Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

12.09.2022 року адвокат Таранець К.О., від імені [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову представник позивачки [PERSON] , адвокат Таранець К.О. послалася на те, що 22.07.2011 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони у справі мають дочку - [PERSON] , що народилася [INFO] . Позивачка, відповідач та їх дитина фактично проживали за адресою - [ADDRESS] , квартира є їх спільною частковою власністю. З березня 2022 року позивачка проживає окремо від відповідача, з цього ж часу вони не ведуть спільного господарства та фактичні шлюбні відносини між собою не підтримують. Спроби примирення та налагодження відносин були безрезультатними, враховуючи відмінність у поглядах на життя та майбутнє. Негативна емоційна обстановка внаслідок суперечностей , тривале роздільне проживання є обставиною, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі, а тому позивачка просить не застосовувати заходи щодо їх примирення. Представник позивачки також вказала, що відповідач неодноразово заявляв про небажання перебувати у шлюбі з позивачкою та про готовність до розірвання шлюбу, що вже давно фактично перестав існувати, в судовому порядку. Провадження у справі було відкрито 19.09.2022 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.11.2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Ващенко О.А. подав відзив на позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до змісту відзиву, представник відповідача повідомив суду, що позивачка всупереч волі відповідача та без його згоди вивезла до Німеччини їх малолітню дочку, розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам дитини. Зі змісту відзиву також вбачається, що відповідач просить визначити їм строк на примирення. 30.11.2022 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Таранець К.О. подала до суду відповідь на відзив. Представник позивачки вказала на те, що відзив на позов надіслано представником відповідача суду у спосіб непередбачений ЦПК України, а саме його ж статтей 183, 95. Також стверджувала про відсутність обставин, передбачених ч.ч. 1,2,3,4 ст. 110 СК України для розірвання шлюбу сторін у справі. Представник позивачки також повідомила суду, що [PERSON] підтверджує, що спроби їх примирення з відповідачем були безрезультатними, між ними відсутні почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Відповідач неодноразово заявляв про бажання розлучитися. З серпня 2022 року відповідач усно погрожував позивачці щодо неможливості її повернення у спільне житло. Під час телефонних розмов з позивачкою, відповідач ображав дружину нецензурною лайкою та створював негативну емоційну атмосферу в сім`ї, поводив себе агресивно, що відчувала дочка. Повідомила також про неможливість збереження сім`ї сторін у справі через втрату всіх фізичних та духовних зв`язків. Стверджувала, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам дитини. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Паламарчук Д.Ю. підтримав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] з підстав викладених у позовній заяві. Повідомив, що позивачка [PERSON] з малолітньою дочкою наразі перебувають у Німеччині, а тому позбавлена можливості прибути у судове засідання особисто, наполягає на розірванні її шлюбу з відповідачем, щодо їх примирення категорично заперечує. Відповідач категорично заперечив щодо розірвання їх шлюбу з [PERSON] . Наполягав на тому, що суд має визначити їм строк для примирення. Одночасно відповідач визнав у судовому засіданні, що він не заперечував, щодо виїзду дружини з дочкою до Німеччини у зв`язку зі збройною агресією рф проти України. Наразі він бажає щоб дружина повернулася до України. Підтвердив, що він спілкується з дочкою по телефону, при цьому з дружиною не спілкується. Щодо їх примирення то не повідомив суду про вжиті ним заходи для збереження їх з позивачкою шлюбу у період часу, коли справа про розірвання їх шлюбу перебуває у провадженні суду, вказав, що примирення між ним та його дружиною має відбуватися у судовому засіданні. Заслухавши представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 788, що підтвержується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , засвідчена копія якого на аркуші справи №7. Від шлюбних відносин у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , засвідчена копія якого на аркуші справи №12. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони з березня 2022 року проживають окремо, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені, шлюб існує лише формально, що не спростовано відповідачем. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Звертаючись до суду з позовом, позивачка не просила в порядку ст. 141 ЦПК України, відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, який був сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved