Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 15.03.2013 уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя сторін погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та життя, що поступово призвело до втрати між ними почуття любові та поваги. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені; спільне господарство вони не ведуть. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 19.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідачка надіслала на електронну пошту суду заяву, в якій позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.03.2013 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 260, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.03.2013. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю (відповідачкою). Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у поданій до суду заяві просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved