Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

18.10.2022 з Франківського районного суду м. Львова до Турківського районного суду Львівської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] в інтересах сина [PERSON] до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки на її користь 25 252,70 грн відшкодування матеріальної шкоди та 400 000,00 грн відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 12.04.2021 близько о 18 год. 30 хв. [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області, наніс необережний удар палицею по обличчі [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження та госпіталізований в лікувальний заклад, де йому встановлено діагноз: проникаюче поранення рогівки та склери, з випадінням оболонки лівого ока. 13.04.2021 до ЄРДР внесено інформацію про вказану подію та розпочато досудове розслідування за №12021141240000182 за ознаками ст. 128 КК України. 31.05.2021 постановою старшого слідчого СВ №5 ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції Піска Ю.І. кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки [PERSON] не досягнув віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність. 27.08.2021 постановою Пустомитівського районного суду м. Львова [PERSON] , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП. Внаслідок дій [PERSON] була завдана моральна та матеріальна шкода [PERSON] , яку позивачка просить стягнути з матері малолітнього [PERSON] - [PERSON] , яка в силу закону відповідає за дії. вчинені її малолітнім сином. Матеріальна шкода витрат на лікування підтверджена відповідними фіскальними чеками, рахунками та квитанціями. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких малолітній [PERSON] зазнав внаслідок дій [PERSON] . Зокрема, внаслідок каліцтва, дитина безповоротно втратила можливість повноцінного візуального сприйняття світу та все життя буде змушена використовувати протез, перебувати під постійним лікарським наглядом. Ухвалою суду від 18.10.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.01.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, причин неявки не повідомила. Представник позивачки [PERSON] , який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив справу розглядати без участі позивачки, він, як її представник, позовні вимоги підтримав повністю з підстав та доводів, які викладені в позовній заяві, не заперечив проти заочного розгляду справи та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до ст. 280, 281 ЦПК України, 05.06.2023 суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивачки щодо змісту та підстав позовних вимог дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 12.12.2012 Франківським ВДРАЦС Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] . Матір`ю дитини записано [PERSON] , а батьком записано [PERSON] . З копії постанови старшого слідчого СВ ВП №5 ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 31.05.2021 про закриття кримінального провадження видно, що здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12021141240000182, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.04.2021 за ознаками ст. 128 КК України. Обставини кримінального провадження, які викладені в постанові слідчого: 12.04.2021 близько о 18 год. 30 хв. [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , перебуваючи на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області наніс необережний удар палицею по обличчі [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження та госпіталізований в лікувальний заклад, де йому встановлено діагноз: проникаюче поранення рогівки та склери, з випадінням оболонки лівого ока. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, оскільки на момент вчинення злочину [PERSON] перебував у віці 10 років та не досягнув віку притягнення до кримінальної відповідальності. Копія постанови про закриття кримінального провадження направлена начальнику ВнП №1 ЛРУП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 184 КУпАП. Як видно з копії постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.08.2021 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 1700,00 грн. Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10996 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.04.2021 до 26.04.2021, встановлений діагноз - проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням оболонок, рана верхньої повіки лівого ока. З копії медичного заключення ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова" НАМН України видно, що з 27.04.2021 по 06.05.2021 [PERSON] , 2012 р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні, 30.04.2021 на лівому оці виконана операція: енуклеація з використанням методу ВЕБТ, формуванням опорно-рухової культі шляхом імплантації ВОІ "Екофлон" 18 мм, протезуванням. При обстеженні потерпілого лікарем офтальмологом ЛПЗ Пустомитівського району [PERSON] 14.05.2021 року у потерпілого було діагностовано: сліпота лівого ока. Анофтальм зліва. Стан після енуклеації лівого ока внаслідок субатрофії, афакії, тотального відшарування сітківки після проникаючого корнеосклерального поранення з проникаючим пораненням склери та рогівки з випадінням оболонок. Згідно з заключенням, яке видане КНП Охмадит №252 від 14.05.2021, дитина [PERSON] підлягає оформленню державної соціальної допомоги, згідно наказу МОЗ України МФ, МП і соціальної політики №454/471/516 від 08.11.2001, наказу №187 від 23.05.2022 та наказу №342 від 11.07.2055 згідно розділу XI п.3, п.