Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області) звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення переплати пенсії за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 5 651,74 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що ГУ ПФУ в Тернопільській області призначило пенсію [PERSON] . У зв`язку з тим, що з 01 березня 2019 року неправильно розраховано розмір пенсії (із середньої заробітної плати 4404,35 грн, однак потрібно було здійснити розрахунок із середньої заробітної плати 3764,40 грн з коефіцієнтом стажу 1,35), виникла переплата пенсії позивачу за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 5651,74 грн. [PERSON] відмовився добровільно повертати переплату пенсії. Відтак, з посиланням на ст.ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), представник позивача просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/5077/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області в судове засідання не з`явилася, однак подала суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до довідки Відділу з питань перерахунків пенсій № 12 ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22 травня 2020 року, розглянувши пенсійну справу (особовий рахунок) [NUMBER] одержувача пенсій [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що сума переплати 5 651,74 грн. утворилася за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року. При первинному призначенні пенсії з 22 жовтня 2017 року був застосований коефіцієнт стажу 1,35, а при автоматичному перерахунку з 01 березня 2019 року сформовано неправильний коефіцієнт стажу. Згідно розпорядження від 25 травня 2020 року заступника начальника управління застосування пенсійного законодавства начальника відділу з питань перерахунків пенсій № 12 та заступника начальника відділу з питань перерахунків пенсій № 10, розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок [NUMBER] , [PERSON] , який проживає/перебуває за адресою [ADDRESS] і одержує пенсію за віком в розмірі 2126 грн 24 коп. на місяць, установлено, що сума переплати 5651 грн 74 коп. згідно з довідкою відділу з перерахунків пенсій № 12 утворилася за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року. У зв`язку з тим, що з 01 березня 2019 року невірно розраховано розмір пенсії (із середньої з/плати 4404,35 грн, має бути 3764,40 грн і коефіцієнт стажу 1,35). Суму переплати 5651 грн 74 коп., взято на облік 01 червня 2020 року. Дана переплата підлягає поверненню з пенсії [PERSON] в судовому порядку. Із протоколу індивідуального перерахунку за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] за цей період отримав пенсії 73\~212,71 грн, а нараховано -67\~560,97 грн, переплата 5\~651,74 грн. 25 травня 2020 року ГУ ПФУ в Тернопільській області надіслало [PERSON] лист № 04.11594, у якому повідомило вищевказані обставини та запросило для написання заяви про відшкодування даної переплати в добровільному порядку (або відмови). 16 вересня 2022 року ГУ ПФУ в Тернопільській області надіслало [PERSON] лист № 190005039/26467, у якому знову повідомило вищевказані обставини та запросило для вирішення питання щодо способу повернення переплати. 08 лютого 2023 року [PERSON] звернувся із заявою до начальника ГУ ПФУ в Тернопільській області, у якій повідомив, що з сумою надміру виплаченої пенсії ознайомлений, просить не стягувати її з пенсії, так як його вини у цьому немає. Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). В силу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 691цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 6133727сво18). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчиняв будьякі зловживання зі свого боку або подав ГУ ПФУ в Тернопільській області недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії. Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки з його боку, суд виходить з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. ГУ ПФУ в Тернопільській області не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт невідповідності даних, які містяться в довідках для обчислення пенсії, не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів у розмірі 5\~651,74 грн, як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню ГУ ПФУ в Тернопільській області не підлягає, а відтак суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення»,

Outcome: dismissed