Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2023 позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про захист прав споживачів- залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позвиача. 15.05.2023 від представника відповідача - адвоката Дударенко А.М. до суду надійшла заява ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. В обґрунтування заяви, представник відповідача зазначила, що у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Також повідомила, що витрати на професійну правничу допомогу заведення справи в суді склали 15080 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вважає можливим вирішити питання про винесення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрату даній справі без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.Підстав для вирішення питання щодо відшкодування судових витрату даній справі з викликом сторін та інших учасників справи суд не вбачає. Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про захист прав споживачів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2023 позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про захист прав споживачів- залишено без розгляду, оскільки позивач в судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я без підтвердження стану здоров`я. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач, не надала підтвердження стану здоров`я, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому, у зв`язку з повторною не явкою позивача в судове засідання, позовну заяву слід залишити без розгляду. Так, вирішуючи питання щодо відшкодування відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з ч. 12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто стягнення з позивача компенсації понесених витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, відповідачу необхідно довести саме необґрунтованість дій позивача. Суд враховує, що ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав. Водночас обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, представнику відповідача слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача чи третьої особи; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц дійшов висновку, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. На необхідності доведення та встановлення саме необґрунтованих дій позивача для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України вказано також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020, справа № 464/104/16-ц, в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.07.2021 у справі № 910/13025/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі № 613/436/20. Поряд з цим, обґрунтування жодної із наведених вище обставин представника відповідача не містить, зокрема не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача. Так, суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу, відомості про які наявні в матеріалах справи, згідно з актів наданих послуг, були здійснені відповідачем не в зв`язку з повторною неявкою позивача до суду, в зв`язку з чим позов було залишено без розгляду, а в зв`язку із заявленням позову, тобто в зв`язку з використанням позивачем права на звернення до суду, а саме третій особі надавалася правова допомога у виді підготовки зустрічної позовної заяви, направлення адвокатських запитів, підготовкою клопотань по справі, участі в судових засіданнях. Отже, саме по собі залишення позову без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання з розгляду справи по суті не є необґрунтованими діями позивача, так як з`явитися до суду це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Звертаючись до суду позивач обґрунтував в позовній заяві свої вимоги та виклав обставини, на підставі яких заявив вказані ним позовні вимоги. Зокрема позивач користувався належними та гарантованими правами на звернення до суду, подана ним заява відповідала ст.ст. 175, 177, 179 ЦПК України, тому такі дії не є необґрунтованими та понесені в зв`язку з ними витрати відповідача на правову допомогу не є такими, що здійснені внаслідок необґрунтованих дій позивача. Підготовка клопотань представника відповідача також була здійснена на виконання належних йому процесуальних прав, а тому такі витрати також не є такими, що вчинені в зв`язку з необґрунтованими діями позивача. Крім того, залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України- це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. З огляду на вищевикладене, доводи заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої ст.142 ЦПК України та відмовляє відповідачу в задоволені вказаної заяви.

Outcome: dismissed