Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] 29.12.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житлового квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1999 року та договору дарування від 20.10.2022 року являється власником квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі крім неї зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який не проживає у спірній квартирі, та відповідно до законодавства України добровільно не знявся з реєстраційного обліку з квартири та не зареєстрував своє нове місце перебування, чим порушує право власності позивача, перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в позовній заяві просить розгляд справи провести за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, 27.12.1999 року Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються співвласниками по 1/4 частині квартири [ADDRESS] (а.с. 13-14). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 6 Виконавчого комітету Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 1436 Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20.10.2022 року між [PERSON] в особі представника [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування 1/4 частини квартири, відповідно до якого до останньої перейшло право власності на 1/4 частину спірної квартири (а.с. 18-19). З акту ЖЕД № 3 від 05.09.2022 року вбачається, що відповідач по справі [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: approved