Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2023 задоволено позов. Встановлено [PERSON] постійний, безоплатний земельний сервітут частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:85:625:0050, яка на праві власності належить Громадської організації «Дубовий Гай», площею 0,0052 га розміром 3,5 м на 14,7 м на право проходу та проїзду транспортним засобом, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів водопостачання та водовідведення з вулиці Лісна, Оболонського району міста Києва до земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:85:625:0038 загальною площею 0,1 га, яка розташована: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Межі координат та конфігурація земельного сервітуту: 1 60884,21 15700,23 14,78 2 60894,46 15710,94 3,54 3 60891,74 15713,22 14,77 4 60881,52 15702,55 3,54 Стягнуто з Громадської організації «Дубовий Гай» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору 908,00 грн. 25.05.2023 представник позивача за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» звернувся з клопотанням про стягнення судових витрат, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 82792,72 грн, в тому числі судовий збір 908,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 55800,00 грн, та витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 26084,72 грн. В обґрунтування клопотання зазначає, що в позовній заяві позивачем наведений попередній розрахунок судових витрат. Позивачем протягом розгляду справи в суді, як усно так і письмово заявлялось про намір подати докази на підтвердження судових витрат. Вказує, що в матеріалах справи на підтвердження понесених витрат містяться: договір про надання правничої допомоги від 25.09.2021; додаткова угода від 26.09.2021; додаткова угода № 2 від 28.11.2021; звіт за період з 25.09.2021 по 12.08.2022; звіт за період з 12.08.2022 по 19.05.2023; акт приймання наданих послуг від 24.05.2023; розрахункова квитанція; а також меморіальний ордер на підтвердження сплати витрат за проведення експертизи у сумі 26084,72 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному судді від 29.05.2023 клопотання передано на розгляд судді Шролик І.С. 31.05.2023 від представника відповідача адвоката Тихоновського М.О. надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат. Вказував, що у клопотанні про долучення доказів позивачем не обґрунтовуються причини значного перевищення витрат в порівнянні з заявленим попереднім розрахунком наведеним у позові. Крім того, укладеним між позивачем та адвокатом договором не визначено ціни конкретних послуг адвоката. Також зазначав про явно завищений розмір витрат на правову допомогу та неспівмірність його із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У зв`язку з наведеним просив повністю відмовити в задоволенні заяви представника позивача про розподіл судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2023 вимоги клопотання про розподіл судових витрат підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 01.06.2023 заперечував проти задоволення клопотання про розподіл судових витрат. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву, докази надані в її обгрунтування, письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2023 задоволено позов. Встановлено [PERSON] постійний, безоплатний земельний сервітут частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:85:625:0050, яка на праві власності належить Громадської організації «Дубовий Гай», площею 0,0052 га розміром 3,5 м на 14,7 м на право проходу та проїзду транспортним засобом, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів водопостачання та водовідведення з вулиці Лісна, Оболонського району міста Києва до земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:85:625:0038 загальною площею 0,1 га, яка розташована: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Межі координат та конфігурація земельного сервітуту: 1 60884,21 15700,23 14,78 2 60894,46 15710,94 3,54 3 60891,74 15713,22 14,77 4 60881,52 15702,55 3,54 Стягнуто з Громадської організації «Дубовий Гай» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору 908,00 грн. (том 3 а.с.58-63 ) Під час розгляду справи, за зверненням позивача [PERSON] , судовим експертом Черніним Я.О. був складений висновок за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 24.01.2022 № 02/33-21-22, яким встановлено, що не передбачено та не існує заїзд, проїзд, прохід безпосередньо від вул. Лісна Оболонського району міста Києва на територію земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:85:625:0038 та нерухомого майна, яке на ній розташоване. Представник позивача на підтвердження сплати [PERSON] судових витрат за проведення земельно-технічної експертизи надав меморіальний ордер № МВ78165108 від 09.12.2021 про оплату за проведення експертизи у сумі 26084,72 грн. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено з матеріалів справи, позивачем сплачено рахунок за проведення експертизи у сумі 26084,72 грн, що підтверджується меморіальним ордером № МВ78165108 від 09.12.2021. Наведені докази свідчать про те, що вказані витрати понесені саме позивачем, тому у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 25.09.2021; додаткову угоду від 26.09.2021; додаткову угоду № 2 від 28.11.2021; звіт за період з 25.09.2021 по 12.08.2022; звіт за період з 12.08.2022 по 19.05.2023; акт приймання наданих послуг від 24.05.2023; розрахункову квитанцію. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд при визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу враховує заперечення представника відповідача, категорію справи, що відноситься до складних, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, крім того судом врахована загальна участь представника позивача у 11 судових засіданнях, процесуальна поведінку сторін, прагнення позивача вирішити питання мирним шляхом, відсутність та клопотання представника відповідача, за яким 4 рази розгляд справи відкладався,

Outcome: partial