п. 313, термін дії заключення до 05.12.2030. Відповідно до заключення неврологічного кабінету "Доктора Домініка" 04.09.2021 [PERSON] , [INFO] , проходив огляд у невролога та обстеження ехоенцефалоскопії. Згідно з заключенням виданого відділенням функціональної діагностики КНП "МДКЛ м. Львова" видно, що [PERSON] 08.09.2021 проходив обстеження електроенцефалографії. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] виданого Франківським ВС 3 УСЗ ДГП ЛМР [PERSON] визнано дитиною з інвалідністю та призначено державну соціальну допомогу. Як видно з психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , яка видана 22.12.2022 ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Муроване Мурованської сільської ради ТГ Львівського району, рівень інтелекту малолітнього [PERSON] відповідає нормі; соціально-психологічна зрілість - достатня; за емоційно-вольовим станом - тривожний, перебуває під системною опікою дорослих. У дитини спостерігається прояв скритої інфантильної агресії, тривожності. Страху, що полягає в тому, що Дитина знаходиться в ролі жертви, оскільки вважає, що зло непокаране, а тому є зневіра в тому, що є справедливість. Позивачка [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, внаслідок злочину, який вчинений малолітнім сином відповідачки [PERSON] - [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України. Вирішуючи спір в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з таких мотивів та норм закону. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до положень ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ( ч. 2 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, визначені в ст. 1167 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч. 1-3 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ст. 1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Згідно з ч. 1 ст. 1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналіз наведених норм закону дає підстави дійти висновку про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Водночас, позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру завданої шкоди (збитків) покладається також на позивача. У ході судового розгляду справи, на підставі досліджених доказів, зокрема, постанови ст. слідчого СВ ВП № 5 ЛРУП ГУ НП у Львівській областьі від 31.05.2021 про закриття кримінального провадження № 12021141240000182 від 13.04.2021 за ознаками ст. 128 КК України, постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.08.2021 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 184 КУпАП, що 12.04.2021 близько о 18 год. 30 хв. [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області наніс необережний удар палицею по обличчі [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого він отримав проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням оболонки лівого ока. Як видно з постанови ст. слідчого СВ ВП № 5 ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 31.05.2021 про закриття кримінального провадження № 12021141240000182 від 13.04.2021 за ознаками ст. 128 КК України, згідно з висновком експерта № 92/21 від 19.05.2021 при огляді потерпілого [PERSON] виявлено: рубець в діялнці верхньої повіки лівого ока, проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням оболонок, рана верхньої повіки лівого ока, наслідком якої було енуклеація з формуванням опорно-рухової культі та протезуванням лівого очного яблука, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3. Відповідачка [PERSON] , як мати малолітнього [PERSON] , яка в силу вимог ст. 1178 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану її малолітнім сином, не довела суду, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення нею від здійснення виховання та нагляду за малолітнім сином [PERSON] . Натомість, суд встановив, що згідно з постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.08.2021 [PERSON] визнано винуватою за ч. 4 ст. 184 КУпАП за діяння, вчинені її сином [PERSON] 12.04.2021 близько о 18 год. 30 хв. на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області щодо неповнолітнього [PERSON] . До [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Постанова суду набрала законної сила 07.09.2021. Відтак, завдана шкода малолітньому [PERSON] підлягає стягненню з матері малолітнього [PERSON] , який завдав таку шкоду - відповідачки [PERSON] . Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 25 252,70 грн. На підтвердження таких витрат позивака надала суду належні та допустимі докази, зокрема на підтвердження витрат на придбання ліків надано фіскальні чеки на загальну суму 7485,10 грн. Також, позивачкою [PERSON] долучено: -рахунки № 1000038713445 та №1000038713506 від 27.04.2021, №1000038762955 від 28.04.2021 на оплату за тест на антиген коронавіруса SARS-Cov-2 (Ag) та взяття біологічного матеріалу на COVID, оплату яких підтверджено квитанціями №0000038673 від 27.04.2021 на суму 670,00 грн, №0000038674 від 27.04.2021 на суму 605,00 грн та №0000038801 від 28.04.2021 на суму 605, 00 грн.; -рахунок від 05.05.2021 та акт виконаних робіт (надання послуг) від 05.05.2021 ТОВ «Лабораторія очного протезування» на виготовлення тимчасового очного протезу в кількості 1 штука на суму 1 000,00 грн, оплату підтверджено квитанцією №СВ04899925/1 від 05.05.2021; - рахунок №106 від 27.07.2021 та акт виконаних робіт (надання послуг) №106 від 27.07.2021 ТОВ «Лабораторія очного протезування» на суму 4 300,00 грн. на виготовлення індивідуального постійного очного протезу в кількості 1 штука, оплату підтверджено квитанцією №0.0.2211486924.1 від 27.07.2021; - квитанцію про оплату №1170135791 від 30.04.2021 на суму 4 000,00 грн та №1853864725 від 01.05.2021 на суму 2805,00 грн. за виконану операцію на лівому оці [PERSON] 30.04.2021; - товарні чеки від 25.09.2021, видані ФОП [PERSON] за проведення огляду [PERSON] та придбання оправи відповідно до суму 200,00 грн та 3000 грн. Всього, за наведеними підрахунками, позивачкою документально підтверджено майнові витрати на загальну суму 24 670,10 грн., а не 25 252,70 грн., як вказано в позовній заяві, а тому до стягнення в користь позивачки з відповідачки підлягає майнова шкода в розмірі 24 670,10 грн. Вказаних витрат відповідачка не спростувала, доказів зворотнього суду не надала. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з таких мотивів та норм закону. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі досліджених доказів, які надані позивачем, та які, в свою чергу, не спростовані відповідачем і не надані докази зворотнього, у ході судового розгляду суд встановив, що внаслідок необережного протиправного діяння малолітнього [PERSON] , 2010 р.н., малолітній [PERSON] , 2012 р.н., отримав тяжке тілесне ушкодження - втрату лівого ока, за ознакою втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3. Внаслідок отриманих ушкоджень малолітньому [PERSON] було завдано моральну шкоду, яку позивачка - його мати [PERSON] в розмірі 400 000 грн. просить стягнути з відповідачки [PERSON] , яка несе відповідальність за відшкодування такої шкоди, завданої її малолітнім сином. Суд встановив на підставі наданих позивачкою медичних документів, що внаслідок отриманої травми малолітній [PERSON] проходив лікування, проте око врятувати не вдалося, дитина отримала 3-тю групу інвалідності. Заподіяння малолітньому [PERSON] травми, як фізичної так і психологічної, свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань. Обставини заподіяння моральної шкоди, викладені в позовній заяві повністю підтверджуються наданими письмовими доказами. Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань малолітньої дитини [PERSON] , 2012 р.н., яких він зазнав та зазнає внаслідок отриманої травми, душевних страждань, пов`язаних з діянням малолітнього [PERSON] . Малолітній [PERSON] втратив ліве око, що є непоправним ушкодженням і внаслідок чого відбулись істотні вимушені змін у його житті, дитина зазнала вимушеного порушення життєвого ритму, необхідність посиленого батьківського та лікарського спостереження. Малолітній [PERSON] став особою з інвалідністю, внаслідок каліцтва, безповоротно втратив можливість повноцінного візуального сприйняття світу та змушений протягом усього життя використовувати очний протез. У дитини виникають труднощі в навчанні, так як внаслідок проблем з зором він уповільнено засвоює програмний матеріал, потребує відпочинку. Суд враховує і те, що внаслідок пережитих подій, і як їх наслідок втрата лівого ока, емоційно-вольовий стан дитини тривожний, з проявами страху та відчуттям жертви, дитина потребує нагляду дорослих. Як вірно визначено у п. 6.4. Методичних рекомендаціях Листа Мінюсту від 13.05.2004р. N 35-13/797 "Відшкодування моральної шкоди" моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відтак, ураховуючи вище викладене, обставини справи, беручи до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав малолітній [PERSON] , тяжкість наслідків для дитини та сім`ї в цілому, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідачки підлягає моральна шкода в розмірі 120 000 грн. Отже, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши всі наявні в справі докази. оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і їх взаємний зв`язок, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Щодо судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Позивачка, відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон 3674-VI), звільнена від сплати судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка звільнена від справи судового збору, а позов задоволено частко, тому до стягнення з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір в розмірі пропорційному до задоволених вимог майнового характеру, а саме - 1446 грн., а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved