Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Глембоцьку К.О. звернулася до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі», мотивуючи позов тим, що 10.09.2020 року позивач та відповідач уклали договір оренди землі №389, згідно якого відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:003:0569, загальною площею 1,1313 га. Згідно п.9 Договору перебачено, що щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПІДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів. П.10 Договору передбачає, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно п.11 Договору орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня за поточний рік. Позивач зазначає, що орендна плата за 2021-2022 рік йому не була сплачена, а також за весь час дії договору не враховувався індекс інфляцій. Позивач звертався в усній формі до відповідача, однак до цього часу орендна плата відповідачем не виплачена. 04.03.2023 року представником позивача було направлено заяву-вимогу про добровільне розірвання вказаного договору оренди у зв`язку з істотним порушенням виконання його умов, однак відповідачем проігнорована дана вимога. Позивач вказує, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати договір оренди землі №389 від 10.09.2020 року, кадастровий номер 7124989000:03:003:0569, площею 1,1313 га, укладений між сторонами, а також стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 26.04.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 19.05.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, аргументуючи тим, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. П.11 Договору передбачено, що орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року. Тобто, договором оренди землі передбачено, що орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, але згідно договору, за погодженням сторін орендна плата за землю може бути сплачена в будь-який інший строк протягом року. Відповідач вказує, що твердження позивача щодо невиплати орендної плати ТОВ «Грін Ленд Індастрі»вчасно та в повному обсязі, що порушує права позивача як власника земельної ділянки та вказує про систематичне невиконання договору оренди землі в частині виплати орендної плати, не підтверджено належними і допустимими доказами, а саме позивач не надав докази невиплати з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на його користь орендної плати, не надав доказів систематичної невиплати ТОВ «Грін Ленд Індастрі» орендної плати, не надав доказів існування заборгованості з орендної плати, не зазначив періоди, за які існує заборгованість з орендної плати. Відповідачем вказано, що на момент звернення позивача до суду орендну плату по 2021 рік включно було сплачено в повному обсязі 21.03.2022 року, тобто в строки, передбачені договором оренди. Разом з тим, орендну плату за 2022 рік було сплачено на користь позивача з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі» 16.02.2023 року із незначним затриманням виплати коштів, але в строки, передбачені договором оренди для іншого строку виплати орендної плати річного терміну, що виключає факт істотного порушення своїх договірних зобов`язань з боку ТОВ «Грін Ленд Індастрі». Причиною вказаної затримки відповідач вказує обстановку в країні, а саме повномасштабне вторгнення російських військ до територію України, у зв`язку з чим навесні 2022 року посівні роботи були проведені з запізненням, блокування зернового коридору та ракетні обстріли портів та зернових терміналів, відсутність ціни на зернові, що призвело до важчої реалізації зерна. Крім того, восени 2022 року мали місце рясні дощі, погодні умови не дозволяли вчасно завершити збір урожаю, у зв`язку з чим збір урожаю завершився в кінці грудня 2022 року. Позивач не надав доказів на підтвердження факту несплати орендної плати та факту систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, а тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,1313 га, розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР №17-20-553т. 10 вересня 2020 року [PERSON] та ТОВ «Грін Ленд Індастрі»уклали договір оренди землі №389, згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:003:0569, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, загальною площею 1,1313 га. 04.03.2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Глембоцькою К.О. було направлено до ТОВ «Грін Ленд Індастрі»вимогу про розірвання договору оренди землі №389 від 10.09.2020 року за взаємною згодою сторін. Відповідачем вимога була проігнорована, відповідно до трекінгу Укрпошти, лист був вручений за довіреністю представнику 08.03.2023 року. Згідно пункту 9 Договору перебачено, що щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПІДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів. Пункт 10 Договору передбачає, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно з пунктом 11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року. При цьому, форма такого погодження (усна чи письмова) умовами договору не передбачена. З пункту 28 Договору вбачається, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Згідно п. «в» ч. 1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» не виконує належним чином умови договору оренду землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату вчасно та в повному обсязі, чим порушує її права як власника земельної ділянки. При цьому з наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» сплатили орендну плату за користування земельною ділянкою [PERSON] включно за 2022 рік, що підтверджується наданими відомостями на видачу орендної плати за земельний пай, що містять підпис позивача, яким він підтвердив отримання коштів за орендну плату. Доказів, які б підтверджували протилежне, позивачем до суду не надано. Крім того, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, в той час як відповідачем доведено факт сплати орендної плати та надано обґрунтовані пояснення з приводу незначної затримки виплати, що пов`язана з повномаштабним вторгненням російських військ на територію України, та у зв`язку з цим проведення із запізненням посівних робіт у 2022 році, блокування Російською Федерацією зернових коридорів, ракетних обстрівлів портів та зернових терміналів, порушення логістики, пізньою по часу реалізацію зернових і отримання прибутку для виплати орендної плати за паї. Доводи відповідача з даного приводу суд вважає обгрунтованими і переконливими. Крім цього, позивачем не доведено твердження про те, що відповідачем за весь час дії договору не враховувався індекс інфляції, не підтверджено належними і допустимими доказами факт звернення позивача до відповідача з приводу невиплати чи неналежної фиплати орендної плати. Що стосується поданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, суд констатує, що питання відрахування і сплати податків відповідачем, відносини відповідача з податковими органами не є предметом розгляду даної справи. Доводи відповідача з даного приводу суд вважає обгрунтованими. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими і недоведеними, не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed