Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки заборгованість з орендної плати у розмірі 54000,00 грн. та заборгованість з комунальних послуг в розмірі 15456,02 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що між нею, ФОП [PERSON] та відповідачкою, [PERSON] 01.08.2016 року укладено договір оренди нежилого приміщення № 3а (далі - Договір). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Договору, орендодавець надає орендарю в строкове платне користування (оренду) квартиру, загальною площею 63,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] , з метою проживання. 01.08.2016 року сторонами підписано акт приймання - передачі орендованого майна. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за користування наданим приміщенням, орендар щомісячно сплачує орендодавцю: орендну плату у розмірі 3900,00 грн, відшкодування комунальних послуг (квартплата, опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання, домофон), згідно виставлених рахунків комунальними службами. Оплата здійснюється щомісячно до 05 числа кожного місяця, згідно п. 4.2. Договору. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.02.2018 розмір орендної плати змінено на 4500,00 грн. З березня 2022 року у орендаря виникла заборгованість станом на лютий 2023 року за орендну плату і становить 54 000 грн (12 місяців х 4500,00 грн = 54 000,00 грн) та компенсацію комунальних послуг (з лютого 2022 року) - 15 456,02 грн, з яких: газопостачання та доставка газу - 371,79 грн; вивіз сміття - 230,51 грн, теплопостачання, обслуговування ВБС теплопостачання та постачання гарячої води - 10 248,18 грн, водопостачання/водовідведення, ремонт ВБС водопостачання/водовідведення, абонентське обслуговування - 2 046,99 грн, квартплата - 2 233,55 грн, обслуговування домофонів - 325,00 грн. Отже, станом на лютий 2023 року заборгованість [PERSON] перед ФОП [PERSON] за договором оренди нежилого приміщення № 3а від 01.08.2016 становить 69 456,02 грн. За таких обставин, позивачка вимушена звернутися до суду, просить стягнути з відповідачки на свою користь 69 456,02 грн заборгованість, яка складається із: заборгованості з орендної плати у розмірі 54 000,00 грн; заборгованості з комунальних послуг у розмірі 15 456,02 грн., та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подано заяву про розгляд справи без участі позивача, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, відзив на позовну заяву не подала. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно зі ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, за таких обставин, ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, 01 серпня 2016 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір оренди нежилого приміщення № 3а, згідно з яким позивачка передала в строкове платне користування (оренду) квартиру загальною площею 63,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] , з метою проживання, строком з 01 серпня 2016 року по 30 липня 2019 року. Правочин укладений в письмовій формі. Відповідно до акту приймання - передачі об`єкта нерухомості (квартири) за адресою: [ADDRESS] , згідно договору оренди № 3а від 01.08.2026 року ФОП [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла 01 серпня 2016 року вказаний об`єкт нерухомого майна (квартиру). Згідно розділу 4 «Платежі і розрахунки» договору оренди, відповідачка зобов`язувалася до 05 числа кожного місяця сплачувати позивачці орендну плату в розмірі 3900, 00 грн. та відшкодовувати комунальні послуги (квартплата, опалення, водо забезпечення, газо забезпечення, електроенергія, домофон) згідно виставлених рахунків комунальними службами. 01 лютого 2018 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої внесено зміни до п. 4.1. договору, а саме змінено розмір орендної плати на 4500,00 грн. Як зазначає позивачка у своїх позовних вимогах, взявши на себе зазначені обов`язки, відповідач не виконала їх та порушила умови договору оренди нежилого приміщення № 3а. Так, починаючи з лютого 2022 року [PERSON] не сплачує орендну плату та відшкодування за комунальні послуги. Станом на лютий 2023 року заборгованість з орендної плати становить 54 000 грн (12 місяців х 4500,00 грн = 54 000,00 грн). Борги за несплату коштів за надання комунальних послуг в загальній сумі становить - 15 456, 02 грн. (газопостачання та доставка газу - 371,79 грн; вивіз сміття - 230,51 грн, теплопостачання, обслуговування ВБС теплопостачання та постачання гарячої води - 10 248,18 грн, водопостачання/водовідведення, ремонт ВБС водопостачання/водовідведення, абонентське обслуговування - 2 046,99 грн, квартплата - 2 233,55 грн, обслуговування домофонів - 325,00 грн). Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626, ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму, наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк та плату. Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 812 Цивільного кодексу України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Згідно ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Частиною 1 статті 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи правову оцінку дослідженим доказам, суд приходить до висновку, що дійсно між позивачкою та відповідачкою 01 серпня 2016 року укладений письмовий договір оренди житлової площі, відповідачка, взявши на себе обов`язки, відповідно договору, належним чином їх не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за оренду житла за період лютий 2022 року по лютий 2023 року у загальному розмірі 54 000 грн; борги за несплату коштів за надання комунальних послуг у загальному розмірі 15 456, 02 грн., у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди житла обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Доказів, що спростовують вказане відповідачкою суду не надано. За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із доведеності та обґрунтованості позовних вимог позивачки, підлягають стягненню з відповідачки на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved