Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

у лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Свій Склад» 106 279,13 грн на відшкодування збитків, 4 600,00 грн витрат на авто товарознавче дослідження, 10 000,00 грн компенсації завданої моральної шкоди та судові витрати по справі. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 24.11.2022 року залишила на паркувальному місці для клієнтів на території ТОВ «Свій Склад», яке орендує склад за адресою: вул. Пшенична, буд. 9, в м. Києві, належний їй на праві власності автомобіль марки «KIA» «Sportage», д.н.з. [NUMBER] . Після повернення з орендованого відповідачем складу, побачила, що на її авто впала велика брила льоду з даху вказаного приміщення, що спричинило значні матеріальні ушкодження належному їй автомобілю. Вартість завданої позивачу матеріальної шкоди складає 106 279,13 грн. За виготовлення звіту позивачем сплачені кошти в розмірі 4 600,00 грн. Вказані обставини заподіяли позивачці також моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000,00 грн. У зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 17.02.2023 року відкрито провадження в указаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено судовий розгляд на 04.04.2023 року(а.с. 68-69). 03.04.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ТОВ «Свій Склад» як суборендар немає доступу, ані до даху, ані до виходу на дах орендованого приміщення складу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а частина вказаного приміщення перебуває також в суборенді [PERSON] , тому ТОВ «Свій Склад» є неналежним відповідачем (а.с. 98-103). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року з метою дотримання реалізації права позивача на подання відповіді на відзив, та надання третій особі додаткового строку для подання пояснень щодо позову, відкладено судовий розгляд вказаної цивільної справи на 31.05.2023 року (а.с. 124). 27.04.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій адвокат Кириченко Р.Ю. зазначає, що згідно з договором суборенди від 03.12.2018 року саме відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечити безпеку складського приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , невід`ємною частиною якого є його дах. 03.05.2023 року від представника третьої особи на стороні відповідача ТОВ «Автек-Інвест», надійшли пояснення, в яких зазначено, що саме відповідач з огляду на умови укладеного з ним договору суборенди від 03.12.2018 року приміщення складу, що знаходиться за адресою: вул. Пшенична, буд. 9, в м. Києві, відповідальний за дотримання заходів безпеки, стан та збереження майна на території об`єкта суборенди та прилеглої території; вартість завданих позивачу збитків є завищеною; причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди автомобілю позивача не підтверджено, оскільки не надано доказів падіння брили льоду саме з будівлі складського приміщення ТОВ «Свій Склад» на автомобіль [PERSON] . Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «KIA» «Sportage», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 50). Згідно пояснювальної від 24.11.2022 року комірника ТОВ «Свій Склад» [PERSON] , цього ж дня, приблизно о 12 год. 00 хв., звернулася клієнт за договором № 05/22-20, а саме довірена особа [PERSON] . Клієнт приїхав до складу на авто марки «KIA» «Sportage», д.н.з. [NUMBER] , та припаркувалась на парковці під складом. При цьому, на авто з даху впала брила льоду, пошкодивши скло (а.с. 19). Відповідно до наданих позивачем фотокопій, вбачаються: пошкоджене вітрове скло та частково дах автомобіля (а.с. 10-15), а також зображення приміщення та його прилеглої території де, біля таблички «свій склад стоянка для клієнтів», лежать сніг та брили льоду (а.с. 16-18). При цьому, судом з`ясовано, що згідно з договором суборенди № 458 від 03.12.2018 року, ТОВ «Свій Склад» (орендар) прийняло від ТОВ «Автек-Інвест» (орендодавець) об`єкт суборенди: складські та офісно-складські приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на першому та другому поверхах, загальною площею 2 156,3 кв. м. З метою забезпечення можливості користування об`єктом суборенди орендареві надається право користування прилеглою до фасадної частини складського приміщення територією, в тому числі, для тимчасового розміщення легкових транспортних засобів в кількості 5 одиниць та вантажного - 1 одиниця (п.п. 1.1., 1.2.3., 1.3.) (а.с. 105-110). За змістом п. 3.1.9. договору суборенди від № 458 від 03.12.2018 року передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання вжити всіх необхідних та розумних заходів для забезпечення безпеки приміщення об`єкта суборенди, осіб та майна, що знаходяться в ньому в будь-який час; несе повну матеріальну відповідальність за дотримання вимог орендодавцем або чинного законодавства стосовно забезпечення безпеки на об`єкті суборенди, в тому числі перед третіми особами та самим орендодавцем, які постраждали внаслідок недотримання відповідачем таких вимог. Крім того, згідно договору суборенди № 05-22-20 від 31.05.2022 року, ТОВ «Свій Склад» як суборендодавець передало в тимчасове платне користування суборендарю [PERSON] частину нежитлового приміщення № Н-01 (6 м кв.) (складське приміщення) в загальному складському комплексі приміщень, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-22). Позивач є довіреною особою суборендаря [PERSON] (а.с. 23). Згідно п. п. 4.4.1., 4.4.3. договору суборенди № 05-22-20 від 31.05.2022 року ТОВ «Свій Склад» зобов`язується забезпечити збереження складського приміщення і своїми діями не завдавати шкоди майну суборендаря, підтримувати загальний нерухомий комплекс приміщень у відремонтованому та належному для використання стані, обмежити доступ третіх осіб до складських приміщень, за винятком співробітників суборендодавця, співробітників, що обслуговують, технічних і ремонтних організацій, а також несе усі інші обов`язки, передбачені законодавством України, умовами та договором. Представник позивача 29.11.2022 року звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив, повідомити реквізити власника приміщень/складу, розташованих за адресою: [ADDRESS] , й надати належним чином завірену копію договору оренди/суборенди приміщень/складу, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно листа директора ТОВ «Свій Склад» Марченко М.В. № 01/12-1 від 07.12.2022 року, адресованого директору ТОВ «Автек-Інвест» Назаренко О.М., 24.11.2022 року близько 12 год. 00 хв. на машину клієнта впала брила льоду з даху приміщення, що орендується згідно з договором суборенди № 458 від 03.12.2018 року (новий договір суборенди № 1024 від 01.12.2022 року), внаслідок чого було пошкоджено авто. Клієнт відразу звернувся до правоохоронних органів щоб зафіксувати пошкоджене авто (а.с. 26). Також в цьому ж листі відповідач зазначає про надходження адвокатського запиту 29.11.2022 року та просить дати відповідь на цю ситуацію в найкоротший час. В матеріалах справи наявна відповідь директора ТОВ «Автек-Інвест» Назаренко О.М. на вказаний лист в якій ставиться питання про необхідність уточнення інформації (а.с. 27). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 9343, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «KIA» «Sportage», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, на момент проведення дослідження, становить 106 279,13 грн. Актом огляду транспортного засобу № 9343 від 05.12.2022 року (дефектна відомість) визначено опис пошкоджень: лобове скло - розбито; дах передня частина (скляна) - розбита; дах задня частина (скляна) - розбита; двері багажного відділення - деформація верхньої частини; спойлер дверей багажного відділення - розломлений (а.с. 41-42). Як вбачається з додатку (фото таблиць) до звіту № 9343 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , вбачаються пошкодження цього транспортного засобу, що відповідають акту огляду № 9343 від 05.12.2022 року (а.с. 50-51). Згідно ст. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктами 8, 9 частини вище вказаної статті встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди) Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі №761/6010/15-ц, провадження №61-15835св18. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд погоджується з твердженням позивача, що утримання в належному стані даху складського приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, очищення снігу, є прямим обов`язок відповідача як суборендаря. Також судом встановлено факт пошкодження належного [PERSON] автомобіля марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджують, саме додані до позовної заяви стороною позивача фотокопії, що сформовані у фото таблицю додатку до звіту № 9343, які завірені в установленому порядку представником позивача. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт завдання їй шкоди 24.11.2022 року та в заявленому розмірі, саме в результаті падіння брил льоду з даху складського приміщення, розташованого за адресою: вул. Пшенична, буд. 9, в м. Києві, суборендарем якого є відповідач, на автомобіль марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , тобто не підтверджено, що саме діями або бездіяльністю відповідача задано останній майнової шкоди. Жодних документів, які свідчать, що дії ТОВ «Свій Склад» є протиправними, тобто, що внаслідок саме неправомірних дій, що виразилися у незабезпеченні належного стану даху складського приміщення, позивачу заподіяні збитки в розмірі 106 279,13 грн внаслідок пошкодження її автомобіля марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , суду не надано. Крім того, додані копій фотографій (а.с. 10-18), на які посилається сторона позивач, не є належними доказами підтвердження факту падіння брил льоду 24.11.2022 року саме на автомобіль [PERSON] та з даху орендованого відповідачем складу, оскільки вони відмінні, від наявних у фото таблиці до додатку до звіту № 9343, та зроблені таким чином, що з них взагалі неможливо ідентифікувати транспортний засіб. Також на них відсутні зображення місця зупинки транспортного засобу марки «KIA» «Sportage», д.н.з. [NUMBER] , в безпосередній близькості до даху складського приміщення, що знаходиться на вул. Пшенична, буд. 9, в м. Києві, та саме в місці падіння на нього снігу чи криги, а також вбачається, що ці фото зроблені в різних місцях: на одних окремо відображені частини кузова автомобіля, а на інших - порожні місця стоянки для автомобілів поблизу складського приміщення з брилами льоду. Доказів того, що сторонами чи іншими уповноваженими органами було досліджено чи вчинялися дії, направлені на дослідження даху будинку з метою встановлення наявності на ньому снігу чи криги, які могли впасти на автомобіль, не надано, так само як і відсутні підтвердження того, що в зв`язку з виявленням і наявністю пошкоджень автомобіля марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , позивачем викликалися з метою огляду на місце події працівники поліції чи представники інших органів і установ, які зафіксували відповідний факт, або повідомлялися про дану подію. Суд зауважує, що самі по собі звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 9343 та доданий до нього акт огляду транспортного засобу № 9343 від 05.12.2022 року, підтверджують лише сам факт пошкодження автомобіля позивача, однак причина та механізм пошкодження цього транспортного засобу в них не визначалися. Інших доказів, стороною позивача про виявлення причин та механізму пошкодження транспортного засобу марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , також суду не надано. При цьому, суд зазначає про невідповідність встановлених актом огляду транспортного засобу № 9343 від 05.12.2022 року пошкоджень транспортного засобу обставинам, вказаним комірником ТОВ «Свій Склад» в пояснювальній від 24.11.2022 року, де зафіксовано значно більше пошкоджень автомобіля марки «KIA» «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , однак не лише його лобового скла, а також викладена в листі директора ТОВ «Свій Склад» Марченко М.В. № 01/12-1 від 07.12.2022 року інформація не містить відомостей про сам факт пошкодження авто та перелік заподіяних пошкоджень внаслідок падіння брили льоду з даху складського приміщення. Суд звертає увагу, що стороною відповідача в ході розгляду справи спростовано обґрунтування позивача щодо наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданими збитками. За відсутності доведеності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданням шкоди автомобілю, належного позивачу по справі, відсутні підстави для задоволення даного позову та стягнення суми завданої шкоди. Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що позовні вимоги про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження, відшкодування моральної шкоди є похідними від задоволення судом позовної вимоги про відшкодування завданих збитків вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Оскільки, у цій справі суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування завданих збитків вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, то й похідні позовні вимоги також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed