Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] , який діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , законних представників малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій просить суд стягнути них на свою користь 25792, 03 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та 25792,03грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, завданої їх малолітнім сином. Позов обґрунтовано тим, що 27.01.2020 року о 12год 15хв у приміщенні ЗОШ №20 ліцею «Лідер», що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул.Сільвая, 3 у приміщенні класу 6 «б» під час перерви між уроками [PERSON] , [INFO] , наніс тілесні ушкодження своєму однокласнику [PERSON] , [INFO] . Вказані тілесні ушкодження згідно висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи №63 від 02.03.2020 кваліфікуються як середньої тяжкості. Відповідно до Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/1690/21 від 22 березня 2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] за ч.1 ст.184 КУпАП. У зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій малолітнього [PERSON] , тілесними ушкодженнями, батьки малолітнього [PERSON] , зверталася за медичною допомогою на що було витрачено 25792,03грн. Тривале лікування, період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги спричинили негативні зміни у житті дитини через неможливість продовження активного життя, відвідування школи, зайняття футболом. З огляду на глибину душевних і моральних страждань малолітнього [PERSON] , позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в розмірі 25792,03 грн. Враховуючи те, що шкода завдана [PERSON] , [INFO] , який є малолітньою особою, відповідальність за завдану ним шкоду повинні нести його батьки, які є відповідачами у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Закарпатського апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення №308/1690/21 щодо [PERSON] за ч.1 ст.184 КУпАП. Ухвалою суду від 30.01.2023 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідальність за шкоду завдану малолітньому [PERSON] повинен нести навчальний заклад Ліцей №20, оскільки завдання тілесних ушкоджень сталося на території навчального закладу під час навчального процесу (на перерві). Щодо посилання на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2021 року, то така згідно ст.82 ЦПК України, не має преюдиційного значення, а висновок експерта не визначає однозначно, що саме дії [PERSON] є у причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненими [PERSON] тілесними ушкодженнями. Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2020 року до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява [PERSON] , відповідно до якої 27 січня 2020 року о 12 годині 15 хвилин в м.Ужгород, по вул.Сільвая, 3, у приміщенні ЗОШ №20 ліцею «Лідер» у приміщенні класу 6 «б», під час перерви між уроками учень 6 класу [PERSON] під час конфлікту наніс тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правого передпліччя своєму однокласнику [PERSON] . На підставі вказаної заяви Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12020070030000447 від 06.02.2020. Постановою від 20.01.2021 кримінальне провадження №12020070030000447 від 06.02.2020 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вказаною постановою, яка набрала законної сили, констатовано, що суб`єктом злочину, передбаченого ст.122 КК України є осудна особа, яка досягла 14 річного віку. Оскільки [PERSON] на момент вчинення правопорушення не досяг вказаного віку, слідчим встановлено відсутність суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення, які є елементами складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/1690/21 від 22 березня 2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Вказану постанову мотивовано тим, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000442 від 03.02.2021 підтверджується, що 05.02.2020 був встановлений факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який у приміщенні ЗОШ № 20 ліцею «Лідер», наніс тілесні ушкодження однокласнику гр. [PERSON] , [INFO] . У протоколі [PERSON] своїм підписом засвідчила, що зі змістом процесуального документу вона ознайомлена, копію його отримала. Зі змісту письмових пояснень [PERSON] убачається, що її син, [PERSON] у 2020 році мав конфлікт зі своїм однокласником, [PERSON] , під час якого вони нанесли один одному тілесні ушкодження. При цьому [PERSON] зазначила, що зобов`язується більше часу приділити вихованню свого сина. Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого [PERSON] від 04.09.2020, протоколами допиту малолітніх (неповнолітніх) свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та письмовими поясненнями [PERSON] . У тому числі вищевказані свідки підтвердили, що 27.01.2020 під час перерви у ЗОШ № 20 ліцею «Лідер» між учнями [PERSON] та [PERSON] мав місце конфлікт, під час якого вони штовхались та намагались побороти один одного. Під час конфлікту [PERSON] схопив [PERSON] за шию, тягнув між партами та, схопивши за руку, кинув на землю. Після падіння на землю [PERSON] відчув біль у руці і тому одразу ж з однокласниками направився до травмо пункту ЗОШ № 20 . Висновком експерта № 63 від 02.03.2020 підтверджено заподіяння [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Під час судово-медичного дослідження у [PERSON] виявлено закритий перелом обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням відламків. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням відламків могли виникнути внаслідок поперечного згинання кісток з прикладанням сили в середню третину правого передпліччя, що могло мати при ударі тупим твердим предметом у відповідну ділянку, або від падіння, за умови ударяння відповідної ділянки у виступаючі предмети, за обставин, на які вказує потерпілий. По давності вкладаються у час події, яка мала місце 27.01.2020 і не суперечать обставинам справи. Постановою про закриття кримінального провадження від 20 січня 2021 року підтверджується, що кримінальне провадження №12020070030000447, внесене 06.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.01.2023 постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2021 року залишено без змін. Згідно з ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам суд, виходячи з вище встановлених обставин, доходить висновку про причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітнього [PERSON] , [INFO] , та заподіянням ним шкоди - завдання тілесного ушкодження малолітньому [PERSON] , [INFO] . Нормами чинного законодавства, зокрема цивільного та кримінального, передбачено, що за дії дитини, яка не досягла 14 років, усю відповідальність несуть батьки. Підставою притягнення батьків до цивільно-правової відповідальності за правопорушення, вчинені неповнолітніми дітьми, виступає їх власне правопорушення, під яким слід розуміти винне, протиправне невиконання покладених на них обов`язків щодо належного виховання дітей. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки, або особи, які їх змінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому мають відшкодувати спричинену шкоду їх сином. Виходячи з вищевикладеного, застосуванню у даній справі підлягають положення ч.4 ст.1178 ЦК України, оскільки в судовому засіданні доведено, що малолітня особа завдала шкоди з вини батьків, яка полягає у недостатньому здійсненні виховання щодо поваги прав інших осіб, духовного та морального розвитку. Судом встановлено, що шкода заподіяна здоров`ю малолітньому [PERSON] , [INFO] , була спричинена саме внаслідок нездійснення відповідачами [PERSON] та [PERSON] належного догляду і контролю за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який 27 січня 2020 року о 12 годині 15 хвилин в [ADDRESS] , у приміщенні ЗОШ №20 ліцею «Лідер» у приміщенні класу 6 «б», під час перерви між уроками під час конфлікту наніс тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правого передпліччя своєму однокласнику [PERSON] . Відповідачами не спростовано, що шкода завдана позивачу, не є наслідком несумлінного здійснення нагляду за їх малолітнім сином. Стаття 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В даному випадку відповідачами не було здійснено належного нагляду за їх малолітнім сином, що встановлено відповідною Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2021 року, якою матір - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, що має наслідком необхідність відшкодування завданої шкоди відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Доводи представника відповідачів про те, що відповідальним за завдану шкоду повинен бути навчальний заклад ліцей №20, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачами не доведено, що шкода малолітньому [PERSON] завдана внаслідок нездійснення саме навчальним закладом належного контролю за неповнолітнім [PERSON] у час знаходження його під їхнім наглядом. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У підтвердження розміру завданої майнової шкоди на суму 25792,03грн. позивачем подано: виписку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» (м.Київ) з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної карти : 543003 [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що останньому проведено 29.01.2020 хірургічну операцію: закриту репозицію переломів кісток лівого передпліччя у с/з, MOC TEN; консультативний висновок медичного центру «Prevention» від 15.06.2020; рахунок-фактуру №03 від 28.01.2020 на придбання набору імплантатів для остеосинтезу на суму 15800грн. та квитанцію про його оплату №37 від 29.01.2020; товарний чек №18595 від 28.01.2020 на суму 3251,23грн. на придбання медикаментів у ТОВ «Азимут» та квитанцію до прибуткового касового ордеру №ПКО-0129 про його оплату; фіскальний чек від 13.04.2020 на суму 200грн. ТОВ «медичний центр «Діамед» за проведення рентгенографії кісток передпліччя в 2-х проекціях; товарний чек аптечного пункту №1 ТОВ «Нова хвиля» від 31.01.2020 на суму 117грн., для придбання бандажу на плечовий сустав; товарний чек аптеки №8 ТОВ «Аптека мірра» на придбання медикаментів на суму 97грн договір співстрахування добровільного медичного страхування від 29.01.2020 та квитанцію про його оплату на суму 3040грн.; а також чеки на придбання пального від 28.01.2020 на суму 958,65грн., 29.01.2020 на суму 958,65грн.та 01.02.2020 на суму 1369,50грн., враховуючи, що [PERSON] був доставлений з м.Ужгород до лікувального закладу в м.Київ власним автотранспортом позивача. Враховуючи підтвердження розміру завданої майнової шкоди на суму 25792,03грн. належними та допустимими доказами, така підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Позивач просить також стягнути з відповідачів 25792,03грн. у відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі №635/6868/16-ц. При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачами та їх вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідачів та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачає необхідність встановлення певних обставин, а саме, протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №761/28949/17. Суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину душевних страждань останнього, який через дії малолітнього [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження, звертався для надання медичної допомоги, проходив хірургічне лікування, тривалу реабілітацію, втратив можливість займатися улюбленим видом спорту - футболом, а отже, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій, внаслідок порушення звичного устрою життя, що із врахуванням принципу розумності та справедливості, є підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , на час завдання ним тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] , [INFO] , був малолітньою особою, відповідальність за завдану ним шкоду, враховуючи вимоги ст.ст.1178, 1190 ЦК України, несуть солідарно його батьки - [PERSON] , [PERSON] , як законні представники. Відповідно до положень частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. За таких обставин позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди задоволено в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави 1073грн. 60 коп. Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволені частково, розмір судового збору підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 25792,03грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 5 000 грн. (19%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь держави складає 509 грн. 90 коп.

Outcome: partial