Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] 16 травня 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 17 червня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 40. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON] [INFO] , яка на момент подачі позовної заяви є малолітньою. З початку 2021 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому випадку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначила, що фактично шлюбні відносини з 01 серпня 2022 року між ними припинені, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Разом вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою, на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час ведення між ними спільного господарства припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини в них не має, вважала, що примирення між нею та відповідачем неможливе, а подальше спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач надала заяву, в якій вона просила справу розглянути без її присутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача надала заяву якою позовні вимоги просила задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 17 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 40. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON] [INFO] , яка на момент подачі позовної заяви є малолітньою. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя у подружжя не склалося, з початку 2021 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому випадку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично шлюбні відносини з 01 серпня 2022 року між ними припинені, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, разом вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою, на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільне господарство не ведуть. Примирення між подружжям неможливе, а подальше спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище позивача залишити « [PERSON] » (на прохання позивача). На підставі викладеного,

Outcome: approved