Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі положень ст. 180-183 СК України. Свій позов мотивувала тим, що 14 червня 2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач з 30 січня 2023 року не приймає участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини, хоча таку можливість. Відповідач працює в ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» на посаді диспетчера, а також в страховій компанії «Країна» на посаді старшого агента, при цьому є фізичною особою-підприємцем, привозить автомобілі з країн Європи та перекуповує транспортні засоби в межах України. Крім того 21 березня 2023 року отримав дохід у розмірі 50\~000,00 доларів США, що зафіксовано договором поділу майна. Відповідач інших неповнолітніх дітей не має, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Натомість позивачка ніде не працює, жодної допомоги на дитину не отримує, а тому не може в повній мірі забезпечити належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 січня 2023 року (з дати подання позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу, справа № 127/2735/23) і до досягнення повноліття дитини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Користуючись своїм правом, [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, зважаючи на невідповідність дійсним обставинам доводів позивачки про його доходи. Вказує, що він працює в НЕК «Укренерго» на посаді диспетчера диспетчерської служби РДЦ Південно-Західного регіону та офіційно отримає заробітну плату, про що надає відповідну довідку. Однак, звертає увагу, що він ніколи не працював у страховій компанії «Країна» на посаді страхового агента. На даний час не є фізичною особою-підприємцем, так як ним 03 січня 2017 року припинено підприємницьку діяльність. Він не перекуповує транспортні засоби та не отримав дохід від поділу їхнього спільного будинку, оскільки 50 000,00 доларів США є компенсацією за половини вартості будинку під час його поділу, які використані на придбання особистого житла. При цьому вказує, що позивачка є самозайнятою особою, а саме професійним фотографом та працює під прізвищем [PERSON] (прізвище попереднього чоловіка). Також, відповідач зазначає, що вимоги позивача про стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної доньки в розмірі частки від його доходу, починаючи з дня подання ним позовної заяви до суду про розірвання шлюбу суперечать вимогам чинного законодавства України, так аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову, тобто в даному випадку з 28 березня 2023 року. Позивач правом надання відповіді на відзив не скористалася. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (копія Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 червня 2016 року, а.с. 4). Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року шлюб між сторонами у справі розірвано (справа № 127/2735/23, а.с.6-8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2022 року (а.с.9). 21 березня 2023 року між сторонами в справі укладено договір поділу майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Слєсарєвим В. В., реєстровий номер 399, відповідно до умов якого [PERSON] переходить в особисту власність земельна ділянка, житловий будинок та автомобіль, а [PERSON] була виплачена грошова компенсація в сумі 1 828430,00 грн, що є еквівалентом 50\~000,00 доларів США(а.с.22-25). Позивачка з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідками Квартального комітету «Ясний» від 21 березня 2023 року, № 132(а.с.10). За даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України в [PERSON] відсутні доходи (довідка від 21 березня 2023 року, а.с.18-21). Відповідач проживає окремо, працює в ПрАТ «Національній енергетичній компанії «Укренерго» та займає посаду диспетчера диспетчерської служби РДЦ Південно-Західного регіону, загальна сума доходу за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року складає 408 597,36 грн. В Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно відсутні відомості про наявність у останнього зареєстрованого права на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 квітня 2023 року №328589170. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06 квітня 2023 року слідує, що ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність (діяльність таксі). Доказів надання відповідачем допомоги на утримання дитини матеріали справи не містять. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2833 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 6 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України, та надані сторонами докази щодо них. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що відповідач працює в страховій компанії «Країна», а також займається підприємницькою діяльністю, так як вказані обставини не підтверджуються жодними належними доказами. Щодо отримання відповідачем коштів відповідно до договору про поділ майна, то суд звертає увагу, що це є компенсацією його частки в спільному майні подружжя. Надані позивачем копії квитанцій та чеків на підтвердження понесених позивачем витрат на утримання дитини суд оцінює критично, оскільки в них відсутні відомості про те, хто їх здійснював та для кого призначенні придбані товари. Не є допустимим та достовірним доказом і надані відповідачем світлини в підтвердження зайняття позивачем підприємницькою діяльністю. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша\~статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.185 СК України, той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Щодо стягнення аліментів з подання заяви про розірвання шлюбу (за попередній період), то суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак позивач не надала належних доказів, які б підтверджували, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Пояснення осіб не є доказом по справі. У зв`язку з цим, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 29 березня 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 536,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial