Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому, з урахуванням позовної заяви в новій редакції (від 03.10.2022) просив: - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] різницю між виплатою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 435 971,02 грн.; - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.; В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 04.09.2021 на автодорозі Обухів - Глеваха (поворот у бік с. В. Бугаївка), водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , перетнув суцільну лінію, розпочав маневр обгону на перехресті, не надав переваги в русі автомобілю марки BMW, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача, чим скоїв дорожньо - транспортну пригоду, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2022 винним у скоєнні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Крім того, як вказує позивач, на момент настання дорожньо-транспортної пригода цивільно-правова відповідальність була застрахована в Приватному акціонерному товариства «Страхова компанія «АСКО ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АР4972769. Страховик сплатив позивачу ліміт відповідальності у розмірі 127 400,00 грн., проте, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 453-09-21 від 23.09.2021, виданого СОД ТОВ «Клевер експерт» вартість матеріального збитку становить 563 271,02 грн. Таким чином, як вказує позивач, розмір невідшкодованого збитку становить 435 871,02 грн., які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Більш того, позивач вказує й на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000,00 грн. та яка, на його думку, полягає в тому, що він протягом тривалого часу зазнавав багатьох ускладнень, зокрема, з`явились незручності у життєвих та виробничих стосунках, оскільки позивач був вимушений використовувати для пересування інші види транспорту, що додало додаткових матеріальних витрат. До дорожньо-транспортної пригоди, як зазначено позивач, він з родиною на вихідні виїжджали на відпочинок, проте, такої можливості тривалий не було, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля. Крім того, вказані події негативно вплинули на його стан здоров`я, а також призвели до моральних страждань. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 для розгляду цивільної справи №760/6439/22 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.06.2022 позовна заява [PERSON] залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених недоліків. 03.10.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків разом з належним чином засвідченими копіями доданих до позову документів, а також належним чином засвідченої копії постанови суду. Тобто, недоліки усунуті в повному обсязі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.10.2022 відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. У підготовчому засіданні 16.11.2022 судом поновлено строк для подачі відзиву на позов та долучено до матеріалів справи відзив на позов відповідача. Так, у відзиві на позов представник відповідача послався на те, що станом на 14.11.2022 Київським апеляційним судом не прийнято рішення щодо поданої відповідачем скарги на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2022, якою відповідача було визначено винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача у даній справі. Також, представник відповідача наголосив на тому, що на день проведення експертом огляду транспортного засобу та складення акта огляду транспортного засобу, ані експерт, ані позивач не запросили відповідача або його представника бути присутніми при обстеженні автомобіля, належного позивачу. Також не надано доказів вручення виклику для прийняття участі у такому обстеженні. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що суму матеріальних збитків позивач обґрунтовує лише звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача послався на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, КНДЕКЦ МВС України проведено судову експертизу, відповідно до висновків якої встановлено, що позивач мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням відповідача, тобто, експертом було встановлено рівнозначні можливості позивача та відповідача уникнути зіткнення, у зв`язку з чим представник відповідача вважає заявлену до стягнення суму моральної шкоди безпідставною. Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позов, представник позивача у відповіді на відзив на позов послався на те, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2022 набрала законної сили, а причини пропуску відповідачем строків звернення з апеляційною скаргою на вказану постанову біли визнані Київським апеляційним судом неповажними, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу визнано неподаною та вона була повернута відповідачу. Також, представник позивача, посилаючись на абзаци перший та другий пункту 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних засобів, зазначив, що відсутність другої сторони дорожньо-транспортної пригоди не є перешкодою для проведення обстеження транспортного засобу чи підставою для визнання такого обстеження недійсним. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник позивача наголосив, що її розмір у 20 000,00 грн. є справедливим та розумним, виходячи з обставин справи та положень чинного законодавства. Тому, з урахуванням вищевикладеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалами Солом`янського районного суду міста Києва від 30.11.2022: відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2022 у справі № 362/4866/21; закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідно до звіту відновлювальний ремонт без урахування фізичного зносу вузлів і деталей складає 563 271,02 грн., що значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу. Водночас, як стверджує представник відповідача, позивач не надав доказів, що він провів відновлювальний ремонт автомобіля з використанням нових вузлів і деталей, як і не визнав цей автомобіль фізично знищеним у результаті дорожньо-транспортної пригоди та залишив його собі. Також, представник відповідача зазначив, що в разі сплати позивачу 435 871,02 грн., то з урахуванням виплат, здійснених страховиком, позивачу буде виплачено суму, розмір якої перевищує ринкову вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому в нього також залишиться у власності й автомобіль. Щодо моральної шкоди, представник відповідача послався на те, що позивачем не доведено у тому числі причинного зв`язку між заподіяною шкодою та дорожньо-транспортною пригодою. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступне. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04.09.2021 о 17 годині 20 хвилин на автодорозі «Обухів - Глеваха» на перехресті на с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus LS600HL, державний номерний знак [NUMBER] , у порушення правил пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, виконуючи обгін, не впевнився у безпечності цього маневру, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW X5, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у попутному напрямку і повертав ліворуч у напрямку с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2022 у справі № 362/4866/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, судом встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода була визнана ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» страховим випадком та позивачу виплачено суму страхового відшкодування в межах ліміту у 127 400,00 грн. з урахуванням франшизи у 2 600,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 22/4/69-2113/21, складеного 19.04.2022 ФОП [PERSON] на підставі договору з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент даного дослідження становить 390 797,29 грн.; ринкова вартість автомобіля - 618 027,86 грн.; вартість матеріального збитку на момент події - 165 881,66 грн. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що вказаний звіт, складений на підставі договору зі страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, був оскаржений або з його висновками не погодився чи позивач, чи відповідач станом на день його складення (19.04.2022). Відповідно саме цей Звіт, на переконання суду, має бути покладений в основу рішення суду при вирішенні даної справи по суті. Більш того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 453/09-21 від 23.09.2021, складеного ТОВ «Клевер експерт», вартість матеріального збитку завданого власнику BMW X5, реєстраційний номер становить: 438 086,47 грн.; вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 563 271,02 грн., ринкова вартість до моменту ДПТ - 438 086,47 грн., а вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу і деталей, на момент проведення дослідження - 217 029,69 грн. Суд зазначає, що відповідно до змісту вказаного Звіту, огляд транспортного засобу проводився органолептичним методом, шляхом зовнішнього візуального огляду 08.09.2021 в світлий час доби при природному освітленні в присутності власника - [PERSON] та за відсутності представника ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» й відповідача. Так, вважаючи, що відповідач має відшкодувати на користь позивача різницю між виплаченим страхованим відшкодуванням та розміром заподіяної шкоди у 435 871,02 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 20 000,00 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Так, положення цивільного законодавства свідчать про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Стаття 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по- друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Саме такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 147/66/17. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене в сукупності свідчить, що частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі 147/66/17. Так, судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Lexus, яким керував відповідач, була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Отже, частка відповідальності відповідача становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування - 127 400,00 грн. Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, суд виходить з такого. Як вже було зазначено судом, відповідно до наявної в матеріалах справи копії звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 22/4/69-2113/21, складеного 19.04.2022 ФОП [PERSON] на підставі договору з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент даного дослідження становить 390 797,29 грн.; ринкова вартість автомобіля - 618 027,86 грн.; вартість матеріального збитку на момент події - 165 881,66 грн. Згідно з частиною 30.1 статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 204/5314/18, від 02.12.2021 у справі № 753/17190/18. Водночас, суд наголошує, що матеріалами справи не підтверджено, а відповідачем не доведено, що автомобіль, належний позивачу, був визнаний фізично знищеним, відповідно у суду відсутні підстави для застосування у даному випадку вимог частини 30.1 статті 30 Закону. Таким чином, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону. Судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля BMW X5 станом на 19.04.2022 (дата проведення дослідження ФОП [PERSON] на підставі договору з ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Півничний») становить 618 027,86 грн., а вартість відновлювального ремонту - 390 797,29 грн. Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Суд враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особи, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки. На переконання суду, поведінка позивача щодо проведення огляду автомобіля без повідомлення про це як страхової компанії, так і відповідача у вересні 2021 року не є добросовісними, вчинені ним в односторонньому порядку, що протирічить принципу справедливості та рівності учасників події та заінтересованих осіб. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 263 397,29 грн. (390 797,29 грн. (вартість вівновлювального ремонту автомобіля станом на 19.04.2022) - 127 400,00 грн. (сума страхового відшкодування), тобто, на відшкодування шкоди, ураховуючи вартість відновлювального ремонту автомобіля, зазначений саме у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 22/4/69-2113/21 від 19.04.2022, а не у звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 453/09-21 від 23.09.2021. Щодо відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 20 000,00 грн., суд виходить з такого. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. З урахуванням встановлених судом обставин, відповідальним за завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки позивачу майнову шкоду (матеріальні збитки) та моральну шкоду є відповідач. Зважаючи на те, що відповідачем не доведено, що останній вчиняв будь-які дії впродовж тривалого часу з метою врегулювання спірних правовідносин у досудовому порядку, зокрема, щодо виплати різниці між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля, належного позивачу, суд погоджується з позицією позивача в частині заподіяння йому моральної шкоди, проте, вважає, що розумним, пропорційним й справедливим розміром заподіяної моральної шкоди буде 5 000,00 грн., а не 20 000,00 грн., як зазначає позивач. Решта доводів не спростовує висновків суду у даній справі. Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Виходячи з вимог статті 141 ЦПК України суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 689,64 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial