Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва на підставі ухвали судді Ірпінського міського суду Київської області 15.02.2023 року у порядку передбаченому ч.5 ст. 492 ЦПК України надійшла позовна заява Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення інфляційної складової та трьох відсотків річних від суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12.02.2014 по справі №367/612/14-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] вирішено стягнути з відповідача на користь НАВС 20 277,62 грн. витрат пов"язаних з утриманням у навчальному закладі та 229,40 грн. судових витрат, а разом 20 507,02 грн. Зазначене рішення набуло чинності 12.03.2014, проте станом на 06.12.2022, згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, кошти на виконання зазначеного вище рішення суду від [PERSON] не надходили, а тому просить суд стягнути з відповідача 3% річних від суми заборгованості в розмірі 1 847,32 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості в розмірі 9 007,10 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2023відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду,суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК Українивизначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогамист. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12.02.2014 по справі №367/612/14-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] вирішено стягнути з відповідача на користь НАВС 20 277,62 грн. витрат пов"язаних з утриманням у навчальному закладі та 229,40 грн. судових витрат, а разом 20 507,02 грн. Зазначене рішення набуло чинності 12.03.2014, проте станом на 06.12.2022, згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, кошти на виконання зазначеного вище рішення суду від [PERSON] не надходили(а.с.8). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст.526,530 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Разом з тим, станом на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 9007,10 грн.та 3 % річних від несплаченої заборгованості в розмірі 1 847,32 грн., суд приходить до наступного. Статтею 625 Цивільного кодексу України(далі -ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 розміщена в розд. I «Загальні положення про зобов`язання» кн. 5ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦКзобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524та 533 ЦКгрошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12). До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості встановленого індексу інфляції та трьохвідсотків річних, з яким суд погоджується. Тому, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення боргу у сумі 9007,10 грн. 18 коп. та 3% річних у сумі 1847,32 грн. є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved