Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

01 травня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 03 листопада 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №SAMDN50OTC001514759 у вигляді Анкети-заяви відповідача про приєднання, Умов та правил надання банківських послуг, Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зобов`язавшись сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит у встановлений договором строк, а також інші обов`язкові платежі. 21 лютого 2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої банку здійснює анулювання частини заборгованості, яка вказана в п.1.2 такої додаткової угоди, якщо відповідач здійснить платежі в розмірі та строки, визначені п.1.5 додаткової угоди. Якщо будуть допущені прострочення здійснення платежів, визначених п.1.5 додаткової угоди, умови анулювання частини боргу не застосовуються, вся заборгованість вважається простроченою та підлягає поверненню позичальником. Оскільки відповідач не виконала своєї частини договірних зобов`язань із повернення кредиту на умовах додаткової угоди, в неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 06 квітня 2023 року становить 70872,5 гривень, з яких: 1572,35 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4904,63 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 64395,52 гривень заборгованість за пенею. За таких обставин позивач просив суд стягнути з відповідача означену суму кредитної заборгованості, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року судом витребувано з Національної соціальної сервісної служби України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача. Відповідь до суду не надійшла. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 листопада 2008 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця Анкета-заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась із таким договором надання банківських послуг. 21 лютого 2019 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору №SAMDN50OTC001514759, відповідно до якого сторони погодили, що розмір наявної у відповідача кредитної заборгованості на дату укладення такої додаткової угоди становить 85423,74 гривень (п.1.1), а банк здійснює прощення (анулювання) частини зазначеної заборгованості у вигляді пені в розмірі 66319,33 гривень, а також штрафу в розмірі 2831,44 гривень (п.1.2), строк повернення кредиту сторони обумовили до 25 серпня 2019 року (п.1.3), а розмір процентної ставки по кредиту 0,01% (п.1.4). Викладені обставини підтверджуються копією зазначеної додаткової угоди з додатком до неї. Пунктом 1.5 вищевказаної додаткової угоди визначено, що позичальник зобов`язалась здійснити платіж на погашення своєї існуючої кредитної заборгованості в розмірі не менше 2440,95 гривень до 21 лютого 2019 року, а в подальшому в розмірі 2305,35 гривень до 25 числа місяця протягом наступних 6 місяців (п.1.5.2). Пунктом 1.6 додаткової угоди обумовлено, що у випадку прострочення виконання позичальником будь-якого із передбачених п.1.5.2 своїх зобов`язань на 31 день умови п.1.2 та 1.4 додаткової угоди не застосовуються. Пунктом 1.7 тієї ж додаткової угоди визначено, що у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту, визначених п.1.5.2 більше, ніж на 31 день безперервно, строком повернення кредиту є 31 день з моменту порушення, але не пізніше строку, визначеного п.1.3. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту, є простроченою. Як встановлено судом із матеріалів цивільної справи, позивачем його договірні зобов`язання виконані в повному обсязі на відміну від відповідача, який допустив прострочення виконання своїх договірних зобов`язань із повернення кредиту, зокрема на умовах додаткової угоди від 21 лютого 2019 року. Останнє призвело до виникнення у відповідача перед позивачем кредитної заборгованості, розмір якої станом на 17 березня 2023 року склав в загальному розмірі 70872,5 гривень, з яких: 1572,35 гривень\~ заборгованість за тілом кредиту, 4904,63 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 64395,52 гривень заборгованість за пенею. Викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, а також випискою по рахунку. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидами якої є штраф та пеня (ст.549 ЦК України). Положеннями ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Нормою ст.212 ЦК України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 03 листопада 2008 року з урахуванням на додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору №SAMDN50OTC001514759 від 21 лютого 2019 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами вказаного кредитного договору і додаткової угоди до нього, за умовами яких відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, користувалась ним, однак не повернула, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у наведеному в позові розмірі, а у позивача права вимагати від відповідача повернення такої заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, однак частково внаслідок зменшення судом заявленого до стягнення розміру пені з 64395,52 гривень до 5000 гривень. Зменшуючи до 5000 гривень розмір стягуваної з відповідача за даним рішенням суду пені, нарахованої позивачем відповідачу за порушення останньою своїх договірних зобов`язань із своєчасного та належного повернення кредиту, є застосування судом норми ст.551 ч.3 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому згідно ст.549 ч.ч.1, 3 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відтак, ст.551 ч.3 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ст.12 ч.5 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у реалізації ними своїх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, під якими, в свою чергу, слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Стосовно обставин спірних правовідносин сторін по даній цивільній справі, то позивачем пеня, як різновид неустойки, нарахована відповідачу в розмірі 64395,52 гривень, в той час як сума боргу у вигляді тіла кредиту, на яку і нараховано вищевказану суму пені, становить 1572,35 гривень, що, вочевидь, значно менше суми визначеної позивачем неустойки. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір вищевказаної пені до 5000 гривень. Наведені висновки суду, покладені в основу часткового задоволення позову, а саме зменшення розміру пені, повністю відповідають правовим позиціям, що міститься у постановах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, від 04 листопада 2015 року №6-1120цс15, від 14 вересня 2016 року №6-473цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі №303/2408/16-ц. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial