Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 21552 грн. 77 коп. з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 13926 грн. 82 коп., інфляційні витрати в розмірі 3403 грн. 76 коп., пеня в розмірі 4433,12 грн. та 3 % річних в розмірі 389,07 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 2481 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що 29.12.2020 року в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та їх власником було завдано матеріальних збитків. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan», д.н.з. [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг». Транспортний засіб «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] на дату настання ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка». Відповідно до умов Договору добровільного страхування ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 15296,82 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування з урахування франшизи 2000 грн. на користь ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 13296,82 грн. Таким чином позивач вказує, що він своє зобов`язання перед ПрАТ «СК Уніка» щодо сплати відшкодування виконав. Посилаючись на пп. «в» пп. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача компенсацію виплаченого страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З вказаної постанови вбачається, що 29.12.2020 року близько 17 год. 35 хв. водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] по вул. Велика Морська в районі будинку № 71 був неуважний, не врахував дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру, не вибрав правий боковий інтервал та допустив контактування з припаркованим праворуч транспортним засобом «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] , водій якого [PERSON] знаходилась поза межами транспортного засобу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Того ж дня о 17 год. 35 хв. водій [PERSON] в порушення п. 2.10 «а» ПДР будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди. Судом досліджено довідку НПУ згідно якої власником автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , власником автомобіля «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] є АТ КБ «Приватбанк». Судом досліджено заяву АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] до ПрАТ «СК «УНІКА» про подію з ознаками страхового випадку, що відбулась 29.12.2020 року. Судом досліджено рахунок-фактура № ЛВ-0000012 від 14.01.2021 року згідно якого вартість ремонтних робіт автомобіля «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] становить 26083 грн. Судом досліджено висновок про виплату страхового відшкодування згідно якого вартість збитків завданих транспортному засобу «Land Rover», д.н.з. [NUMBER] становить 15296 грн. 82 коп. Судом досліджено страховий акт № 00395478 від 22 лютого 2021 року згідно якого вирішено виплатити страхове відшкодування страхувальнику АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 15297 грн. 82 коп. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП [PERSON] . Судом досліджено платіжне доручення № 203114 від 23.03.2021 року згідно якого ПрАТ «СК «Уніка» виплатило ФОП [PERSON] кошти в розмірі 15296 грн. 82 коп. Судом досліджено заяву № 29548 ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 10.03.2021 року до ТзДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» про відшкодування шкоди в розмірі 15296,82 грн. Судом досліджено страховий акт ТДВ «СГ «Оберіг» 29654р/1 від 15.06.2021 року згідно якого сума страхового відшкодування становить 13296,82 грн. Судом досліджено платіжну інструкцію № 7356 від 15.06.2021 року згідно якої ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило ПрАТ СК «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 13296 грн. 82 коп. Відповідно до\~ст. 27 ЗУ «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтею 1192 ЦК України\~визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~п.п «в» п.п.38.1.1. п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду \~якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З урахуванням того, що позивачем на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі, у страхової компанії виникло право вимоги до відповідача в межах суми страхової виплати, оскільки матеріалами справи встановлено, що винна особа у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] після скоєння ДТП залишив місце ДТП. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхової виплати у розмірі 13 926 грн. 82 коп. Статтею 993 ЦК\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 625 ЦК\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом стст.524 та 533\~ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.\~Статтею 979 ЦК\~встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Cтаття 625\~ЦК\~розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» кн.5\~ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~ст.509 ЦК\~зобов`язання виникають із підстав, установлених\~ст.11 ЦК. Згідно з\~ст.11 ЦК\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту завдання майнової шкоди іншій особі. Отже, зважаючи на юридичну природу таких правовідносин сторін, як грошові зобов`язання, на них поширюється дія положень ч.2\~ст.625 ЦК. Як встановлено\~ст. 530 ЦК України, Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За нормою\~ст. 1191 Цивільного кодексу України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. З аналізу викладеного, слід дійти висновку, що страховик набуває право зворотної вимоги до страхувальника з моменту відшкодування шкоди, однак, строк виконання такого зобов`язання виникає з моменту пред`явлення вимоги до винної особи, з цього часу право вимоги страховика переходить в обов`язок страхувальника задовольнити вимоги страховика. В матеріалах справи міститься письмова вимога ТзДВ «СГ «Оберіг» адресована [PERSON] (а. с. 23) про сплату на рахунок страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 13296,82 грн., однак, матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вказаної вимоги, так і направлення її на адресу відповідача, за таких обставин, суд позбавлений можливості встановити, що відповідач взагалі був обізнаний щодо обов`язку відшкодування регресної вимоги та дослідити з якого моменту починається строк нарахування трьох відсотків річних та інфляційних збитків, а відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат у розмірі 3403,76 грн., та 3 % річних у розмірі 389,07 грн. є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання, яку нараховує в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за день прострочення. Відповідно до ст.\~1,\~3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до преамбули\~Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Відтак цей Закон не підлягає застосуванню в даному випадку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). Однак, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що між сторонами існують чи існували колись договірні відносини в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання щодо відшкодування виплат потерпілим у ДТП у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, в свою чергу, в позовній заяві жодним чином не мотивує стягнення з відповідача в його користь пені, не посилається щодо цього на будь-яку норму закону, яка би встановлювала такий обов`язок відповідача. За таких обставин, в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені потрібно відмовити. Пунктами 1, 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правничої допомоги № 29654, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Стецюри О.В. При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 5 000 грн. за надання правової допомоги та акту виконаних робіт, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь ТДВ «СГ «Оберіг»\~витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу ТДВ «СГ «Оберіг» слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог, тобто 1605 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved