Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом , в якому зазначила, що 07.06.2019 року уклала шлюб з відпоідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її вихованні. В даний час нею готуються документи для розірвання шлюбу. Відповідач має змогу надаваи матеріальну допомогу, оскільки працює в Коростенському районному управлінні Головного управління Національної поліції в Житомирській області - поліцейським органу поліції охорони, та отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та на її утримання, оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і не має можливості працювати. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно просила стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В межах суми платежу за один місяць просиа допустити негайне виконання рішення. 19.04.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 25.04.2023 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача. Позивач на даний час не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини та дружини не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини та дружини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, а також те, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов`язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З врахуванням наявних в справі доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки жодного доказу щодо неспроможності надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі на утримання дитини та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, відповідачем не подано. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved