Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

20.02.2023 Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мати якого померла [INFO] . Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, родинний зв`язок з ним не підтримує. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини на дитину з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь закладу або особи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, до досягнення нею повноліття. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] [INFO] померла. З 02.07.2020 на профілактичному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній [PERSON] як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. 27.01.2023 до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей звернувся [PERSON] - рідний дядько дитини та повідомив, що батько дитини [PERSON] залишив на нього свого малолітнього сина [PERSON] , а сам поїхав за кордон. Співробітниками ювенальної превенції було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, а малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано в родину рідного дядька [PERSON] (Наказ № 112 від 27.01.2023). Спеціалістами служби у справах дітей 27.01.2023 обстежено умови проживання дитини в родині дядька за адресою: [ADDRESS] , які є задовільними. Відповідно до характеристики КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг», малолітній [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно, має оцінки початкового рівня навчальних досягнень. Після смерті матері [PERSON] знаходився у батька, неодноразово після сварки з батьком тікав до свого старшого брата [PERSON] та дядька. На теперішній час вихованням дитини займається дядько [PERSON] , який підтримує зв`язок з класним керівником хлопця. [PERSON] приступив до навчання, вчасно надав медичні довідки до школи. Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення по Заводському району від 19.01.2023, батько [PERSON] перебуває на обліку як одержувач державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника з 14.11.2021 по теперішній час. За словами дядька, батько [PERSON] жодного разу не надавав дитині матеріальної допомоги на його утримання. Малолітній [PERSON] написав заяву про те, що він і надалі хоче проживати з дядьком [PERSON] . Питання щодо стану виконання батьком батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 09.02.2023 (протокол № 3), на якому одноголосно було вирішено подати до суду позовну заяву про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав. Відповідно до висновку № 18.03/01-27-110 від 17.02.2023, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення нею повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 2 147,20 грн за дві вимоги: одна вимога немайнового характеру - позбавлення батьківських прав (1 073,60 грн) та одна вимога майнового характеру - стягнення аліментів (1 073,60 грн). На підставі викладеного та

Outcome: approved