Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] в с. Мізяків, Калинівського району Вінницької області померла її мати [PERSON] , про що виконкомом Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 28 листопада 2003 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0378648, із земель КСП «Діброва», розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах, виданий Калинівською райдержадміністрацією на підставі рішення від 29 липня 1997 року № 228, який знаходиться на території Мізяківського старостинського округу Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивач як спадкоємець за законом на майно померлої матері [PERSON] , відповідно до положень статей 1261, 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з померлою матір`ю, що підтверджується довідкою № 36 від 19.01.2023 року, виданою Мізяківським старостинським округом Калинівської міської ради. Однак, оформити прийняту спадщину, яка залишилась після смерті матері позивач не має можливості, оскільки необхідно документально підтвердити факт вчасного прийняття спадщини - постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, передбаченого законодавством та у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Тому звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Варчук В.В. до розгляду справи по суті в судовому засіданні подав заяву за вх. № 4453/23 від 19.05.2023 року, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Мізяків, Калинівського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON] , про що виконкомом Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 28 листопада 2003 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0378648, із земель КСП «Діброва», розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах, виданий Калинівською райдержадміністрацією на підставі рішення від 29 липня 1997 року № 228, який знаходиться на території Мізяківського старостинського округу Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивач як спадкоємець за законом на майно померлої матері [PERSON] , відповідно до положень статей 1261, 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з померлою матір`ю, що підтверджується довідкою № 36 від 19.01.2023 року, виданою Мізяківським старостинським округом Калинівської міської ради. Однак, оформити прийняту спадщину, яка залишилась після смерті матері позивач не має можливості, оскільки необхідно документально підтвердити факт вчасного прийняття спадщини - постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, передбаченого законодавством та у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved