Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.12.2006 він був прийнятий на роботу слюсарем - ремонтником 6 розряду механослужби прокатного цеху № 2. 01.07.2008 був переведений вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ПЦ-2. На підставі наказу № 25/Р від 19.05.2022 його було звільнено з 30.03.2022 за прогули, здійсненні з 05.04.2022 та до моменту видання наказу, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наголошував, що відповідачем порушено трудове законодавство, оскільки трудову книжку в день звільнення він не отримав, розрахунків з ним не проведено, в порушення вимог ст. 149 КЗпП відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. Звертав увагу суду, що з 01.01.2022 він був відправлений приватним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний завод» в простій та перебував дома на простої. Представник приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» надав відзив на позовну заяву в якому зазначав, що наказом (розпорядженням) № 639/1 від 11.12.2006 про прийом на роботу [PERSON] був прийнятий з 11.12.2006 слюсарем - ремонтником 6 розряду механослужби прокатного цеху № 2. Наказом (розпорядженням) №294 від 19.06.2008 про переведення на іншу роботу [PERSON] був переведений з 01.07.2008 вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ПЦ-2. На підставі наказу № 25/Р від 19.05.2022 [PERSON] , вальцювальнику стану гарячого прокату 6 розряду дільниці стану прокатного цеху № 2 було звільнено з 30.03.2022 за прогули, здійсненні з 05.04.2022 та до моменту видання наказу, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Під час звільнення, адміністрація підприємства керувалась положеннями п. 4 ст. 40 КЗпП, у відповідності з якими трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до Постанови дирекції та профспілкового комітету від 04.06.2020 № 99 вальцювальнику стану гарячого прокату с 17.06.2020 встановлений двозмінний, трьох бригадний, без перервний графік роботи тривалістю робочої зміни та робочого часу 12 годин 00 хвилин, без перерви для відпочинку та прийому їжі. Відповідно до Наказу № 53/2 від 31.03.2022 з 04.04.2022 до особливого розпорядження встановлений двозмінний, трьох бригадний графік роботи з тривалістю робочої денної зміни та робочого часу 10 годин 00 хвилин та робочої нічної зміни та робочого часу 14 годин 00 хвилин, без перерви для відпочинку та прийому їжі. Відповідно до графіків (табелів) обліку робочого часу за квітень - травень 2022 року [PERSON] починаючи з 05.04.2022 не виходив на роботу, чим скоїв прогули. Відсутність [PERSON] на роботі без поважних причин також підтверджується актами про відсутність працівника на роботі та графіками (табелями) обліку робочого часу. З метою з`ясування причин невиходу на роботу [PERSON] комісія приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» відвідала за місцем проживання: [ADDRESS] [PERSON] 09.05.2022 з 12 годин 20 хвилин до 12 годин 40 хвилин, за наслідками чого було встановлено, що [PERSON] за місцем проживання відсутній. Також, комісія виходила за місцем проживання 10.05.2022, 12.05.2022 та 19.05.2022, про що складено відповідні акти. На телефонні дзвінки позивач не відповідав. Наголошували, що з метою з`ясування поважності причин відсутності [PERSON] на роботі були вжиті всі заходи для з`ясування поважності причин відсутності працівника на роботі, в тому числі перевірено дані з Електронного реєстру листків непрацездатності на порталі електронних Послуг Пенсійного фонду України щодо неперебування [PERSON] на лікарняному. Так, з 05.04.2022 по 19.05.2022 позивач був відсутній на роботі, тобто своїми діями [PERSON] вчинив прогули, за скоєння яких відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді звільнення. Враховуючи, що [PERSON] в день звільнення не працював, а тому йому було направлено повідомлення про необхідність звернутися до відділу кадрів заводу для отримання копії розпорядження про звільнення та трудової книжки, проте, конверт було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Крім того, з метою ознайомлення з наказом про звільнення позивачу було направлено текстове повідомлення про звільнення за прогули згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Також зазначали, що в день видання наказу про звільнення, позивачу було виплачено компенсацію за 13 (тринадцять) днів відпустки, що підтверджується розрахунковою відомістю та меморіальним ордером від 19.05.2022 на суму 5 352, 12 грн., що спростовує доводи [PERSON] [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, зазначав, що не виїздив за межі країни, але не завжди перебував за місцем реєстрації. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно в період перебування оголошеного відповідачем простою на підприємстві у нього був вимкнутий мобільний телефон. Представник приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначав, що з наказом про простій [PERSON] не ознайомлено, однак в усному порядку повідомлено про строки знаходження у простою. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, приходить до таких висновків. Наказом (розпорядженням) № 639/1 від 11.12.2006 про прийом на роботу [PERSON] був прийнятий з 11.12.2006 слюсарем - ремонтником 6 розряду механослужби прокатного цеху № 2. Наказом (розпорядженням) №294 від 19.06.2008 про переведення на іншу роботу [PERSON] був переведений з 01.07.2008 вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ПЦ-2. Розпорядженням №180 від 29.03.2012 вальцювальнику стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану [PERSON] було з 01.04.2012 присвоєно 6 розряд. На підставі розпорядження начальника ПЦ-2 №1247 від 31.12.2021 [PERSON] у січні 2022 року з 04.01.2022 по 31.01.2022; у лютому 2022 року з 01.02.2022 по 28.02.2022 та у березні 2022 року з 01.03.2022 по 30.03.2023 перебував на простої з оплатою 2/3 тарифної ставки. На підставі наказу № 25/Р від 19.05.2022 [PERSON] , вальцювальника стану гарячого прокату 6 розряду дільниці стану прокатного цеху № 2 було звільнено з 30.03.2022 за прогули, здійсненні з 05.04.2022 та до моменту видання наказу, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до графіків (табелів) обліку робочого часу за квітень - травень 2022 року [PERSON] починаючи з 05.04.2022 не виходив на роботу, зокрема стоїть відмітка прогул. Відсутність [PERSON] , на роботі також підтверджується актами про відсутність працівника на роботі складених комісією у складі майстра стана ПЦ№2 [PERSON] , вальцювальника стану [PERSON] , вальцювальника стану [PERSON] про те, що з починаючи з 05.04.2022 вальцювальник стану гарячого прокату [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин. Крім того, комісія у складі заступника начальника цеху Вещев М.І., старшого майстра стану [PERSON] та вальцювальника стану гарячого прокату [PERSON] відвідала за місцем проживання: [ADDRESS] [PERSON] 09.05.2022 з 12 годин 20 хвилин до 12 годин 40 хвилин, за наслідками чого було встановлено, що [PERSON] за місцем проживання відсутній за наслідками чого було складено акт відвідування працівника вдома від 09.05.2022. Також, комісія виходила за місцем проживання 10.05.2022, 12.05.2022 та 19.05.2022, про що складено акти щодо відсутності позивача за місцем проживання. Начальник відділу кадрів приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» направив на адресу позивача повідомлення за вих. № 16.4/89 від 19.05.2022 про необхідність звернутися до відділу кадрів заводу для отримання копії розпорядження про звільнення та трудової книжки, проте, конверт було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також, 19.05.2022 в 14-43 позивачу було направлено текстове повідомлення про звільнення за прогули згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана або звільнення. Згідно із статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представником відповідача не надано доказів належного ознайомлення [PERSON] з розпорядженням начальника ПЦ-2 №1247 від 31.12.2021 про оголошення простою працівникам прокатного цеху, про дату початку та дату закінчення перебування у простої [PERSON] . Тобто, доказів обізнаності позивача про дату закінчення простою та дату з якої [PERSON] повинен приступити до роботи матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторона відповідача у своїх пояснень, наданих в судовому засіданні, визнала той факт, що позивача не було письмово ознайомлено з розпорядженням начальника ПЦ-2 №1247 від 31.12.2021 про оголошення простою та датою закінчення простою. Отже, така відсутність працівника на роботі не є прогулом в розумінні пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, а тому до працівника не може бути застосовано дисциплінарне стягнення. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: approved