Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - стягувати щомісячно із відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; - рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Позовні вимоги мотивує тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Вони з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Вона піклується про дитину, старається забезпечити її всім необхідним, дбає про його розвиток та благополуччя. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає, хоча є здоровою особою працездатного віку, працює оператором технологічних установок НГВУ «Долинанафтогаз» та отримує постійний стабільний дохід, інших утриманців не має, а тому може і зобов`язаний допомагати дитині матеріально. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 30.05.2023 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 17), в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час розгляду справи був повідомленим у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 16). ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30 травня 2023 року позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча була повідомленим про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 30.05.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 12.10.2006, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2006 (а.с. 9). Зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2007 (а.с. 10) вбачається, що у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 25.04.2023 (а.с. 11), [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні сина. ІV. Оцінка суду: вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами, передбаченими ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні сина всім необхідним, однак не робить цього, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання сина, визначивши їх у частці від його частки заробітку (доходу). При цьому, суд критично ставиться до доводів позивачки в частині того, що відповідач працевлаштований та отримує стабільний дохід, оскільки доказів на підтвердження даних обставин нею не надано. Водночас, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України та приходить переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: беручи до уваги те, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., від попередньої сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України,

Outcome: approved