Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

13 лютого 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. вчинено виконавчий напис № 774 про звернення стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1889227 від 04 травня 2020 року, укладеним з ТОВ «МІОЛАН». Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 грудня 2020 року по 26 лютого 2021 року. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з позивача складає 18 640,00 грн. 28 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68006834 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки вчинений всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також всупереч усталеній практиці Верховного Суду України в аналогічних справах. Крім того, позивач категорично не може погодитись з розміром заборгованості за користування кредитом, оскільки позивач фактично виконала свої обов`язки перед Кредитором шляхом погашення тіла кредиту. Ухвалою судді від 14 лютого 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою судді від 15 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року витребувано докази. Станом на 25 травня 2023 року докази до суду не надходили. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, 25 травня 2023 року представник позивача адвокат Берест О. М. подав до суду заяву, у якій просив цивільну справу розглянути без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 28 березня 2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, у якому він також просив розгляд справи здійснювати без його участі. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Від приватного виконавця Лисенка Ю. О. 22 березня 2023 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Судом установлено, що 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 774, за яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є Боржником за Кредитним договором № 1889227 від 04 травня 2020 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за Кредитним договором № 1889227 від 04 травня 2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 грудня 2020 року по 26 лютого 2021 року. Сума заборгованості становить 18\~640,00 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14 040 грн; прострочена заборгованість за комісією 600 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса стягнуто плату із стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» складає 19\~570,00 грн /а.с.8/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю. О. від 28 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 68006834 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. від 19 травня 2021 року № 774 /а.с.9-10/. Також, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю. О. від 17 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 68006834 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] /а.с.11/, про що також надано позивачем копію довідки від 16 січня 2023 року № 1, виданої Комунальним закладом «Дитячий оздоровчий центр соціальної реабілітації санаторного типу «Перлина Придніпров`я» /а.с.12/. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки відповідачем не доведено, що між ним та позивачем укладений кредитний договір і він був посвідчений нотаріально, і саме він, в подальшому, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Щодо заявленого клопотання позивача про стягнення на її користь судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь, зокрема, витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат суду надано: Договір про надання правової допомоги від 10 лютого 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Берестом О. М. /а.с.16/, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Береста О. М. /а.с.17/, ордер від 13 лютого 2023 року /а.с.18/, детальний опис робіт /а.с.19/, копію квитанції від 10 лютого 2023 року № 442489 на загальну суму 5 000 грн /а.с.20/ та акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 13 лютого 2023 року /а.с.21/. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, розмір яких вважає необґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial