Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

19 травня 2021 року та уточнено 08 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до\~Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~з позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , якому належало на праві приватної власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (з 1967 року перейменовано на [ADDRESS] ). [INFO] померла дружина [PERSON] [PERSON] . В 1981 році племінник померлого [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок загальною площею 73,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу сторонами не був оформлений, передача грошей відбулася в присутності свідка, та сторони вважали, що цього достатньо для підтвердження права власності на будівлю. Увесь цей час, позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіла вказаний домоволодінням, разом з членами сім`ї, а саме: чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані та проживали у вищевказаному домоволодінні з 1983 року. Позивачем було газифіковано будинок та проведено всі відповідні монтажні роботи, чим значно покращено стан споруди, а також було укладено відповідні договори про надання комунальних послуг, таких як: договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і відведення від 28.05.2009, договір про користування електричною енергією для побутових споживачів від 26.04.2013, договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення від 09.03.2017, проводилась повірки та опломбування лічильника. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру, інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просила суд задовольнити позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про виключення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради зі складу учасників справи, оскільки з позовної заяви вбачається, що власником спірного домоволодіння був племінник померлого [PERSON] , який продав будинок позивачу, хоча жодних доказів правомірності переходу права власності до позивача не надано. У випадку наявності власника майна, саме він має бути належним відповідачем у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~право власності\~від 28.10.1951,\~виданого Криворізьким\~міським житловим\~управлінням відділу\~Комунального господарства,\~домоволодіння за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить на\~праві власності [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданого Центральним районним РАЦС м. Кривого Рогу, серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що встановлено свідоцтвом про смерть, виданого міськбюро РАЦС м. Кривого Рогу, серія [NUMBER] . Згідно відомостей\~домової книги\~за адресою:[ADDRESS] , з 1983 року зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Довідкою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізького бюро технічної інвентаризації» від 17.06.2021 встановлено, що згідно архівної справи, станом на 31.12.2012, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (з 1967 року перейменовано на [ADDRESS] ), зареєстровано на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.10.1951 на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 19.10.1951 № 783. Вказане свідоцтво відсутнє в матеріалах архівної справи. 28.05.2009 між позивачем та КП «Кривбасводоканал» було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і відведення за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2013 позивачем було укладено договір № 1134078 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, за адресою: [ADDRESS] . 09.03.2017 між позивачем та КП «Кривбасводоканал» було укладено договір № 7/2027 про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта, схеми розташування будівель та споруд, плану садибного типу, експлікації приміщень будинку садибного типу, наданого ФОП [PERSON] [INFO] , житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 73,9 кв.м, житловою площею 30,6 кв.м (літ. «А»), складається з погребу «В», сараю «Д», водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1-4. Відповідно до положень статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 923/82/19. Починаючи з\~1981\~року по\~теперішній час\~позивач проживає\~за адресою:[ADDRESS] , обслуговує житловий будинок, користується ним відкрито та безперервно. Відповідно до статті 227 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції станом на 1981 рік), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Факт укладення\~договору купівлі-продажу\~спірного домоволодіння\~між позивачем\~таплемінником\~колишнього власника\~майна [PERSON] \~не встановлено,\~та не\~підтверджено належними\~доказами у\~судовому засіданні,\~оскільки невідоме\~ім`я племінника,\~договір був\~укладений в\~усному порядку\~без дотримання\~чинного на\~той час\~порядку укладення\~договорів (письмова\~форма,\~нотаріальне посвідчення,\~реєстрація тощо).\~Відповідно,\~власника спірного\~майна немає,\~а тому\~виконавчий комітет\~Криворізької міської\~ради є\~належний відповідачем\~у справі.\~ \~ \~ \~ У пункті 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховували факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 175/4741/16. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Можливість пред`явлення\~до суду\~позову про\~визнання права\~власності за\~набувальною давністю\~випливає з\~положень статей\~15,\~16\~ЦК України,\~а також\~частини четвертої\~статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, оцінивши надані\~докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, добросовісно та безперервно користуватися житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , підтримує житло в належному стані, а також приймаючи до уваги те, що власник житла відсутній, тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved