Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 20.07.2018р. близько 02 год. 25 хв. на відрізку залізно-дорожніх колій обхідного сигналу із ст. Чорний Острів, де перетинаються колії із ст. Гречани на 1231 км., що неподалік від м. Хмельницького, потяг скоїв наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні. 20.07.2018 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018240010004685 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 12018240010004685, було закрито. В ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу тіла [PERSON] . Згідно результатів розтину трупа встановлено, що причиною смерті потерпілого є травми, отримані від ударів тіла об потяг. Отже, між наїздом на [PERSON] (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. З постанови про закриття кримінального провадження №12018240010004685 від 19.11.2018 року відомо, що власником потяга, який скоїв наїзд на [PERSON] , є АТ "Українська залізниця". Позивач - мати загиблого, втратила рідного сина. Ця подія повністю зруйнувала її нормальне життя, зробила її самотньою та беззахисною у похилому віці. Загибель сина спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Вона була близькою з загиблим, вони постійно спілкувалися, отримували підтримку та допомогу одне від одного. Загиблий був розлучений, тому на момент ДТП його сім`єю була мати. Вона є інвалідом 3 групи з народження по слуху та з віком особливо потребує постійної підтримки та допомоги. Враховуючи, що з віком у людини зменшується можливість самостійно забезпечувати своє існування, з часом їй доведеться докладати все більше зусиль для організації свого життя. Вона втратила підтримку та допомогу, а також можливість отримувати таку підтримку та допомогу в майбутньому. В її житті сталися невиправні зміни, більше ніколи вона не зможе побачити рідного сина, побути разом. Втрата сина є однозначно передчасною, оскільки на момент смерті йому було лише 40 років і будь-яких передумов до його смерті не було. Тепер вона у похилому віці позбавлена як моральної, так і матеріальної підтримки від свого сина. Додаткових страждань їй завдають хвилювання за долю онуків - дітей загиблого. Адже, незважаючи на розлучення, він піклувався про них та не припиняв спілкування. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Щодо характеру та обсягу страждань - емоції пов`язані зі смертю є особливими емоціями, які неможливо порівняти з будь-якими іншими стражданнями через їх глибину та тяжкість. Її страждання, пов`язані зі смертю сина, є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата сина є непоправною подією в житті матері. Втрата дитини спричиняє страждання та призводить до тяжких вимушених змін в житті будь-якої людини. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 300 000 грн. Такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" на її користь 300 000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина. Ухвалою суду від 18.01.2022 року постановлено проводити розгляд справи за правилами загального провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті на підготовче. Ухвалою суду від 24.02.2023 року справу прийнято до провадження суддею Козак О.В., у зв`язку із тимчасовим увільненням судді Бондарчука В.В.. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки не доведено причетність залізниці до цих обставин, відповідний висновок судово-медичної експертизи щодо причин смерті [PERSON] відсутній. Крім наведеного, [PERSON] був безробітній, зловживав алкогольними напоями, з матір`ю він не проживав, та є два вироки щодо нього. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2018р. близько 02 год. 25 хв. на відрізку залізно-дорожніх колій обхідного сигналу із ст. Чорний Острів, де перетинаються колії із ст. Гречани на 1231 км., що неподалік від м. Хмельницького, невстановлений потяг здійснив наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні. 20.07.2018 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018240010004685, попередня кваліфікація вчиненого злочину - ч.3 ст.276 КК України, та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СВ ПЗВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018240010004685, було закрито за відсутністю в даному випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу тіла [PERSON] , та згідно результатів розтину трупа встановлено, що причиною смерті потерпілого є: отримані травми від ударів об потяг тілом [PERSON] .. Проведеною перевіркою АТ "Укрзалізниця", встановлена відсутність порушень правил безпеки руху або експлуатації залізничного транспорту, що спричинило загибель людей в діях машиніста помічника машиніста поїзда, яким при виявленні [PERSON] , було застосовано сигнали великої гучності та екстрене гальмування з подачею піску під колісні пари електропоїзда, але зіткнення уникнути не вдалось. Згідно акту службового розслідування аварії, затвердженого в.о. начальника виробничого підрозділу Жмеринська дирекція залізничних перевезень 30.07.2018р., комісія прийшла до висновку: випадок травмування гр. [PERSON] стався внаслідок порушення потерпілим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998р. № 54. Також відповідно до протоколу №30 від 30.07.2018р. наради при головному інженері Жмеринської дирекції залізничних перевезень, нарада постановила: випадок смертельного травмування сторонньої особи на залізничному транспорті, завданий рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався, згідно вимог розділу ІІ п.16 Додатку до положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, що затверджене наказом МІУ від 03.07.2017р. №235, класифікувати як аварію, та згідно п.6.4 Тимчасового порядку службового розслідування транспортних подій в ПАТ "Українська залізниця" віднести за "іншими". [PERSON] помер [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , яка являється особою з інвалідністю 3 групи довічно. Згідно письмових пояснень [PERSON] від липня 2018 року, його рідний брат [PERSON] жив сам, офіційно ніде не працював, був одружений але дружина його покинула близько 5-ти років тому. Зловживав спиртними напоями, хворів на епілепсію, у зв`язку із вживанням алкоголю, на обліку в наркодиспансері чи психоневрологічному не перебував. Останніх півроку жив в нього на дачі неподалік м.Вінниця. Вказані обставини підтверджуються: постановою слідчого СВ ПЗВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2018 року; матеріалами кримінального провадження № 12018240010004685; свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ; свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ; копією паспорта серія [NUMBER] на [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Згідно п.4 Положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 03.07.2017 № 235, аварія з особами, завдана рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався, - це будь-яка подія (випадок), пов`язана з травмуванням або загибеллю сторонніх осіб та/або працівників залізничного транспорту, спричинена рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався. В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1172ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до положень ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні у справі докази підтверджують факт травмування [PERSON] внаслідок наїзду на нього потягу, який від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин та досліджених в судовому засіданні доказів. Встановивши, що позивач є матір`ю загиблого, суд приходить до висновку, що заподіяна позивачеві моральна шкода внаслідок загибелі [PERSON] підлягає відшкодуванню відповідачем АТ «Укрзалізниця», як власником джерела підвищеної небезпеки. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, обставини пригоди, відсутність вини відповідача, те, що загиблий знехтував правилами безпеки руху, його смерть сталася саме внаслідок його власної грубої необережності та порушення ним вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 54 від 19.12.1998р., а також глибину, характер і тривалість душевних страждань позивача, яка являється особою з інвалідністю, втратила близьку людину, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, та приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди слід зменшити з 300000 грн. до 150000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з АТ "Українська залізниця" слід стягнути на користь [PERSON] 150000грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1500грн. (150000/100=1500).

Outcome: partial