Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

22.03.2023р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Гайсинської міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що їх з відповідачкою шлюб укладено 12.07.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №85, який було розірвано рішенням Гайсинського районного суду від 27.02.2019 року. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] ,\~ [INFO] , яка проживає із позивачем та перебуває на його утримані. З 2014 року він самостійно піклується про здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттям дитиною освіти, готує її до самостійного життя та повністю її утримує, натомість відповідачка [PERSON] навмисно без поважних причин з\~ 2014р. і до теперішнього часу, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток доньки, не переймається здобуттям дитиною освіти, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу\~ й навіть не бажає добровільно виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки має нестабільні мінливі доходи, неофіційно працює по найму.\~ У відповідності до ст. ст.\~174,\~178 ЦПК України\~відповідачка не скористалися своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Ухвалою суду від 27.03.2023 у справі було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.05.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Мельник А.М. в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі, справу розглядати у його та позивача відсутність. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляла, відповідно до ч.\~8 ст.\~128 ЦПК України була повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Гайсинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, просив їх задовільнити. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.\~280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2010р. [PERSON] , [INFO] (а.с.10) матір`ю зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] . Як слідує із рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.02.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.02.2019р. (а.с.11). Із довідки виданої директором Ліцею №7 м.Гайсин Гайсинської міської ради Відділу освіти Гайсинської міської ради №01-06/151 від 17.03.2023р. вбачається, що вихованням [PERSON] займається її батько [PERSON] , мати, [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, батьківські збори не відвідує (а.с.14). Згідно з довідкою №128 від 09.03.2023р. виданої Карбівським старостинським округом Гайсинської міської ради [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні (а.с.13). Відповідно до довідки №664 від 15.12.2022р. виданої Карбівським старостинським округом Гайсинської міської ради про склад сім або зареєстрованих у житловому будинку, до складу сім`ї [PERSON] входять його дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до\~ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отож позивач наділений правом на звернення до суду із даним позовом. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою\~статті 19 СК України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої\~статті 19 СК України\~орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком комісія вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її доньки [PERSON] , 2010 року народження. Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідачів шляхом позбавлення їх батьківських прав, який відповідає інтересам дітей, отож позов підлягає до задоволення. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2\~ст. 166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту\~ст.180 СК України\~вбачається, що\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1\~статті 182 СК України. Відповідно до частини 2\~ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених\~ст.182 СК України\~та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідачка не надали жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, у тому числі щодо розміру аліментів, які позивач просить суд присудити із неї на користь дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину визначений законодавцем, суд дійшов висновку, що відповідачка спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в твердій грошовій сумі 3000грн. Відповідно до ст.180,\~191 СК України\~аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до\~Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved