Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на його користь суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу від 15 листопада 2018 року в розмірі 10425,60 грн., 3% річних за 468 днів прострочки в сумі 401 грн, інфляційні витрати в розмірі 304,39 грн та заборгованість за пенею в сумі 4879,18 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу від 15 листопада 2018 року продавець продає, а покупець купує світлотехнічне обладнання, номенклатура і кількість якого узгоджується сторонами в Додатку до Договору (Специфікацію) та Замовлення № 151111, якими визначено: покупець отримує у власність лампу LED 2.7W E14 150ml 2700K у кількості 36 штук. Вартість поставленого товару складатиме 10 425,60 грн. 15.11.2018 позивачем була внесена попередня оплата за товар у 100% розмірі. Відповідно до договору відповідач взяв на себе обов`язок передати у власність позивача лампи у строк до 25.01.2019 року. Вказує на те, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав. На вимоги позивача про повернення грошової суми не відреагував. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 1 липня 2020 року справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 44). У судовому засіданні сторони відсутні, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу (а.с. 7). Відповідно до п.1.1 Договору продавець продає, а покупець купує світлотехнічне обладнання (далі -товар), номенклатура і кількість якого узгоджуються сторонами в Додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною. 15.11.2018 між сторонами укладено Додаток до Договору (Спеціфікацію) та Замовлення № 151111, якими визначено, що продавець продає, а покупець отримує у власність лампи LED 2.7W E14 150ml 2700K (виробник - Flos) у кількості 36 штук на загальну суму 10 425,60 грн. Згідно з п.3 Додатку покупець сплачує передоплату в розмірі 100%, що складає 10425,60 грн. Строк поставки: до 25 січня 2019 року. Даний додаток є невід`ємною частиною Договору купівлі продажу № 151111 від 15 листопада 2018 року. 15 листопада 2018 року [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] суму вартості товару в розмірі 10425,60 грн, що підтверджується копією квитанції №318 від 15.11.2018 р. (а.с.11). Однак, свої зобов`язання щодо поставки товару відповідач не виконав, товар не поставив. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Так, сторони уклали договір купівлі-продажу ламп LED 2.7W E14 150ml 2700K (виробник - Flos), строк поставки - до 25.01.2019, ціна договору - 10425,60 грн (передоплата). Факт укладання договору підтвержується замовленням, Додатком до Договору № 151111 та копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 318 про передоплату повної вартості товару на суму 10425,60 грн та не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як зазначає позивач, згідно з договором відповідач був зобов?язаний доставити Позивачу товар в строк до 25.01.2019 року, а отже з 26.01.2019 року у останнього, в силу ч.2 ст. 693 ЦК України, виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог в частині стягнення коштів, сплачених в якості передоплати в розмірі 10425,60 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення пені, суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. П. 5.3 Договору передбачено, що при порушенні постачальником строку завозу обладнання покупцю, постачальник зобов`язується оплатити покупцю за кожен день прострочення поставки обладнання 0,1% від ціни обладнання, вказаної в специфікації до цього договору. Суд погоджується з тим, що зобов`язання є простроченим, розмір пені визначений позивачем правильно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 4879,18 грн підлягають задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути на його користь 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 401 грн. та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 304,39 грн, згідно з розрахунком позивача. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved