Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

у лютому 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що з 07.03.2014 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, котрий був розірваний 05.04.201 року за його ініціативою, і від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Вказала, що [PERSON] ніколи не відзначався якостями старанного сім`янина, за час подружнього життя мало місце насильство з його сторони, й не лише по відношенню до неї, але й до дитини, донька боялась його роздратованості, в домі панувала напружена агресивна атмосфера. Зазначила, що після розірвання шлюбу [PERSON] фактично дитиною абсолютно не цікавився, не приймав жодної участі у її матеріальному утриманні, не кажучи вже про виховання. Доля дитини йому була абсолютна байдужою. Аліменти [PERSON] платить лише біля 6%, а не 25%, як передбачено законом України, також подавав ще на зменшення аліментів та на недоцільне використання. Вказала, що вона забезпечує щонайкращі умови для дитини, остання звикла до неї та до рідних, які присутні в її житті та приймають участь у її вихованні та формуванні особистості, дитина звикла саме до цієї сім`ї та середовища, і руйнувати світ дитини не можна, бо це призведе до стресу та додаткових страждань дитини. Тому, з огляду на те, що у [PERSON] як біологічного батька обмежене розуміння потреб дитини, а також те, що між ним та донькою не існує одного емоційного зв`язку, то позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідатиме інтересам дитини. Ухвалою суду від 04.02.2022 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання (а.с. 21). Ухвалою від 18.10.2022 року витребувано у служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] (а.с. 35-36). Ухвалою від 06.02.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 102). 02.02.2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні (а.с. 43-100). В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 26). Відповідач, який в установленому порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву про розгляд справи за його відсутності, та надала висновок від 03.02.2023 року № 3/02-396 щодо недоцільності позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю (а.с. 10-13). Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що визначено порядок участі відповідача у вихованні доньки та встановлено час спілкування з донькою, що відповідачем провадиться виплата аліментів на дитину (а.с. 49-67). Службою у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) складено висновок від 03.02.2023 року № 3/02-396 щодо недоцільності позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі № 686/16892/20, від 07.12.2022 року у справі № 562/2695/20, від 03.08.2022 року у справі № 306/7/20, від 11.01.2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною. У даній справі, судом не встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Вказане встановлено також й висновком служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради) від 03.02.2023 року № 3/02-396 щодо недоцільності позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Тому, оскільки суду не надано доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо встановлення фактів злісного нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої доньки, а також приймаючи до уваги те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує й бажає брати участь у вихованні дитини, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку. Достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав суд не встановив, а обставини цієї справи не свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed