Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Петрука І. В. звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позов обґрунтовано тим, що 01 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 530\~000,00 гривень. На підтвердження факту отримання вказаної грошової суми в позику відповідач надав власноручну розписку. Відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше 01 березня 2021 року. Після спливу обумовленого строку повернення позики відповідач позичені кошти не повернув, незважаючи на неодноразові вимоги, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 530\~000,00 гривень боргу за договором позики від 01 березня 2019 року, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді від 21 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач у встановлений судом строк правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався. Представник позивача адвокат Петрук І. В. у судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак заявою від 17 травня 2023 року просить розгляд справи здійснювати без його участі. У цій заяві відповідач також повідомляє про визнання ним позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд установив, що 01 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] , як позичальник, отримав від позикодавця [PERSON] позику - гроші в сумі 530\~000 гривень. Сторони за цим договором домовились про те, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено однією сумою не пізніше 01 березня 2021 року (а. с. 5). Розпискою від 01 березня 2019 року [PERSON] підтверджує отримання в позику від [PERSON] 530\~000 гривень на підставі договору позики від 01 березня 2019 року (а. с. 6). Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений договором строк [PERSON] борг не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав. Предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Суд установив, що оригінал боргової розписки знаходиться у позивача. Наведене підтверджує, що відповідач не виконав свого зобов`язання за договором позики, позичені гроші не повернув, що свідчить про порушення відповідачем свого грошового зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначившись з\~характером спірних\~правовідносин та\~нормами матеріального\~права,\~які їх\~регулюють,\~дослідивши наявні\~у справі\~докази в\~їх сукупності\~та взаємозв`язку,\~беручи до\~уваги визнання\~позову відповідачем,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову\~в повному\~обсязі та\~стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 530\~000,00 гривень боргу за договором позики від 01 березня 2019 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із висновком суду про задоволенням вимог позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 300 гривень.

Outcome: approved