Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, що був укладений із відповідачем, вказуючи, що мають різні характери та погляди на спільне сімейне життя, з червня 2021 року не мають стосунків, як подружжя. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.01.2023р. до досягнення дитини повноліття, а також судові витрати, які складаються правничої допомоги та судового збору. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала. Окрім того направила відповідь на відзив. Відповідач надав відзив, яким частково визнав позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечує, аліменти просить стягнути в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позаяк наразі не працевлаштований, та надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини, і, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, любов та повага один до одного, наразі не мають стосунків, як подружжя, тому збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже даний шлюб слід розірвати. Що стосується вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження зазначено відповідача. Відповідач своє батьківство не оспорює, але посилається на свій майновий стан (безробіття), зауважуючи, що може сплачувати аліменти у мінімальному передбаченому законом розмірі. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що фактичний заробіток відповідача дорівнює 700 доларам США, він проживає в новобудові «Рівер парк» в елітному районі міста, купивши квартиру за власні кошти, але право власності оформив не на себе, і сплачує за цю квартиру комунальні послуги. Також відповідач має у власності автомобілі Фольксваген Тігуан та Опель Комбо. Спільна дочка сторін є його єдиним утриманцем. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Позивач не довела про наявність у власності відповідача нерухомості та автомобілів. Але враховуючи, що відповідач є повнолітньою працездатною людиною, а спільна дочка сторін - його єдиним утриманцем, то суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача, позаяк понесення витрат на сплату судового збору підтверджується квитанцією в матеріалах справи, а витрати на правову допомогу в сумі 7 000грн відповідач визнав. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved