Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за яким просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячною. В позовній заяві зазначає, що він є дядьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , був рідним братом позивача, він помер [INFO] . Матір дитини, [PERSON] , з 2017 року проживає окремо від дитини. Вихованням дитини не займається, не утримує її, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не піклується про неї, про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не виконує своїх батьківських обов`язків. Після смерті батька дитини, відповідачка відмовилася забирати дитину до себе, за місцем свого проживання, залишила малолітню дитину [PERSON] проживати у родині позивача. Ухвалою від 01.03.2023відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.03.2023 року, яке було відкладено через неявку учасників справи. Ухвалою суду від 19.04.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 30.05.2023 року. Позивач [PERSON] у судовому засідання підтримав позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка у судове засідання не з`являлася, повідомлялася про розгляд справи у визначеному ЦПК порядку. Судові повістки повернулися до суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Крім того, відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відзив на позовну заяву відповідачка не надала. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України в судовому засіданні було вислухано думку дитини, яка повідомила, що ніколи не бачила свою матір, мешкає із [PERSON] (позивач), [PERSON] ( [PERSON] ) та бабусею ( [PERSON] ). В судовому засідання були допитані свідки [PERSON] - дружина позивача, [PERSON] - мати позивача та померлого батька дитини, які підтвердили всі обставини, наведені у позовній заяві. Зокрема [PERSON] зазначила, що її вік не дозволяє повноцінно бути опікуном малолітньої дитини, вона погоджується із позовними вимогами. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та представника третьої особи, а також пояснення свідків та малолітньої дитини суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, та поясненням свідків і дитини. Зокрема, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2021 року батьками [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть с серії [NUMBER] від 13.08.2022 року. Відповідно листа закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 143 «Квітковий» ЗМР, [PERSON] , [INFO] , відвідувала дошкільний навчальний заклад у період з 29.08.2017 року по 01.07.2021 року. Вихованням дитини займалася бабуся [PERSON] . Згідно з інформацією директора Запорізької гімназії № 77 ЗМР від 12.12.2022 року № 01-23/539 дитини [PERSON] , [INFO] , навчається у Запорізькій гімназії № 77 у 2-б класі, є здобувачем освіти. Матір дитини, [PERSON] , батьківські збори не відвідує, контакту з гімназією не підтримує. За відомостями закладу позашкільної освіти «Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району» ЗМР від 14.12.2022 року № 157 дитина [PERSON] забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку як особистості. Після смерті батька дитини , рідний дядько, [PERSON] , бере активну участь у вихованні племінниці. Стосунки у родини теплі, побудовані на любові, взаєморозумінні та піклуванні, пагубні звички у родини відсутні. Матір дитини [PERSON] участі у вихованні дитини ніколи не брала, матеріальної, моральної підтримки своїй дитини не надає, особистий контакт, контакт у телефонному режимі не підтримує. Дитина [PERSON] повністю перебуває під опікою бабусі [PERSON] та рідного дядька [PERSON] . У висновку від 27.03.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] орган опіки та піклування зазначає, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Батько дитини помер [INFO] . Відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 09.12.2022 № 1348 дитина тимчасово влаштована в родину рідного дядька, [PERSON] , який створив належні умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини. Дитина бажає проживати із дядьком, його дружиною та бабусею, із матір`ю не спілкується. Матір самоусунулася від виконання батьківських обов`язку, за місцем проживання дочку не відвідує, ніяким чином не підтримує спілкування, матеріальною або іншої допомоги не надає. Спеціалісту відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей неодноразово намагалися зв`язатися із матір`ю, однак безрезультатно. Враховуючи, що викладені в позовній заяві аргументи позивача щодо ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини під час розгляду справи знайшли своє підтвердження, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. За ч. 2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який визначений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік», обов`язку батьків по утриманню дітей, тенденцію збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, присудженню підлягають аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідачів, щомісячно. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved