Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У серпні 2022 року позивачі звернулися до суду із позовом до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, та з урахуванням уточнення позовних вимог просили суд: -визнати право на приватизацію (передачу у власність) квартири за адресою: [ADDRESS] за Позивачами 1, 2, [ADDRESS] в рівних частинах, а саме: за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Солом`янським РВ ГУМДМС України в місті Києві 16.01.2014), за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві 26.06.1997), за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВД України в місті Києві 02.07.1996); -зобов`язати Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) квартири за адресою: [ADDRESS] , за заявою [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Солом`янським РВ ГУМДМС України в місті Києві 16.01.2014), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві 26.06.1997р.), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВД України в місті Києві 02.07.1996), а саме: прийняти рішення про передачу квартири за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Солом`янським РВ ГУМДМС України в місті Києві 16.01.2014р.), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві 26.06.1997р.), [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт Серія [NUMBER] , виданий Залізничним РУ ГУ МВД України в місті Києві 02.07.1996) та на підставі вказаного рішення видати свідоцтво про право власності та зареєструвати його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачі проживають і зареєстровані в кв. [ADDRESS] , сплачують плату за утримання будинку і прибудинкової території та комунальні послуги. Протягом всього часу позивачі відкрито та добросовісно користуються вказаною квартирою, за власні кошти проводить поточні ремонтні роботи, несуть інші витрати по утриманню квартири, добросовісно виконують обов`язки членів сім`ї наймача. Зазначає, що 04.02.2022 позивач-1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартири за адресою: [ADDRESS] . До заяви долучено документи, необхідні для отримання адміністративної послуги,відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло», затвердженої розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.04.2019 № 354 (у редакції розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.01.2020 № 29). Посилається, що листом відповідача-1 від 08.07.2022 №108/29-519 було відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право власності на житло. Стверджує, що основним аргументом відмови на думку відповідача, є недійсність ордеру на жиле приміщення № 029196 серії «Б» від 03.02.1995 через те, що на час його видачі помер один із членів сім`ї. В той же час, позивач вказує, що жодним положенням чинного законодавства України не передбачено такої підстави для відмови у здійсненні приватизації житла особами, які мають право користування ними. При цьому, ні Ордер № 029196 серії «Б» про вселення до квартири [ADDRESS] , ні рішення начальника Київського гарнізону, затвердженого рішенням виконавчого комітету Залізничної ради народних депутатів м. Києва від 10.01.1995 № 28 «Про надання житлової площі військовослужбовцям Київського гарнізону», на підставі якого видано ордер, не визнані недійсними у визначеному законом порядку та є чинним на даний час. Вказує, що жодних зауважень щодо процедури звернення із заявою відповідач не висловив. Зазначають, що відмова є необґрунтованою та безпідставною, і такою, що порушує житлові права позивачів, суперечить Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Житлового кодексу України. З урахуванням викладеного просили суд позов задовольнити. 22.08.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків. 13.10.2023 представником позивачів було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.10.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у прядку загального позовного провадження. 07.12.2022 представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву у якому остання проти позовних вимог заперечувала. В обґрунтування заперечень проти позову вказує, що 26 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про визнання незаконним розпорядження органу приватизації Державної адміністрації Залізничного району у м. Києві № 15565 від 18 квітня 1997 року та Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 18 квітня 1997 року на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року вказаний позов задоволено, визнано незаконним розпорядження органу приватизації Державної адміністрації Залізничного району у м. Києві № 15565 від 18 квітня 1997 року та Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 18 квітня 1997 року на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] , її чоловіку - [PERSON] , їх спільному сину - [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Державної адміністрації Залізничного району у місті Києві від 10 січня 1995 року № 28 був виданий Ордер № 029196 серії «Б» від 03 лютого 1995 року про вселення до квартири [ADDRESS] . Посилається, що з метою приватизації вказаної вище квартири наймачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до органу приватизації Державної адміністрації Залізничного району у місті Києві з заявою від 21 лютого 1997 року на оформлення передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] . Також вказує, що заяву від 21 лютого 1997 року оформляла [PERSON] , при цьому, внаслідок того, що на момент подачі заяви на приватизацію [PERSON] була за межами України, оскільки ще у 1992 році виїхала до Російської Федерації, підпис від імені [PERSON] вчинила сама позивач, тобто [PERSON] . Зазначає, що на час подання заяви про приватизацію спірної квартири, мати позивача - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 листопада 1992 року, актовий запис №47 виданий Стригулівською сільською радою, Борисівського району, Білгородської області Російської Федерації, копія якого знаходиться в Солом`янському районному суді міста Києва в матеріалах цивільної справи за єдиним унікальним номером 760/32685/19. При цьому, на момент здійснення приватизації, [PERSON] внаслідок смерті не була знята з реєстраційного обліку по квартирі [ADDRESS] . Вказує, що на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року відділом приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято розпорядження від 20 серпня 2021 року «Про скасування розпорядження органу приватизації про передачу в приватну власність квартири», яким скасовано розпорядження органу приватизації Залізничної районної державної адміністрації міста Києва від 18 квітня 1997 року № 15565 про передачу в приватну власність квартири, що знаходиться в [ADDRESS] ; скасовано свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що 04 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до управління (Центру) надання адміністративних послуг Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про отримання адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло» за адресою: [ADDRESS] та листом управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 липня 2022 року № 108/29-519 позивачці [PERSON] було роз`яснено про неможливість оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що на час видачі ордера № 029196 серія «Б» [PERSON] померла, у зв`язку з чим втратила цивільну правоздатність, а вказаний документ, виданий, зокрема, на ім`я померлої, суперечить нормам законодавства. Також зазначає, що листом від 31 січня 2022 року № 517/462 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію було повідомлено про подання заяви до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення для встановлення факту протиправності дій осіб при поданні відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов відповідальними на те органами. З урахуванням викладеного просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 08.12.2022 представником третьої особи-1 було подано до суду пояснення на позовну заяву який містить аналогічні заперечення на позовну заяву, що і відзив відповідача. 14.03.2023 представник відповідача було подано до суду додаткові пояснення на позовну заяву у яких остання зазначила, що вимога щодо зобов`язання управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та не підлягає задоволенню, а тому просила суд відмовити у задоволенні позову ще й з цих підстав. 11.05.2023 представник третьої особи-2 було подано до суду пояснення на справу у яких остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.02.2023 у справі було закрито підготовче засідання та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача та представники третіх осіб просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачі проживають і зареєстровані в кв. [ADDRESS] , що не заперечувалося сторонами у справі (а.с. 33-35 т. 1). 04.02.2022 [PERSON] звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] Листом Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108/29-519 від 08.07.2022 позивачу було повернуто оригінали та копії документів, які були подані разом з заявою про надання адміністративної послуги (а.с. 28-29, 99 т. 1). Як вбачається із копії листа Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108/29-519 від 08.07.2022 підставою для повернення поданих документів відповідачем зазначено, що ордер №029196 серії «Б» про вселення до квартири [ADDRESS] виданий [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення начальника Київського гарнізону, затвердженого рішенням виконавчого комітету Залізничної ради народних депутатів м. Києва від 10.01.1995 № 28 «Про надання житлової площі військовослужбовцям Київського гарнізону» був виданий після смерті [PERSON] , а тому даний ордер суперечить закону. Таким чином, з наявної відповіді відповідача вбачається, що подана заява позивача від 04.02.2022 щодо здійснення приватизації та видачі свідоцтва про право власності на житло - квартири [ADDRESS] по суті та у відповідності до вимог чинного законодавства не розглянута та відповідного рішення не прийнято. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Частинами третьою, п`ятою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до вимог статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Згідно з пунктом 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації. Зокрема, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Отже, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення слід дійти висновку, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири. За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом під час судового розгляду було встановлено, що квартира [ADDRESS] , якою постійно користуються позивачі, знаходиться на території Солом`янського району м. Києва та згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації районами в місті Києві» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Той факт, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від Києва від 08 липня 2021 року по справі № 760/32685/19 визнано незаконним Розпорядження органу приватизації державної адміністрації Залізничного району у м. Києві № 15565 від 18.04.1997 та Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 18.04.1997 на квартиру [ADDRESS] , що видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, а тому квартира [ADDRESS] фактично знову набула статусу військового нерухомого майна уповноваженим органом управління якого є Міністерство оборони України суд відхиляє, оскільки згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації районами в місті Києві» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач-1 правильно звернулася із заявою до органу приватизації (відповідача) про передачу їй та позивачам- 2 та 3 у власність спірної квартири із дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Відповідно до п. 23 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Разом із тим, відповідачем відповідного рішення за наслідками розгляду заяви позивача-1 прийнято не було. Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо наявних у відповідача дискреційних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині зобов`язання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації розглянути заяву [PERSON] від 04.02.2022 щодо здійснення приватизації та видачі свідоцтва про право власності на житло - квартири [ADDRESS] . При цьому, за наслідками прийнятого Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації рішення позивачі не позбавлені права на оскарження його у відповідності до вимог чинного законодавства. Щодо вимоги про визнання за позивачами права на приватизацію суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизації державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно із ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизації державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Таким чином встановлено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду визначене законом, а тому на думку суду окремого визнання такого права судовим рішенням не потребує. При цьому, в разі заперечення права громадянина України на приватизацію державного житлового фонду, зокрема органом приватизації, та прийняття рішення про відмову громадянину України у приватизації державного житлового фонду з цих підстав, на думку суду належним способом захисту порушеного права буде саме оскарження такого рішення, під час якого судом буде надана оцінка твердженням щодо наявності у особи права на приватизацію державного житлового фонду. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині,як необгрунтованого. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі та

Outcome: partial