Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію. З 20.12.2003 до 14.12.2012 вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З\~вересня 2020 року донька навчається у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад.\~Д.К. Заболотного на денному відділенні за спеціальністю «Медсестринство, сестринська справа», бюджетна форма навчання. На даний час донька навчається на 3 курсі, термін навчання до 30.06.2024. До досягнення дочкою повноліття відповідач, на підставі рішення суду сплачував аліменти. На даний час донька, у зв`язку з навчанням, самостійного заробітку не має, потребує матеріальної підтримки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надавав виключно на підставі рішення суду. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не бажає, а тому донька перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач є здоровою та матеріально забезпеченою особою, працездатний, отримує дохід у виді заробітної плати. Їй відомо, що у відповідача є ще неповнолітній син від іншого шлюбу, інших утриманців не має. З огляду на викладене просить стягнути із відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно на період навчання, тобто до 30.06.2024, а також понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 20-24), в якому викладено наступну позицію. Матеріальну допомогу доньці він постійно надавав та надає. Зокрема, він постійно сплачував на користь позивачки аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Він усвідомлює свій обовязок по утриманню доньки та наданні їй допомоги в період навчання. Разом із тим, визначений позивачкою розмір аліментів є занадто великим та непосильним для нього. На даний час він проходить військову службу за мобілізацією. Відповідно його єдиним доходом є лише матеріальне забезпечення, яке йому виплачується у зв`язку із проходженням військової служби. В той же час, він несе значні витрати, оскільки у нього є неповнолітній син від іншого шлюбу. Також син часто хворіє, що потребує купівлі ліків. Окрім того, дитина має проблеми із мовою, у зв`язку із чим щотижня відвідує сеанси логопеда, що також він оплачує. Також, ним оплачуються комунальні витрати по будинку, де проживає дружина та син та частину власних доходів використовує для оплати витрат у зв`язку із проходженням військової служби, а саме: придбання військового спорядження, ліків, засобів гігієни, одягу, оплата мобільного зв`язку, ремонт транспортного засобу, на якому він виконує обов`язки служби, придбання палива для транспорту, тощо. Таким чином, він несе доволі значні витрати. В той же час, повнолітня донька проживає разом із позивачкою, а отже не несе витрат по оплаті оренди житла. Донька навчається на бюджетній формі навчання, а тому не несе витрат по його оплаті. В той же час, позивачка не надає жодних доказів на підтвердження розміру витрат та обгрунтування розміру аліментів, які просить стягнути. Стягнення аліментів в тому розмірі, який просить позивачка поставить його в скрутне матеріальне становище. З огляду на викладене, позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частки його доходу. Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000, грн., то вважає її не виправдано завищеною та неспівмірною зі складністю справи, часом необхідним для виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для позивача. Вважає, що максимальна вартість правових послуг наданих позивачці у даній справі може складати не більше 500,00 грн. Також, відповідач [PERSON] у відзиві просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с. 24). Позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с. 29-30), у якому викладено наступну позицію. Відповідач вказує у відзиві, що постійно надавав матеріальну допомогу до досягнення дочкою повноліття у вигляді аліментів. Проте, сплата аліментів це не є матеріальна допомога, а обов`язок батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей. Окрім сплати аліментів, відповідач до досягнення донькою повноліття ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав добровільно. Також, відповідач на час відкриття провадження у цій справі мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 14000 грн. та 23.05.2023, після підписання відзиву, всю суму заборгованості по сплаті аліментів погасив одним платежем. Це дає підстави вважати, що відповідач, незважаючи на свої заперечення на непосильність та великий розмір аліментів, що нею визначений, має можливість та матеріальне забезпечення їх сплачувати. Незважаючи на те, що позивач має неповнолітню дитину, вважає, що має можливість сплачувати аліменти. Зазначаючи у відзиві, що проходить військову службу, відповідач не надає доказів щодо розміру отримуваних ним доходів. Відсутність цієї інформації не дає змоги належним чином оцінити його матеріальний стан та розмір щомісячного доходу. Наявність у відповідача малолітньої дитини, витрати на його лікування та інше, хоча й береться судом до уваги, але не може бути перешкодою для задоволення її позову в повному обсязі. Відповідач не надав жодних доказів щодо розміру витрат, які він несе у зв`язку із утриманням неповнолітнього сина, оплаті комунальних послуг та інших витрат. Щодо витрат відповідача пов`язаних із проходженням військової служби зазначає, що відповідач не надав жодних доказів таких витрат, і, навпаки, усі військовослужбовці перебувають на повному державному забезпеченні, а використання власних транспортних засобів військовослужбовцями заборонено. Щодо розміру аліментів, то дійсно, донька навчається на бюджетній формі навчання, однак, це не означає що немає витрат пов`язаних із навчанням дитини, оскільки купуються канцелярські товари, відповідний одяг, харчування. Окрім того, є витрати пов`язані із регулярним обстеженням дочки в медичному закладі. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає твердження відповідача безпідставними та необгрунтованими. Адвокат належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, що передбачено умовами договору та відповідним актом виконаних робіт. Ціна було узгоджена сторонами, що не може бути оспорено третіми особами, оскільки їх права та інтереси не порушені. З огляду на викладене, просить позов задоволити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задоволити, а справу розглянути у її відсутність (а.с. 34) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 24). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 27.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16). Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на утримання спільної із відповідачем повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, і яка проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні та вважає, що дані аліменти мають стягуватись у частці від доходу відповідача, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дочки, щомісячно, на період її навчання. Відповідач заперечує заявлені позовні вимоги з підстав того, що він не має можливості надавати таку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в тому розмірі, який просить позивачка, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки його доходу. Тобто, позов визнає частково. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 14.12.2012 розірвано (а.с. 8). Сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Повнолітня [PERSON] проживає та зареєстрована разом із позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 9). З довідки Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного №303 від 19.04.2023 (а.с.\~10) вбачається, що [PERSON] навчається у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного на 3 курсі на денному відділенні по спеціальності: медсестринство, сестринська справа 1 рівень акредитації, бюджетна форма навчання. Зарахована з 01.09.2020, термін навчання до 30.06.2024. Відповідно до довідки ТОВ «Інномед-Центр Ендохірургії» №36 від 19.05.2023 (а.с. 32) [PERSON] , [INFO] , спостерігається у дитячого гінеколога медичного центру ТОВ «Інномед-Центр Ендохірургії» з 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №69873249, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] (а.с. 31) заборгованість зі сплати аліментів станом на 03.04.2023 становила 14691,19 грн.. Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 25) про шлюб [PERSON] з 17.10.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Відповідно до копії довідки №1028 від 02.07.2022 (а.с. 27) [PERSON] є військовослужбовцем [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ), призваним по мобілізації. Вказане також підтверджується копією військового квитка відповідача [PERSON] (а.с.\~28). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, на які посилались і сторони у заявах по суті. Згідно ст. 199 \~СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. \~\~ В роз`ясненнях, викладених\~у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому суд враховує матеріальне становище позивачки, наявність у відповідача інших утриманців в силу закону, зокрема неповнолітньої дитини [PERSON] , те, що відповідач має дохід, його добрий стан здоров`я, те, що він є працездатним, призваний по мобілізації та виконує заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, також враховує недоведення відповідачем відповідними доказами витрат, про які ним зазначено у відзиві на позовну заяву. Окрім того, суд враховує стан здоров`я повнолітньої доньки сторін, її матеріальне становище, при цьому враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо отримання чи неотримання донькою доходу у виді стипендії, оскільки донька навчається на бюджетній формі навчання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, так як такий визначений розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на переконання суду, відповідає вимогам закону, є законним та справедливим, відповідає інтересам та потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та такий вид аліментів (у виді частки від доходу) визначений позивачкою, разом з якою проживає повнолітня дочка, яка продовжує навчання, у позовній заяві. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду 1073,60 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Статтею 15\~ЦПК України\~визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Зі змісту ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України\~вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 07.07.2021по\~справі № 910/12876/19 висловила правову позицію про те, що згідно з положеннями\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі -\~Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону №5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За правилами ч. 2\~ ст. 141 ЦПК України \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачкою [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги №051 від 25.04.2023 із Адвокатським бюро «Костюк Г.М.», яким, зокрема передбачено предмет договору, права і обов`язки сторін, ціна договору, порядок розрахунку. Згідно п. 4.5 вартість послуг Бюро (гонорар) за даним Договором встановлюється за домовленістю сторін, у сумі, що складає 3000,00 грн.. До матеріалів справи позивачкою [PERSON] долучено акти виконаних робіт від 25.04.2023, в яких зазначено вартість виконаних робіт (а.с. 33). Згідно квитанції №48133882-1 від 25.04.2023 (а.с. 13) позивачка [PERSON] сплатила Адвокатському бюро «Костюк Г.М.» кошти в сумі 3000,00 грн. за Договором №051 від 25.04.2023 про надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства позивачкою виконані,\~розмір витрат (гонорару), які сторона зобов`язується сплатити у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами. Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов висновку, що позивачкою [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для вирішення питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014\~у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014\~у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., яка є гонораром адвоката, є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи ьа підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved