Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

В листопаді 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4 т. 1) до відповідачки [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перцова М.Г., в якому просила суд: - усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її рідний брат - [PERSON] . Після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] . При зверненні з заявою про прийняття спадщини до третьої особи, позивачка дізналася, що відповідачкою, як донькою її померлого брата також була подана заява про прийняття спадщини після смерті батька (спадкодавця). Оскільки за життя відповідачка, як донька [PERSON] злісно ухилялася від своїх обов`язків, покладених на неї законом, щодо утримання та піклування про свого батька, який цього потребував і перебував у безпорадному стані, внаслідок тривалого зловживання алкогольними напоями, весь тягар по утриманню несла безпосередньо позивачка, остання вимушена була звернутися до суду про усунення відповідачки від права на спадкування, на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. 10 серпня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 90, 91 т. 1), в якому відповідачка проти позову заперечила, зазначивши, що доводи позивачки про безпорадний стан її батька є безпідставними, оскільки батько за життя не потребував стороннього догляду, оскільки він працював, та отримував пенсію за віком. При цьому за життя батько позивачки ніколи не звертався до неї про допомогу, не дивлячись на це відповідачка періодично йому допомагала. Твердження позивачки, що відповідачка самоусунулась від допомоги батьку, і навіть після його смерті не сплатила заходи щодо його поховання, на думу сторони відповідача є неправдивими, оскільки позивачка відмовилась від отримання грошей від відповідачки за сплачений нею обряд поховання спадкодавця, які були запропоновані відповідачкою. 19 жовтня 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 85, 86 т.1), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що за місцем проживання спадкодавця двічі була пожежа, і особисто позивачка несла витрати щодо утримання спадкодавця, придбавала йому продукти харчування та одягу, несла витрати з утримання будинку, прибудинкової території та сплаті за житлово-комунальні послуги, при цьому відповідачка ніколи не цікавилась життям батька. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив, просили суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник, проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзиві на позов. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомила, пояснення на позов, не подавалися. За заявою сторони позивача, судом були допитані, в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки по квартирі, в якій проживав її покійний брат [PERSON] . Також свідок зазначила, що працює на посаді двірника. Свідку відомо, що брат позивачки зловживав алкогольними напоями, у зв`язку з чим не мав грошових коштів на своє утримання, і йому постійно допомагала позивачка, яка фактично його утримувала, при цьому коли позивачка не мала можливості приїхати до брата, то вона просила свідка допомогти, прибрати в квартирі, приготувати їсти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є його дружиною, яка постійно турбувалася за своїм братом [PERSON] , який фактично залишився наодинці після смерті його матері. За життя останній зловживав алкогольними напоями, багато курив, мав численні хвороби, і не міг себе самостійно утримувати та обслуговувати себе, потребував кошти. Свідок систематично привозив йому продукти харчування та страви, які готувала позивачка, а також купував йому пиво «Арсенал». Крім того, позивачка несла витрати зі сплати за житлово - комунальні послуги та оплату вартості лікування. За заявою сторони відповідача, були допитані, в якості свідків, сама відповідачка та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитана, в якості свідка відповідачка, зазначала, що за життя постійно спілкувалась з батьком, не дивлячись на те, що батьки розірвали шлюб. Коли вона була маленькою дитиною. Звертала увагу суду, що в певний період часу вона працювала разом з батьком та його колегами. Крім того, батько за життя допомагав їй з науковою діяльністю, і ніколи не звертався до неї за допомогою, зазначаючи, що йому достатньо коштів для проживання. При цьому, на більшості сімейних свят, батько відповідачки був присутнім. За життя батько зловживав алкогольними напоями, але він не був у безпорадному стані, та не потребував стороннього догляду. Напередодні смерті, відповідачка відвідувала його в лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком відповідачки, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі. Він був знайомий з батьком відповідачки, яка за життя постійно спілкувалась з батьком, який також їй допомагав, і ніколи не звертався до них з проханням надати йому матеріальну чи іншу допомогу. Свідку відомо, що періодично батько відповідачки зловживав алкоголем, але не був у безпорадному стані. Також свідок допомагав здійснити заміну замка на вхідних дверях в квартирі батька відповідачки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була знайома з [PERSON] , оскільки разом вони працювали до 2006р. на державному підприємстві. В подальшому вона почала працювати приватно, відкривши власну компанію, і періодично надавала роботу [PERSON] на виконання певних проектів, що тривало, приблизно до 2012р. Після 2020р. вона з [PERSON] не спілкувалась, і в подальшому в 2021р. дізналася, що він помер. За життя [PERSON] працював і отримував «пристойний» заробіток, та пенсію. Свідку не відомо, щоб він перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю відповідачки, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Була в добрих стосунках з позивачкою. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , продовжувала з ним спілкуватись і періодично бачитись на спільних наукових заходах. Свідку відомо, що [PERSON] працював, допомагав доньці у її науковій роботі, був забезпечений житлом та роботою. Після виходу на пенсію, не звертався до відповідачки з проханням про надання йому допомоги та не перебував у безпорадному стані. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, про допит яких вони клопотали перед судом, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [INFO] помер [PERSON] - рідний брат позивачки та батько відповідачки (а.с. 9-11, 99 т. 1), після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на: квартиру [ADDRESS] (а.с. 107 т.1). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до третьої особи звернулася 13 жовтня 2021р. відповідачка та 25 жовтня 2021р. - позивачка (а.с. 96, 119 т. 1). Звертаючись до суду з вказаним позовом сторона позивача наголошувала, що за життя спадкодавець [PERSON] перебував у безпорадному стані, оскільки зловживав алкогольними напоями, потребував стороннього догляду, про що було відомо відповідачці, як доньці спадкодавця, і яка злісно ухилялася від своїх обов`язків, покладених на неї законом, щодо утримання та піклування про свого батька. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності з ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Частиною 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до правових позицій Верховного Суду наведених у постанові від 19 травня 2020р. по справі № 453/968/17, позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020р. у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019р. у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18) у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018р. у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). Так, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано суду жодного належного і допустимого доказу, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що спадкодавець [PERSON] перебував в безпорадному стані, при цьому під час розгляду справи позивачка не довела, що спадкодавець за життя звертався до відповідачки, своєї доньки з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого остання ухилялась. Допитані в судовому засіданні зі сторони позивача свідки не зазначили конкретні обставини безпорадного стану спадкодавця, при цьому визнали, що останній зловживав алкогольними напоями. Разом з тим, свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки зазначав, що ним неодноразово придбавалося для спадкодавця алкогольні напої, зокрема пиво «Арсенал». Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не було подано до суду заяви про витребування відповідної медичної документації щодо стану здоров`я спадкодавця (перебування спадкодавця на обліку у лікаря - нарколога), і призначення відповідної судово - медичної експертизи. Критично судом оцінюються і покази свідків, зі сторони відповідача, зокрема свідків: [PERSON] , [PERSON] , які є родичами відповідачки і зацікавлені у розгляді справи на стороні відповідача. При цьому свідок [PERSON] повідомила, що з 2020р. припинила спілкування з [PERSON] . Проте жоден свідок, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача не повідомив суду наявність звернення [PERSON] за життя до своєї доньки - відповідачки, з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого остання ухилялась. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30 травня 2008 р. при встановленні факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця суду слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки в ході розгляду справи, судом не встановлено, одночасної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачки не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed