Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла його (позивача, баба по родинній лінії батька) [PERSON] , а після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок, розташований у [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, який належав до суспільної групи «робітничий двір». Покликається на те, що ще за життя, а саме 03.09.1995р., його (позивача) баба [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому (позивачу). Зазначає, що у відповідності до ст.549 ЦК УРСР він (позивач), як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , так як вступив в управління її спадковим майном. Стверджує, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння. Вказує, що беручи до уваги те, що він (позивач) є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї баби [PERSON] , спадщину прийняв у встановленому законом порядку, інших спадкоємців, яким би належало право на частку у спадщині не має, спірний житловий будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію та враховуючи те, що відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок створює складнощі в належному оформленні права власності, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним (позивачем) право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~Яксманицького Романа\~Степановича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Голубінка Л.В. Так, представник позивача - адвокат Голубінка Л.В. в судове засідання не з`явилася, а подала через канцелярію суду заяву, у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без участі сторони позивача. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечують проти позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та просять справу слухати у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус\~Яворівського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~Яксманицький Р.С.в судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи №317/2022 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.03.2023р. №71940670, відповідно до якої у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу заведено спадкову справу №317/2022 після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.03.2023р. №71940673, відповідно до якої спадкодавцем [PERSON] складено заповіт, який зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій 03.09.1995 за №6 та просив розглядати справу у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (баби позивача). До складу даної спадщини входило, в тому числі право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, який відносився до суспільної групи «робітничий двір» та фактично належав спадкодавиці згідно даних погосподарських книг. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на спірний житловий будинок. Спадкодавиця [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 03.09.1995 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Пнікутської сільської ради народних депутатів Мостиського району Львівської області, яким усе своє майно заповіла своєму внукові [PERSON] (позивачу). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №6. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак здійснював догляд за спірним будинковолодінням, обробляв землю. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії останнього як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини (спірного будинковолодіння). Відповідно до копій сторінок спадкової справи №317/2022, заведеної після смерті [PERSON] позивач звернувсь до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] , котра померла [INFO] . Судом не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині, та які у встановленому законом порядку прийняли таку. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавиці [PERSON] спірне будинковолодіння успадкував саме позивач [PERSON] . При цьому, приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С., - позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Нотаріус роз`яснив позивачу можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть і заповіту спадкодавиці [PERSON] ; довідкою виконавчого комітету Мостиської міської ради №470 від 07.09.2022р. про склад сім`ї на час смерті спадкодавиці [PERSON] ; випискою з погосподарської книги №1-3 по [ADDRESS] про належність спірного будинковолодіння до суспільної групи; копією технічного паспорта на спірний будинок; листом-повідомленням про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок від 06.03.2023р.; копіями сторінок із спадкової справи №317/2022, заведеної після смерті [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавиці [PERSON] належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, хоча і не оформила право власності на таке, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивача [PERSON] , який у встановленому порядку прийняв дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останнім права власності на спірне спадкове майно будинковолодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved