Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сторони не підтримують дружніх стосунків, збереження родини стало неможливим через різні погляди на життя та майбутнє, відсутність спільних інтересів та мети в житті. Сторони ведуть різні бюджети та різне господарство. Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без участі позивача. 22.02.2023 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області надійшло повідомлення про те, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.04.2023 та 18.05.2023 від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.2021, сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2021 року. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, вже тривалий час кожен з подружжя живе окремо своїм життям та своїми інтересами. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейний кодекс України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейний кодекс України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейний кодекс України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе через небажання зберегти сім`ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя.

Outcome: approved