Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 15.03.2003 року по 06.12.2022 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З вересня 2022 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети. Неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач взагалі не надає постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання спільного сина. Позивач працює, проте її доходів не вистачає для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя [PERSON] , його повного та всебічного розвитку. Крім того, позивач постійно допомагає повнолітньому сину [PERSON] , який є студентом 4 курсу у ВСП «ЗЕФК НУ «Запорізька політехніка», сплачує комунальні послуги. При цьому, відповідач працює та має регулярний дохід приблизно 18\~000 грн., не має хронічних захворювань, користується транспортним засобом. Стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться. На його утриманні ніхто не знаходиться. Також, він отримує пенсію в розмірі 13\~000 грн., тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 14.04.2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні представник позивача\~ [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що не заперечує та не відмовляється від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Також зазначив, що з грудня 2022 року надає матеріальну допомогу на утримання дитини, на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи відповідні платіжні інструкції. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст.\~141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №77. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.02.2008 року серії [NUMBER] , актовий запис №176. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дітини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. Відповідно до\~ч. 1 ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до\~\~п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~адміністративних заходів. Згідно\~з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір\~аліментів,\~які необхідно\~стягнути з\~відповідача на\~користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року складає 2 833 гривень. В судовому засіданні не встановлено, що у відповідача є проблеми зі станом здоров`я та його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду. Крім того, судом прийнято до уваги, що [PERSON] з грудня 2022 року надавав матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується платіжними інструкціями від 15.12.2022 року №152106918 на суму 500 грн., від 06.01.2023 року №153813451 на суму 3\~000 грн., від 27.01.2023 року №155602756 на суму 3\~000 грн., від 09.02.2023 року №156591999 на суму 3\~500 грн., від 12.03.2023 року №159201773 на суму 4\~000 грн., від 26.03.2023 року №160498360 на суму 3\~000 грн., від 16.04.2023 року №162142131 на суму 4\~000 грн., від 30.04.2023 року №163335382 на суму 1\~000 грн. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дитини до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить його належне утримання. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, а також визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.04.2023 року, оскільки, на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.

Outcome: approved