Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

03.04.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі в сумі 4000 грн., понесені на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 05 травня 2018 рокувона з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Репинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, за актовим записом № 3. Від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] вказує, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, сварки, конфлікти, що призвело до втрати почуттів один до одного, що негативно впливає на подальше виховання їх малолітньої доньки. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися та вони почали проживати окремо. На даний час вона з малолітньої дитиною проживає у [ADDRESS] , а відповідач проживає у своїх батьків в [ADDRESS] . З відповідачем вони не підтримують жодних стосунків. Також зазначає, що у 2021 року відповідач [PERSON] був призваний на строкову військову службу другим відділом Хустського РТЦК та СП і на сьогоднішній день проходить службу в ЗСУ, має регулярне грошове утримання, однак кошти на утримання їх дитини не надає. Позивачка вважає, що заробіток відповідача дозволяє йому надавати кошти на утримання їх дитини у встановленому законом розмірі прожиткового мінімуму на дитину. Вона займається доглядом за 4-річною дитиною, ніде не працює, будь-яких видів доходу немає. Інших утриманців відповідач немає, групи інвалідності немає, домовленості з відповідачем про регулярне надання ним коштів на утримання дитини, між ними не досягнуто та за таких обставин позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від12.04.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26.04.2023 року представником відповідача - адвокатом Керита М.В., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , подано відзив, викладений в редакцї від 24.04.2023 року та в якому зазначає, що Законом передбачено чіткий розмір аліментів, що складає на одну дитину 1\\4 частину від доходу, для двох дітей - 1/3 частину, для трьох дітей - 1/2 частину від отриманого доходле в будь-якому випадку розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлена позивачкою позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає вимогам ст.181 Сімейного кодексу України. Просить вимоги позивачки задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частки всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.31). 18.05.2023 року позивачкою [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, викладену в редакції від 18.05.2023 року, та у відповіді вказує, що вона не заперечує щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та просить витребувати у відповідача довідку про його перебування на теперішній час в Збройних Силах України та довідку про розмір його грошового утримання (заробітної плати) (а.с.41). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.05.2023 року в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування у відповідача довідки про розмір його грошового утримання, відмовлено. В судове засідання позивачка [PERSON] повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду подано позивачкою [PERSON] письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю та за участю її представника адвоката Кривка П.П., подану заяву підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі за наведеними у ньому підставами та обґрунтуваннями (а.с.5). Представник позивача - адвокат Кривка П.П. в судове засідання не з`явився, проте до суду подано представником позивача заяву, в якій він просить розглянути позов [PERSON] за його відсутністю, позицію позивачки [PERSON] , викладену у позовній заяві, підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за підставами, викладеними у позовній заяві. При цьому вказує, що не заперечує проти задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття (а.с.42). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Керита М.В. в судове засідання не з`явилася, проте до суду подано представником відповідача письмову заяву, в якій вона просить розглянути справу без її безпосередньої участі та без участі відповідача. Позовні вимоги позивача [PERSON] просять задовольнити частково, з урахуванням поданого відзиву та стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , 2018 року народження аліменти в розмірі частки від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено. Повно та всебічно дослідивши наявні у справі матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені [PERSON] позовні вимоги, також дослідивши докази, надані відповідачем в обґрунтування поданого ним відзиву на позов, оглянувши відповідь на відзив позивачки [PERSON] , з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачкою позовні вимоги, а також підстави, викладені відповідачем у відзиві, оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 травня 2018 року виконавчим комітетом Репинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого є в матеріалах справи (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.11.2018 року Міжгірським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 343, де в графі «батько» вказаний [PERSON] , відповідач у справі, а в графі «мати» - [PERSON] , позивачка у справі, та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.12), та вказані обставини щодо батьківства цієї дитини відповідачем [PERSON] не оспорюються. Малолітня дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю, позивачкою у справі [PERSON] , за наступною адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки Міжгірської селищної ради № 1234 від 29.03.2023 року (а.с.13). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тож, право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги. Частиною 3 статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до положень ч.2,ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Згідно вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Позивачем [PERSON] до матеріалів позовної заяви подано довідку, видану другим відділом Хустського РТЦК та СП ха вих.№ 2543 від 08.09.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] призваний на строкову військовій службу другим відділом Хустського РТЦК та СП 01.12.2021 року в команду 2798 (а.с.20). Приймаючи до уваги обставини справи, а також те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, та враховуючи, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні, на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання малолітньої доньки [PERSON] сторони не дійшли, угоди про матеріальне забезпечення дитини між сторонами на даний час не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати доньку та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне заявлений позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, почавши стягнення з 03 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими [PERSON] позовними вимогами в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами 1, 3, 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом частин 5 та 6 вказаної статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Кривка Павлом Павловичем укладено Договір про надання правничої допомоги від 31.03.2023 року, примірник якого є в матеріалах справи (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (часть 4). Позивачкою [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат надано суду Договір про надання правничої допомоги від 31.03.2023 року (а.с.7), Додаток до Договору про надання правничої допомоги від 31.03.2023 року, відповідно до якого адвокат Кривка П.П. надав замовнику [PERSON] юридичні послуги на загальну суму 4000,00 грн. (а.с.10); оригінал квитанції від 31.03.2023 року, відповідно до якої адвокатом Кривка П.П. отримано від [PERSON] 4000 грн. за надання правничих послуг (а.с.9). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених позивакою [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу. Як встановлено судом, за наданням професійної правничої допомоги [PERSON] у цивільній справі № 302/675/23 (провадження № 2/302/161/23) за пред?явленим нею позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - в інтересах позивачки [PERSON] діє адвокат Кривка П.П,, повноваження якого підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 31.03.2023 року та Ордером про надання правової допомоги серія ЗР №12797 від 31.03.2023 року (а.с.8). Виходячи з того, що позивачем [PERSON] при пред?явленні нею позову до суду понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., що підтверджено документально, а саме: Додатком до Договору про надання правничої допомоги від 31.03.2023 року (а.с.10), квитанцією від 31.03.2023 року про оплату 4000 грн. (а.с.9), а тому заявлені позивачкою [PERSON] вимоги щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачкою та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Крім того, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,60 грн., оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial