Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації, а саме: визнати [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~(реєстраційний\~номер OKПП\~ [NUMBER] )\~та [PERSON] \~ [INFO] ,\~(реєстраційний\~номер ОКПП:\~ [NUMBER] )\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та підлягають\~зняттю з\~реєстрації місця\~проживання;\~зобов`язати відділ\~реєстрації місця\~проживання виконавчого\~комітету Ужгородської\~міської ради\~Закарпатської області\~зняти з\~реєстрації місця\~проживання [PERSON] ,\~ [INFO] \~(реєстраційний\~номер ОКПП:\~ [NUMBER] )\~та [PERSON] \~ [INFO] \~(реєстраційний\~номер ОКПП:\~ [NUMBER] )\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує наступним. Позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та володіє зазначеною квартирою на праві приватної власності. У 2019 році чоловік позивачки [PERSON] та син [PERSON] (відповідачі по справі) поїхали на заробітки в Угорщину і з того часу в м. Ужгород не повертаються. З цього часу позивачка проживає сама та оплачує комунальні послуги за квартиру. Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідачі згідні на продаж квартири в м. Ужгорода, однак не мають можливості приїхати в Україну та знятись із реєстрації свого місця проживання, так як вони не мають жодного відношення до права власності на квартиру; є тільки зареєстрованими у квартирі, однак, в квартирі не проживають більше трьох років. Відповідачі не мають можливості приїхати додому та не заперечують проти зняття їх з реєстрації місця проживання. Позивачка зверталась 04.08.2022 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради з проханням зняти з реєстраційного обліку відповідачів, однак їй було відмовлено. Ухвалою Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області від 31.10.2022 провадження у зазначеній справі було відкрито, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2022 провадження у\~даній справі\~закрито на\~підставі п.2\~ч.1\~ст.255\~ЦПК України\~за відсутності\~предмету спору. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2022 року про закриття провадження у справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи від 13.04.2023 головуючим суддею визначено суддю Дергачову Н.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2023 заяву про самовідвід судді Дергачової Н.В. задоволено, передано справу № 308/13593/22 задля повторного розподілу між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючою суддею визначено Логойду І.В. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.05.2023 прийнято до розгляду цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстрації, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач у своїй позовній заяві просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника позивача надійшла письмова заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися у встановленому законодавством порядку. Від представника відповідачів надійшла письмова заява про визнання позовних вимог, розгляд справи без їх участі. Відповідач виконком Ужгородської міської ради належним чином повідомлений, його представник у судове засідання не з`явився. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з нотаріально посвідченим договором дарування квартири від 19.05.2000 [PERSON] прийняла в дар квартиру, що розташована в [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Єрмаковою І.Ф. 19.05.2000 за №1006. Згідно з поданою копією паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідками відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.10.2022 №2844/13-06 та №2845/13-06 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач зверталася із заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 02.09.2022 №2200/13-21 повідомлено, що зняття з реєстрації здійснюється у порядку постанови КМУ від 07.02.2022 №265, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідачі подали до суду відзив на позов та представником відповідачів додатково подано письмове клопотання, згідно з яким позовні вимоги визнали у повному обсязі. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, зокрема, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у певних визначених випадках. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту № 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»\~наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до ст.ст.401,\~402 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Підстави припинення сервітуту визначені також у\~ст.406 ЦК України. Ними, зокрема являються: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмова від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; сплив строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Частиною 2\~ст.406 ЦК України\~передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Водночас, припинення права користування відповідача спірним житлом має відповідати\~\~пропорційності в розумінні положень\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У даному аспекті суд враховує те, що відповідачі не проживають у спірному житлі. Доказів того, що відповідачі мають потребу у спірному житлі суду не надано. Такі визнали позовні вимоги. Разом із тим, судом встановлено порушення права позивача як у контексті\~\~статті 8 Конвенції, так і як власника житлового приміщення, що гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку інтереси позивача, як власника житла, перевищують інтереси відповідачів, а відтак, правові підстави користування чужим майном у відповідачів відсутні. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного наданого суду доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Згідно п.50\~Порядку декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування),\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~7\~лютого 2022\~р.\~№ 265,\~зняття із\~задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання\~(перебування)\~здійснюється,\~зокрема,\~на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~ст. 142 ЦПК України\~передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved