Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

у квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права власності [PERSON] на 7/10 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрованого за ним на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2008 року реєстровий номер 1238, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезля В.І. у зв`язку з конструктивним знищенням та змінення розміру частки у праві власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з 3/10 на 1/1. Позов мотивує тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом спільної часткової власності. За позивачем зареєстрована 3/10 часток у праві власності, 7/10 частки у праві власності на будинок зареєстроване за відповідачем. На початку вересня 2009 року [PERSON] було знесено частину житлового будинку, а в подальшому і всі належні йому господарські споруди. Заяву про внесення змін до державного реєстру про припинення права власності на 7/10 часток у праві власності на спірний будинок відповідач не подав. Порушення права позивача полягає в тому, що починаючи з 2009 року спірний житловий будинок складається тільки з тих приміщень, що були виділені йому рішенням нарсуда Деснянського району м. Чернігова від 15.06.1983 в рахунок 3/10 частин та добудованих підсобних приміщень, які виходячи з приписів ч. 4 ст. 357 ЦК України є власністю позивача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому погоджується з позовними вимогами, проте заперечує щодо підстав заявленого позову, оскільки у 2021 році він звертався до державного реєстратора для реєстрації припинення права власності на свою 7/10 частину будинку загальною площею 141,8 кв.м., але отримав відмову, оскільки в державному реєстрі речових прав, будинок [ADDRESS] має площу 93,2 кв.м. Позивач подав до суду відповідь на відзив, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням нарсуду Деснянського району міста Чернігова від 15 червня 1983 року будинок за адресою: [ADDRESS] поділений між співвласниками з визначенням часток. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.03.2023 житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом спільної часткової власності. [PERSON] , відповідно до рішення Народного суду Деснянського району м. Чернігові від 15.06.1983, належить 3/10 частин будинку, [PERSON] належить 7/10 частину будинку, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезля В.І., реєстровий № 1238. Відповідно до акту технічного обстеження житлового (нежитлового) будинку комісії Деснянського виконкому районної у місті ради від 14 квітня 2009 частина будинку (квартира №1 ) знесена, внаслідок чого перегородка між квартирами № 1 та № 2 стала зовнішньою стіною, фронтон будинку пошкоджено. Комісія вважає, що для ліквідування вказаних недоліків необхідно виконати утеплення зовнішньої стіни, ремонт та утеплення фронтону будинку. Згідно інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 873 від 17.03.2023 частина будинку, що належить [PERSON] знесена. Самовільного будівництва та переобладнання не виявлено. Відповідно до довідки про знесення частини житлового будинку ТОВ «ТК ЧОБТІ» № 920 від 22.03.2023 при проведенні технічної інвентаризації від 13.03.2023 за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що 7/10 частин житлового будинку загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею 48,8, кв.м. знесено. Згідно листа Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 29.03.2023 № 01-11/1225 вбачається, що при перевірці відомостей в державному реєстрі, право власності зареєстроване на будинок [ADDRESS] загальною площею 93,2 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м., що фактично в цілому і становить 3/10 частин відповідного об`єкта. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частини об`єкта нерухомого майна від 17 березня 2023 року виданого ТОВ «ТК ЧМБТІ» випливає, що житловий будинок загальною площею 93,2 кв.м., фактично належить [PERSON] , тому унеможливлює виділу в натурі частини відповідного об`єкту. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право мирно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації, припинення юридичної особи чи смерті. Згідно з положеннями ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно до вимог ст. 349 ЦК України є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова ВС від 17.01.2019р. № 708/254/18). При цьому поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо цього будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи викладене, виходячи з вимог ст.ст. 346, 349 ЦК України та беручи до уваги, що доказів подання заяви відповідачем про внесення змін до державного реєстру про припинення права власності не надано, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved