Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сквирського районного суду Київської області з вищевказаним позовом у якому просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Сбербанк росії» збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 30\~000\~000 (тридцять мільйонів) доларів США, а також судові витрати 02.03.2023\~року ухвалою Сквирського районного суду Київської області відкрито провадження у справі (том 1 а. с. 134). Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21.04.2023 року\~до спільного розгляду з первісним позовом була прийнята позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , у якій він просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Сбербанк росії» збитки у формі упущеної вигоди 170 000 000 (сто сімдесят мільйонів) доларів США та судові витрати (том 1 а. с. 145,146). Позивач [PERSON] свою позицію обґрунтував тим, що 17.04.2009 року \~на території [PERSON] засновано та зареєстровано компанію «Зіланд Девелопмент Корп.» (англ. Zeeland Development Corp., далі компанія Зіланд). У той же день директором компанії Зіланд призначено Тоомаса Трууверта, а засновником та бенефіціарним власником компанії Зіланд був [PERSON] . У період з вересня\~2009\~року до березня\~2012\~року здійснювалася поетапна емісії акцій ВАТ «Красная поляна». У вищезазначений період компанія Зіланд набула у власність 817 акцій відкритого акціонерного товариства «Красная поляна». Відкрите акціонерне товариство «Красная поляна» володіло земельною ділянкою біля м. Сочі, на якій було заплановано будівництво гірсько-лижного курорту та готельно-розважального комплексу для його використання у зимових олімпійських іграх\~2014\~року. 09.03.2013 року \~між [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду за якою [PERSON] набував повноважень Довірчого управителя Компанії Зіланд, а також активів, які перебувають у власності Компанії Зіланд. Положеннями п.3.3 Угоди від 09.03.2013\~року було погоджено, що за володіння акціями Компанії Зіланд та або успішного відчуження активів, які перебувають у власності Компанії Зіланд, [PERSON] отримує 15% від вартості продажу акцій ВАТ «Красная поляна». Дана домовленість також підтверджується афідевітом від 04.07.2022. 15.03.2013\~року на підставі Угоди про передання акцій [PERSON] передав у власність [PERSON] компанію [PERSON] . Водночас у власність [PERSON] перейшли також активи компанії Зіланд у вигляді 817 акцій ВАТ «Красная поляна». Будучи номінальним бенефіціарним власником компанії Зіланд, його приватний інтерес охоплював отримання прибутку від відчуження акції, вартість яких станом на\~2013\~рік значно виросла. У той же день 15.03.2013 року, переслідуючи комерційний, приватний інтерес отримання прибутку від суми продажу акцій ВАТ «Красная поляна», [PERSON] від імені компанії Зіланд укладено з [PERSON] та ВАТ «Сбербанк росії», від імені якого діяв [PERSON] , за вказівкою та дорученням, Президента, Голови правління Грефа Г.О., угоду про продаж 23,736% акцій ВАТ «Красная поляна» в кількості 817 шт. на загальну суму 200\~000\~000 доларів США. Відповідно до умов угоди [PERSON] купує дані акції в інтересах кредитора ВАТ «Сбербанк росії» з метою отримання підконтрольною [PERSON] групою компаній «БИН» кредитної лінії в розмірі 15\~000\~000\~000 доларів США від ВАТ «Сбербанк росії». За змістом п. п. 2 та 4 зазначеної Угоди [PERSON] та підконтрольна йому група компаній «БИН» зобов`язувалась виплатити суму купівлі акцій протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання Угоди, а Кредитор ВАТ «Сбербанк росії» зобов`язувався відкрити відповідну кредитну лінію на користь групи компаній «БИН» протягом 10 (десяти) десяти календарних днів з моменту передачі акцій, придбаних у компанії Зіланд у власність ВАТ «Сбербанк росії». Утім, після 15.03.2022 року \~ [PERSON] і [PERSON] перестали виходити на зв`язок. У подальшому позивач за первісним позовом дізнався, що 11.03.2013 року\~директор компанії Зіланд Тоомас Трууверт в м. Талін надав нотаріальну довіреність на ім`я [PERSON] (рідного брата [PERSON] ) з правом повного представництва компанії, фактично передав власні повноваження [PERSON] . У той же день нібито між [PERSON] та [PERSON] підписано Меморандум (угода про наміри) якою передбачено, що [PERSON] від свого імені зобов`язується здійснити продаж 41,429% акцій ВАТ «Красная поляна» в кількості\~1426\~шт. (601 акція власності [PERSON] , 404 акції власності «Зіланд Девелопнет корп» та 421 акцію «Камбара Оверсаз С.А.») від свого імені та, діючи за дорученням зазначених компаній, за ціною 20\~000\~000 доларів США на користь офшорних компаній «Велен Фінанс ЛТД», «Товнфолк трейдінг інвестмент ЛТД» та «Ханберг фінанс ЛТД», які представляв [PERSON] . Також, у цьому Меморандумі в п. 3 визначено, що дана попередня угода кваліфікується як попередній договір купівлі-продажу вищезазначених акцій. 13.03.2013 року \~до вищевказаного Меморандуму укладено доповнення № 1, яким передбачено, що у випадку майбутнього продажу Покупцем акцій за ціною більшою ніж ціна купівлі, Продавцю буде виплачена різниця їх ринкової вартості. Орієнтовно різниця становила 80\~000\~000 доларів США. У той же день директором компанії Зіланд Тоомасом Труувертом та її власником [PERSON] нотаріально підписано одноголосні письмові рішення на підтвердження довіреності від 11.03.2013 року \~виписаної Тоомасом Труувертом на ім`я [PERSON] , яке апостильовано 18.03.2013\~нотаріусом Пілія І.О. у м. москва. 18.03.2013\~року нібито за підписом [PERSON] від імені компанії «Зіланд Девелопнет Корп» підписаний договір купівлі-продажу 404 акцій ВАТ «Красная поляна» на користь компанії «Товнфолк трейдінг інвестмент ЛТД». При цьому у договорі здійснено посилання на попередній договір купівлі-продажу акцій від 12.03.2013 року, який у дійсності датований 11.03.2013 року. У договорі відсутня норма відшкодування різниці у випадку майбутнього продажу акцій їх вигодонабувачем. Договір не підписувався та не візувався [PERSON] . Ознайомившись з вказаними документами, [PERSON] візуально встановлено, що підпис [PERSON] , який було відтворено на аркушах Договору купівлі-продажу акцій від 18.03.2013\~року та на Меморандумі від 11.03.2013 року, не відповідає його дійсному підпису. Також [PERSON] відомо від [PERSON] , що він не підписував жодних подібних документів, як і не отримував будь-якої довіреності від компанії Зіланд на вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження акцій ВАТ «Красная поляна» у кількості 817 акцій, облікованих за компанією Зіланд, так і своїх 601\~шт. Використання відповідачами документів з підробленим підписом [PERSON] підтверджується Висновком експерта від 19.12.2022 року\~№ 62, складеного за результатами проведення почеркознавчої експертизи, якою констатовано, що підписи на вищезазначених документах виконанні не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] , у процесі реалізації Угоди від 15.03.2013\~року (за підписом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), діючи за дорученням Кузнецова С.К. в інтересах ВАТ «Сбербанк росії» отримав у власність від компанії Зіланд 817 акцій ВАТ «Красная поляна», внаслідок використання завідомо підробних документів, переоформивши власність акцій на підконтрольну йому компанію, яка у подальшому передала їх ВАТ «Сбербанк росії». Будь-які грошові кошти ні [PERSON] , ні підконтрольною йому групою компаній «БИН» на користь компанії Зіланд чи [PERSON] сплачені не були, так само не відбувалося розрахунку в інший спосіб. Предметом зобов`язання відповідно до Угоди від 15.03.2013\~року була сплата [PERSON] та/або підконтрольними йому компаніями, які входили до групи компаній «БИН» грошових коштів за придбання акцій ВАТ «Красная поляна» у компанії Зіланд, у розмірі 200 000 000 доларів США. Зобов`язання щодо виплати грошових коштів у розмірі 200 000 000 доларів США виникало як похідне від отримання ВАТ «Сбербанк росії» у власність належних [PERSON] 817 акцій ВАТ «Красная поляна» за посередництва [PERSON] та [PERSON] , а також надання ВАТ «Сбербанк росії» підконтрольній [PERSON] групі компаній «БИН» кредитної лінії у розмірі 15\~000\~000\~000 доларів США та було обмежене строком у 30 днів з моменту підписання угоди від 15.03.2013. Солідарні недобросовісні дії [PERSON] , [PERSON] та ВАТ «Сбербанк росії» щодо недотримання умов угод від 18.11.2011 року\~та від 15.03.2013\~року та незаконне заволодіння ВАТ «Сбербанк Росії» акціями ВАТ «Красная поляна», які обліковувалися за підконтрольною йому компанією Зіланд, за незаконного сприяння [PERSON] та [PERSON] , перешкодили йому задовольнити свій інтерес від виконання п.п. 1 та 2 Угоди від 15.03.2013, у вигляді отримання 85% від вартості продажу акцій ПАТ «Красная Поляна», що призвело до прямих збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 30 000 000 доларів США. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] обгрунтував свою позицію аналогічними обставинами, зазначивши, що солідарні недобросовісні дії [PERSON] , [PERSON] та ВАТ «Сбербанк росії» щодо недотримання умов угод від 18.11.2011 року\~та від 15.03.2013 року\~та незаконне заволодіння ВАТ «Сбербанк Росії» акціями ВАТ «Красная поляна», які обліковувалися за підконтрольною йому компанією Зіланд, за незаконного сприяння [PERSON] та [PERSON] , перешкодили йому задовольнити свій інтерес від виконання п.п. 1 та 2 Угоди від 15.03.2013, у вигляді отримання 85% від вартості продажу акцій ПАТ «Красная Поляна», що призвело до прямих збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 170\~000\~000 доларів США. 11.05.2023\~року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (ухвала суду том 2 а. с. 175,176). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги третьої особи підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачі у судове засідання не з`явились, по час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення повідомлень про виклик на відомі суду адреси електронної пошти та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України (том том 1 а. с. 136,137, том. 2 а. с. 177 - 179). Відповідачі причин своє неявки суду не повідомили та представників до суду не направили, правом на відзив не скористались, будь яких заяв та клопотань на адресу суду не надавали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за необхідно розгляну справу на підставі вимог ст. 223 ЦПК України у відсутність відповідачів. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. ? \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. ? \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ? \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ? \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. ? \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ? \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.09.2001\~року було створено Відкрите акціонерне товариство «Красная поляна» (п. 1.1. статті 1 Статуту в редакції від 16.07.2009 року) (том 2 а. с. 17). Відповідно до п. 3.1.Статуту встановлено, що метою товариства є розробка і супроводження інвестиційного проекту створення і розвитку конкурентоздатного на міжнародному ринку спортивно-туристичних послуг вітчизняного гірськолижного, оздоровчого і курортного комплексу « [INFO] », а також отримання прибутку шляхом насичення ринку товарами і послугами (том 2 а. с. 17). Згідно з п. 7.1. Статуту визначено, що статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів, та складається з номінальної вартості розміщених акцій товариства, придбаних акціонерами (розміщення акцій). Всі акції товариства є іменними. Статутний капітал товариства розділений на\~2007\~(Дві тисячі сім) акцій (том 2 а. с. 21). 17.04.2009\~року на території Британських Віргінських островів було засновано комерційну компанію «Зіланд Девелопмент Корп.». Директором призначено Тоомаса Трууверта, а засновником та беніфіціарним власником компанії Зіланд був [PERSON] (том 1 а. с. 28 - 34). 18.11.2011 року \~між [PERSON] та ВАТ «Сбербанк росії», від імені якого діяв [PERSON] , було укладено договір, за умовами якого [PERSON] та ВАТ «Сбербанк росії», маючи спільний комерційний інтерес, зобов`язувались залучати іноземний капітал та інвесторів до проекту ВАТ «Красная поляна» та на цьому підґрунті сприяти один одному у досягненні названих цілей. Компанія «Зіланд Девелопмент Корп.» набуває у власність 602 акції ВАТ «Красная поляна» (том 2 а. с. 46). 05.03.2012\~року ВАТ «Красная поляна» на підставі рішення Ради директорів про додатковий випуск цінних паперів від 17.02.2012\~№ 112, прийнятого на основі рішення про збільшення статутного капіталу акціонерного товариства шляхом розміщення додаткових акцій, прийнятого на Позачергових загальних зборах акціонерів ВАТ «Красная поляна» від 06.02.2012 року, Протокол від 06.02.2012\~№ 53, здійснено додаткове розміщення акцій по закритій підписці у кількості 1\~435 штук. Державний реєстраційний номер випуску 1-01-33085-Е-006D (том 1 а. с. 94 - 104). Після 05.03.2012\~року статутний капітал ВАТ «Красная поляна» є таким, що розділений на 3\~442 (Три тисячі чотириста сорок дві) акції. Частину акцій ВАТ «Красная поляна» з нового випуску, а саме 215 штук придбаває « [PERSON] » на підставі договору купівлі продажу цінних паперів № 6 від 23.05.2012 (том 1 а.с. 115 - 118). Як вбачається з доповідної записки головного бухгалтера ВАТ «Сбербанк росії» станом на 04.02.2013\~року «Зіланд Девелопмент Корп.» володіє акціями ВАТ «Красная поляна» у кількості 817 штук, що становить 23,736 % статутного капіталу. В свою чергу банківська (консолідована) група Сбербанка росії, а саме ТОВ «Сбербанк Капітал», єдиним засновником та власником частки у розмірі 100 відсотків є ВАТ «Сбербанк росії» володіє акціями ВАТ «Красная поляна» у кількості 1\~722 штуки, що становить 50,029 % статутного капіталу, що також підтверджується аудиторським висновком ЗАТ\~«Ернст енд Янг Внешаудит» від 18.03.2013 (том 1 а. с. 120 -126). 09.03.2013\~року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, з тексту якого вбачається, що він є договором про передачу в довірче управління акцій ВАТ «Красная поляна» в кількості 817 штук, які знаходяться на балансі «Зіланд Девелопмент Корп.» За вказаним договором [PERSON] на підставі документа про передачу акцій зобов`язується прийняти у власність акції «Зіланд Девелопмент Корп.» від попереднього довірчого керуючого Драгана Перовича на умовах зазначених у цьому договорі (том 1 а. с. 54 - 58). Довірчий керуючий зобов`язується володіти акціями Бенефіціара протягом 10 (десяти) років. Довірчий керуючий отримує 15 % від загальної кількості акцій ВАТ «Красная поляна» при виконанні умов Договору та/або 15 % вартості акції ВАТ «Красная поляна» в кількості 817 штук у разі продажу третім особам до закінчення строку дії цього Договору (пункт 3.3. Договору) (том 1 а. с. 56). Договір від 09.03.2013\~року та його умови повністю підтверджуються афідевітом, вчиненим [PERSON] 04.07.2022, справжність підпису на якому посвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 989 (том 1 а. с. 24,25). 15.03.2013\~року на підставі документа про передачу акцій [PERSON] передав у власність [PERSON] « [PERSON] », передавши йому 1 акцію, що було 100 % статутного капіталу. Водночас у власність [PERSON] перейшли також активи компанії «Зіланд Девелопмент Корп.» у вигляді 817\~акцій ВАТ «Красная поляна». Також 15.03.2013року \~між «Зіланд Девелопмент Корп.», від імені якої діяв власник [PERSON] (Продавець), [PERSON] (Покупець) та ВАТ «Сбербанк росії», від імені якого діяв [PERSON] , на підставі довіреності від 10.11.2010\~№\~01-1/1025, вчиненої від імені ВАТ «Сбербанк росії», Президентом, Головю Правління Грефом Г.О. та посвідченої [PERSON] , тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста москва Казанової О.Ю. (Кредитор), було укладено договір купівлі-продажу акцій ВАТ «Красная поляна» (том 1 а. с. 59). Згідно з п. 1 договору від 15.03.2013\~Продавець передає у власність Покупця 23,736 % акцій ВАТ «Красная поляна» в кількості 817 штук оціночною вартістю 189\~800\~000 (Сто вісімдесят дев`ять мільйонів вісімсот тисяч доларів США) (далі Акції) за ціною 200\~000\~000 (Двісті мільйонів доларів США). Покупець зобов`язується сплатити Продавцю 200\~000\~000 (Двісті мільйонів доларів США) в рахунок придбання акцій, указаних в п. 1 цього Договору протягом 30-ти днів (п. 2 договору від 15.03.2013) (том 1 а. с. 59). Відповідно до п. 3 договору від 15.03.2013\~Покупець купує Акції за дорученням і в інтересах Кредитора (ВАТ «Сбербанк росії») в рамках реалізації проекту надання кредитної лінії на користь підприємств Покупця Групи компаній «БИН» (том 1 а. с. 59). Вищевказаним договором, після передачі Покупцем Акцій Кредитору, придбаних за його дорученням і в його інтересах, Кредитор гарантує надання Групі компаній «БИН» кредитної лінії на загальну суму 15\~000\~000\~000 (П`ятнадцять мільярдів доларів США) протягом 10 днів (п. 4 договору від 15.03.2013) (том 1 а. с. 59). Також судом встановлено, що 11.03.2013\~року директор «Зіланд Девелопнет Корп» Тоомас Трууверт в м. Талін надав нотаріальну довіреність на ім`я [PERSON] (рідного брата [PERSON] ) з правом повного представництва компанії, фактично передав власні повноваження [PERSON] . При цьому в довіреності відсутній зразок підпису повіреної особи (том 1 а. с. 68,69). У подальшому акції ВАТ «Красная поляна», в тому числі і 817 штук, які знаходилися на балансі «Зланд Девелопмент Корп.» були відчужені на підставі підробних документів на користь компаній, від імені та в інтересах яких діяв [PERSON] . Так, 41,429% акцій ВАТ «Красная поляна» в кількості\~1426\~шт. (601 акція власності [PERSON] , 404 акції власності «Зіланд Девелопнет Корп.» та 421 акцію «Камбара Оверсаз С.А.», 413 з яких перейшли від «Зіланд Девелопмент Корп.») були відчужені на користь офшорних компаній «Велен Фінанс ЛТД», «Товнфолк трейдінг інвестмент ЛТД» та «Ханберг фінанс ЛТД», які представляв [PERSON] на підставі підробних Меморандуму (угоди про наміри) від 11.03.2013, Доповнення № 1 від 13.03.2013\~до Меморандуму (Договору про наміри) від 11.03.2013\~та договору купівлі-продажу від 18.03.2013 (том 1 а. с. 70 - 76). Факт підробки підписів зі сторони продавців на Меморандумі (угоді про наміри) від 11.03.2013, Доповненні № 1 від 13.03.2013\~до Меморандуму (Договору про наміри) від 11.03.2013\~та договорі купівлі-продажу від 18.03.2013\~підтверджується Висновком експерта № 62 від 19.12.2022 року, наданого за результатами проведення почеркознавчої експертизи у рамках кримінального провадження № 12022100030002505 від 28.09.2022, потерпілим у якому визнаний позивач [PERSON] (том 1 а. с. 78 - 88). З матеріалів справи вбачається, що у кінцевому результаті в\~2013\~році акції ВАТ «Красная поляна» в кількості 817 штук, які знаходилися на балансі «Зіланд Девелопмент Корп.» перейшли у власність банківської (консолідованої) групи Сбербанку росії, а саме ТОВ «Сбербанк Капітал», єдиним засновником та власником частки у розмірі 100 відсотків, я кого є ВАТ «Сбербанк росії». Дане повністю підтверджується аудиторським висновком ЗАТ\~«Ернст енд Янг Внешаудит» від 24.03.2014, у якому зазначено, що ВАТ «Сбербанк росії» володіє 92,10 % акцій ВАТ «Красная поляна». Пунктом 2 ч. 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним та таким, що породжує права та обов`язки у сторін договору у випадку якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо предмету договору, строку його виконання тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 30.03.2021\~у справі № 908/2261/17 зробив висновок, що при визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Аналізуючи обставини зазначені у позовній заяві, пояснення представників позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, матеріали, які долучені до цивільної справи, суд доходить висновку, що позивач за звичайних обставин мав реальну можливість отримати дохід у розмірі, зазначеному в договорі від 15.03.2013, тобто у розмірі 15% від 200\~000\~000 доларів США вказаної суми, а саме 30\~000\~000 доларів США, а [PERSON] 85% від зазначеної суми, тобто 170\~000\~000 доларів США. З договору від 15.03.2013\~року вбачається, що перехід права власності на акції ПАТ «Красная поляна» від «Зіланд Девелопмент Корп.» мав задовольнити інтереси всіх сторін, а саме [PERSON] , який діяв у інтересах ВАТ «Сбербанк Росії» та за дорученням його посадової особи [PERSON] , за сприяння останнього отримував від ВАТ «Сбербанк Росії» кредитну лінії на підконтрольні йому компанії у розмірі 15\~000\~000\~000 доларів США (п. 4 договору від 15.03.2011), ВАТ «Сбербанк росії», через посередництво [PERSON] отримував у власність від «Зіланд Девелопмент Корп.» 23,736% статутного капіталу ПАТ «Красная поляна» у кількості 817 штук, а « [PERSON] » отримувало грошові кошти за передані акції у розмірі 200\~000\~000 доларів США (п. 2 договору від 15.03.2011), які у подальшому відповідно до договору від 09.03.2013 року \~мали бути розподілені між [PERSON] та [PERSON] по 15 % та 85 % відповідно. Невиконання зобов`язань за договором від 15.03.2013 року\~в частині сплати грошових коштів у розмірі 200\~000\~000 доларів США на користь « [PERSON] » та вчинення відповідачами дій, які призвели до незаконного переходу права власності на акції ПАТ «Красная поляна» в кількості 817 штук від « [PERSON] » до ВАТ «Сбербанк росії» завдало [PERSON] та [PERSON] збитків у вигляді упущеної вигоди. Відповідно до ст. 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.\~1190\~ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Зважаючи, що збитки були завдані позивачеві та третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, спільними та узгодженими діями відповідачів, то суд доходить висновку про необхідність солідарного стягнення упущеної вигоди з відповідачів на користь [PERSON] та [PERSON] . Водночас у ході судового розгляду в цивільній справі було встановлено, що після\~2013\~року Відкрите акціонерне товариство «Сбербанк росії» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Сбербанк росії». За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Сбербанк росії» на користь [PERSON] збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 30\~000\~000 доларів США, а на користь [PERSON] збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 170\~000\~000 доларів США. Суд дійшов висновку про стягнення збитків в іноземній валюті без зазначення еквівалента суми збитків в національній валюті з огляду на наступне. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до вимог ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991\~№ 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993\~№\~15-93«Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23.09.1994\~року №\~185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Декретом №\~15-93\~(в редакції та який був чинний на час укладення договору) встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. У статті 1 Декрету №\~15-93\~визначено, що терміни, які використовуються в цьому Декреті, мають таке значення: «валютні цінності»: валюта України грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України; іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнароднихрозрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Для цілей цього Декрету надалі під термінами: «валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; «іноземна валюта»: розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах; «валютні операції»: операції, пов`язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; «резиденти»: фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, що тимчасово перебувають за кордоном; «нерезиденти»: фізичні особи (іноземні громадяни, громадяни України, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання за межами України, в тому числі ті, що тимчасово перебувають на території України. У статті 2 цього Декрету вказано, що резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти мають право бути власниками також валютних цінностей, що знаходяться за межами України, крім випадків, передбачених законодавчими актами України. Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. У статті 5 Декрету №\~15-93\~визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. У частині четвертій названої статті перераховано випадки, у разі яких індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: а) вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей, за винятком: вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами резидентами іноземної валюти на суму, що визначається НБУ; вивезення, переказування і пересилання за межі України фізичними особами резидентами і нерезидентами іноземної валюти, яка була раніше ввезена ними в Україну на законних підставах; платежів у іноземній валюті, що здійснюються резидентами за межі України на виконання зобов`язань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя; платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді процентів за кредити, доходу (прибутку) від іноземних інвестицій; вивезення за межі України іноземної інвестиції в іноземній валюті, раніше здійсненої на території України, в разі припинення інвестиційної діяльності; платежів у іноземній валюті за межі України у вигляді плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден, що справляється Європейською організацією з безпеки аеронавігації (Євроконтроль) відповідно до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, вчиненої в м. Брюсселі 12 лютого\~1981\~року, та інших міжнародних договорів; переказ інвестором (представництвом іноземного інвестора на території України) за межі України іноземної валюти іншим інвесторам за відповідною угодою про розподіл продукції; б) ввезення, переказування, пересилання в Україну валюти України, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 3 цього Декрету; в) надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; г) використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; д) розміщення валютних цінностей на рахунках і у вкладах за межами України, за винятком: відкриття фізичними особами - резидентами рахунків у іноземній валюті на час їх перебування за кордоном; відкриття кореспондентських рахунків уповноваженими банками; відкриття рахунків у іноземній валюті резидентами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 цього Декрету; відкриття рахунків у іноземній валюті інвесторами - учасниками угод про розподіл продукції, в тому числі представництвами іноземних інвесторів за угодами про розподіл продукції; е) здійснення інвестицій за кордон, у тому числі шляхом придбання цінних паперів, за винятком цінних паперів або інших корпоративних прав, отриманих фізичними особами - резидентами як дарунок або у спадщину. У частині четвертій статті 5 Декрету №\~15-93\~наведено вичерпний перелік обставин, за яких особа, яка здійснює валютну операцію, має отримати на її здійснення індивідуальну ліцензію. Декретом №\~15-93\~не передбачено обов`язку в отриманні індивідуальної ліцензії на передачу/отримання між фізичними особами - резидентами/нерезидентами, які перебувають в Україні, іноземної валюти в позику. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. При цьому відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Така позиція повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018\~у справі №\~761/12665/14-ц, від 16.01.2019\~у справах №\~373/2054/16-ц та №\~464/3790/16-ц. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018\~у справі № 761/12665/14-ц, вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Вказана позиція також узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду , викладеним у постанові від 23.10.2019\~у справі №\~723/304/16-ц. Суд відхиляє доводи представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в частині необхідності застосування до спірних правовідносин розділу\~5004\~Цивільного процесуального кодексу штату Нью Йорк, а саме щодо нарахування 9 % річних на суму завданих збитків та не бере до уваги консультативний висновок від 05.05.2023 року, здійснений компанією Holwell Shuster&Goldberg LLP за підписом власника та керуючого партнера Hon. Richard J. Holwell, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦК України, яка корелюється з ч. 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 3 цієї ж статті встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. Отже, Цивільний процесуальний кодекс штату [PERSON] не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а тому не є частиною національного цивільного законодавства України та водночас необхідність застосування до спірних правовідносин положень Цивільного процесуального кодексу штату [PERSON] не випливає і з колізійних норм Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовів у повному обсязі, то в силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, слід стягнути понесені ними судові витрати у вигляді сплати судових зборів за подання до суду позовних заяв майнового характеру у розмірі по 13\~420 гривень на кожного, сплата якого підтверджується Квитанціями до платіжного доручення (том 1 а. с. 127 та том 2 а. с. 156) На підставі викладеного та

Outcome: approved