прийнявши спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, позивач за первісним позовом [PERSON] не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину на права та обов`язки забудовника на літній садовий будинок, загальною площею 47,3 кв. м, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в СТ "Дружба" , тому таке право має бути визнане в судовому порядку. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом, що фактично прийняв спадщину після померлого батька і суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] прав та обов`язків забудовника у цілому на літній садовий будинок, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в СТ "Дружба" , то за ним належить визнати і першочергове право на вступ в члени Садівничого товариства "Дружба" з правом користування земельною ділянкою [NUMBER] . За таких обставин, позовну заяву [PERSON] належить задовольнити та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , права та обов`язки забудовника на літній садовий будинок, загальною площею 47,3 кв. м, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в Садівничому товаристві "Дружба" , а також першочергове право на вступ в члени Садівничого товариства "Дружба" з правом користування земельною ділянкою [NUMBER] . У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до Садівничого товариства "Дружба", [PERSON] про визнання спадкоємцем першої черги за законом; про визнання права на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки в Садівничому товаристві "Дружба"; про визнання першочергового права на вступ в члени Садівничого товариства "Дружба" на 1/2 частину земельної ділянки; про визнання прав та обов`язків забудовника на 1/2 частину літнього садового будинку - належить відмовити. Дотримуючись принципу диспозитивності судочинства, питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України не вирішувалося.

Outcome: approved