Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13 березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або Банк) подало до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним. 07 липня 2008 року між Банком та [PERSON] (далі - відповідач) укладено кредитний договір у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в заяві [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 14 лютого 2023 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 598 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за тілом кредита в розмірі 25 849,53 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 749,26 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір в розмірі 2 684 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 01.05.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки у вигляді смс-повідомлення. 08 травня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву, в якій фактично визнав позовні вимоги, однак зазначив, що вже частково погасив заборгованість, а саме ним сплачено 7000 грн. заборгованості. Крім того, просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 липня 2008 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», в якій указано, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 07.07.2008 року кредитний ліміт становив 700 грн., станом на 26.10.2011 року - 1000 грн., станом на 22.02.2013 року - 2000 грн., станом на 11.08.2013 року - 2400 грн., станом на 26.10.2015 року - 2700 грн., станом на 29.05.2017 року - 15000 грн., станом на 29.08.2017 року - 25000 грн., станом на 19.10.2017 року - 27000 грн., станом на 07.08.2020 року - 32000 грн., станом на 25.08.2021 року - 37000 грн., а станом на 13.09.2021 року - 25000 грн., що підтверджується довідкою (а.с. 21). З моменту отримання первісної картки відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, останнє погашення коштів було здійснено 08.05.2023 року, в розмірі 2187 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14 лютого 2023 року складає 31 598 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за тілом кредита в розмірі 25 849,53 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 749,26 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження узгодження з відповідачем умов кредитування позивач надав суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 07.07.2008 року, яка підписана відповідачем [PERSON] (а.с. 22), довідку про умови кредитування від 07.07.2008 року, яка підписана відповідачем [PERSON] (а.с. 23), та паспорт споживчого кредиту від 03.07.2020 року (а.с. 24-26), який підписаний відповідачем [PERSON] , і в яких містяться погоджені умови кредитування з відповідачем, зокрема і щодо процентної ставки. Тобто, з відповідачем було погоджено умови кредитування як щодо повернення тіла кредиту, так і щодо сплати процентів. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України,\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитом. З виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, але вчасно їх не повернув. Станом на 14 лютого 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 25 849,53 грн., а заборгованість за простроченими процентами 5 749,26 грн. Отже, враховуючи те, що є доведеним факт отримання відповідачем у вказаний період 25 849,53 грн. кредиту, який відповідач [PERSON] в добровільному порядку не повертає, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту. Однак, з виписки по особовому рахунку відповідача та квитанцій, наданими відповідачем, вбачається, що під час розгляду справи у суді, відповідачем [PERSON] частково погашена заборгованість, а саме, ним було сплачено: 03.04.2023 року - 100 грн., 03.04.2023 року - 3000 грн., 03.04.2023 року - 1000 грн., 07.04.2023 року - 3000 грн., 08.05.2023 року - 2187 грн. Тобто, в період розгляду справи в суді відповідачем частково погашена заборгованість на загальну суму 9 287 грн. Таким чином, відповідачем повністю погашена заборгованість за процентами в розмірі 5 749,26 грн., і частково за тілом кредиту на суму 3 537,74 грн. (9 287 грн. - 5 749,26 грн.). Тобто, станом на 08.05.2023 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 22 311,79 грн. (25 849,53 грн. - 3 537,74 грн.). Тому, суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22 311,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1 895,16 грн. судового збору (22 311,79 грн. х 2 684 грн. / 31 598,79 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved