Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

28.11.2022 року [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом до ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно якого просила: 1. Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) страхове відшкодування у розмірі 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. 2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3953 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 42 копійок, три відсотки річних у розмірі 237 (двісті тридцять сім) гривні 21 копійок, інфляційні втрати у розмірі 729 (сімсот двадцять дев`ять) гривень 70 копійок, а всього 4920 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 33 копійок. 3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , страхове відшкодування у розмірі 120250 (сто двадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок. 4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 24379 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят дев`ять) гривні 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 1462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) гривні 77 копійок, інфляційні втрати у розмірі 4499(чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 81 копійок, а всього 30342 (тридцять тисяч триста сорок дві) гривні 03 копійки. 5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ), яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , страхове відшкодування у розмірі 120250 (сто двадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок. 6. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ), яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 24379 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят дев`ять) гривні 45 копійок, три відсотки річних у розмірі 1462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) гривні 77 копійок, інфляційні втрати у розмірі 4499 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 81 копійок, а всього 30342 (тридцять тисяч триста сорок дві) гривні 03 копійки. 7. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598) на користь [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 8. У разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог відповідно до вимог статті 430 ЦПК України допустити його негайне виконання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] близько 19 год. 00 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Одеса під час руху на ділянці автодороги 390 км + 700 метрів в напрямку м. Київ мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «LEXUS RX 350», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отримання тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної ДТП 13 грудня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №12021160000001430 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП (12.12.2019 року) була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом №АР7523706. 22.03.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого [PERSON] , сина загиблого [PERSON] (законний представник [PERSON] ) та доньки загиблого [PERSON] (законний представник [PERSON] ). Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 260 000,00 грн., з яких: 19500,00 грн. моральної шкоди для дружини загиблого [PERSON] : 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для сина загиблого [PERSON] (законний представник [PERSON] ) та 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для доньки загиблого [PERSON] (законний представник [PERSON] ). 15.08.2022 року та 22.08.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» були скеровані заяви про доручення документів, а саме: довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 03.08.2022 року, довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 18.08.2022 року. Листом від 13.09.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та відомостей про доходи [PERSON] (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем); відомостей про доходи [PERSON] (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем). Позивач звертає увагу на те, що 30.09.2022 року у відповідь на лист Страховика від 13.09.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» були скеровані письмові пояснення по справі щодо надання інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, відомостей про доходи як загиблого, так і дружини загиблого, а також інформацію щодо наявність/відсутність найближчих родичів загиблого. Листом від 24.10.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його». Позивач зазначає, що з рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «LEXUS RX 350», реєстраційний номер [NUMBER] , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Відповідно до преамбули ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є ДПТ, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують, транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-3321 6св18). Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. З урахуванням зазначеної норми закону, пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювана, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. При цьому, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Тому у даному випадку, посилання на п.36.2 ст.36 Закону не може застосовуватись, адже кримінальне провадження №12021160000001430 на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, а не розглядається відповідним судом. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому, правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачу є встановленим та не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст.1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив відповідальність страховика за збитки, заподіяні джерелом підвищеної небезпеки та смертю фізичної особи. Зокрема, вказав, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди. Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ДТП, внаслідок якої загинув син позивача, є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини і страхувальника у вчиненні ДТП. Також позивач додатково звертає увагу, що відповідач при розгляді страхової справи у порушення ст. 34 Закону не вчиняв дії після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме п. 34.1. Закону, згідно якого страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Позивач зазначає, що він зі свого боку вчинив всі необхідні дії задля сприяння Відповідачу у наданні необхідного обсягу документації, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії заяв та додатки до них та письмових пояснень. Відповідно до статті 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Па підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ Національної поліції зобов`язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров`я довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров`я України, відомості про діагноз, лікування прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної відшкодованої шкоди. Тобто з метою перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди та наданих заявником документів Відповідач мав право звернутись до компетентних органів для отримання належних документів, доказів, які підтверджують факт ДТП та перевірити достовірність наданих документів. Проте, такі дії Відповідачем не проводились. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved