Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 23.112021 в Долинський районний суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS] ; витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , і являється власником даного житлового будинку. Разом з нею, в будинку по [ADDRESS] , зареєстровані: бабуся [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мама [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Однак, її батько [PERSON] в 2008 році, забравши всі свої особисті речі, виїхав з належного їй будинку і переїхав до м. Калуша (адреса проживання невідома), де проживає зі своєю другою дружиною, і вже 13 років в її будинку не проживає. З того часу відповідач ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, комунальні послуги не оплачує. Наскільки їй відомо, на даний час відповідач разом із своєю другою сім`єю проживає в м. Калуші. Оскільки відповідач, [PERSON] , не проживає вже 13 років в належному їй на праві власності будинку, не веде спільного господарства, не оплачує комунальні рахунки і вони не пов`язані спільним побутом, то відповідно він втратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. Таким чином, факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне користування і розпорядження майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію (а.с.1-4). Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.01.2022 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 908,00 гривень сплаченого судового збору та 5000,00 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.55-57). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2022, заяву відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення - задоволено. Скасовано заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2022 року у цивільній справі №343/2143/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Призначено підготовче судове засідання (а.с.113-114). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2022 , закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.120). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2022, клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Комарницького Е.Г. про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом до вирішення цивільної справи № 343/1061/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням (а.с.133). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2023, провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - поновлено. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.142). Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні , проведеному 15.06.2022 вимоги підтримала, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задоволити. В поялідуючі судові заявідання позивачка [PERSON] не з`явилась, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Ільницький Я.І. (ордери серії ІФ №101866 а.с.31, серії АТ №1041470 а.с.150), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Комарницький Е.Г. (ордер серії АТ №1021276 а.с.110) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що [PERSON] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . В даній квартирі він проживав з дня свого народження та зареєстрований з 20.10.1995 року. Згода на його вселення у вищезазначене приміщення та реєстрацію місця проживання була надана ще його мамою, [PERSON] , яка є її колишнім власником. В даній квартирі він виріс та дбав про неї як про своє майно, всіляко покращував будинок та прилеглу територію витрачаючи власні кошти на всі потреби. Він не заперечував, щодо дарування квартири його мамою онучці, а його дочці [PERSON] . В 2015 році він переїхав у м.Калуш , де і проживає по [ADDRESS] . Доказів втрати ним інтересу до спірного житлового приміщення позивачкою не надано. Він протягом більше ніж пів року не має постійного доступу до житлового приміщення, так як позивачка, яка є його рідною донькою, постійно здійснює йому в цьому перешкоди. В судові засідання, які призначались після відновлення провадження у справі на 27.04.2023 та 12.05.2023 відповідач [PERSON] не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце їх проведення повідомлявся у встановленому Законом порядку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Комарницький Е.Г. в судове засідання призначене на 12.05.2023 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.146). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 319 ЦК України). Згідно зі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Копія договору дарування частки житлового будинку від 20 грудня 2018 року свідчить про те, що [PERSON] (далі Дарувальник ) з однієї сторони та [PERSON] (далі Обдаровувана ), уклали цей договір про таке: Вона, Дарувальник , подарувала, а вона, Обдаровувана, прийняла у дарунок належну Дарувальнику на праві приватної власності 51/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що дарується, належить Дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Дублікат), виданого 04.03.2004 Долинською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 10.12.1981 за № 525; Згідно з Витягу за № 2996693 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 04.03.2004 Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, право власності зареєстроване за реєстраційним номером: 4411522, номер запису: 556, в книзі: 1-Д; Державна реєстрація права власності на частку житлового будинку за Дарувальником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 19.11.2018, [PERSON] , державним реєстратором Долинської міської ради Івано-Франківської області, номер запису про право власності: 29081637, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 170252826220, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №150440331 від 20.12.2018. Відповідно до вказаного вище правовстановлювального документа - до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в цілому, частка якого є предметом цього договору відноситься: житловий будинок загальною площею 179,9 кв. м, житловою площею 127,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», стайня, позначена на плані літерою «Б», стодола, позначена на плані літерою «В», стодола та стайня, позначена на плані літерою «Д», вбиральня, позначена на плані літерою «Е», вбиральня, позначена на плані літерою «Ж», шопа, позначена на плані літерою «З», літня кухня позначена на плані літерою «І», ворота та хвіртки - № 1, 2, 3, 9, огорожа -№11,12,13. Дарувальник стверджує, що земельна ділянка, на якій розташована частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є предметом цього договору, перебуває у її власності та вказаній земельній ділянці в цілому площею 0,1000 га, наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташована частка житлового будинку, присвоєно кадастровий номер: 2622010100:01:014:0016, та належна їй земельна ділянка відчужується Дарувальником одночасно з часткою житлового будинку шляхом укладання окремого договору(а.с.13-14). Відповідно до копії договору дарування земельної ділянки від 20 грудня 2018 року встановлено про те, що [PERSON] (далі Дарувальник ) з однієї сторони та [PERSON] (далі Обдаровувана ), уклали цей договір про таке: Вона, Дарувальник , подарувала, а вона, Обдаровувана, прийняла у дарунок належну Дарувальнику земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер: 2622010100:01:014:0016 (а.с.15). Копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 330559305 від 28.04.2023, свідчить про те, що 51/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 179,9кв.м., житловою площею 127,8 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: договір дарування частки житлового будинку, серія та номер:2360, виданий 20.12.2018, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу. Відповідно до відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна до житлового будинку з господарськими будівлями та, спорудами в цілому відноситься: житловий будинок загальною площею 179,9 кв. м, житловою площею 127,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», стайня, позначена на плані літерою «Б», стодола, позначена на плані літерою «В», стодола та стайня, позначена на плані літерою «Д», вбиральня, позначена на плані літерою «Е», вбиральня, позначена на плані літерою «Ж», шопа, позначена на плані літерою «З», літня кухня позначена на плані літерою «І», ворота та хвіртки - № 1, 2, 3, 9, огорожа -№11,12,13,15,17. Інша частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належать на праві спільної часткової власності : 29/100 [PERSON] та 20/100 [PERSON] (а.с. а.с.147- 149). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.1985, згідно з яким в графі батьки [PERSON] зазначено: батько- [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.11). Про те, що позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.05.2006, відповідно до якого 11.05.2006 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконкомі Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №6 (а.с.12). Довідка №10396 про реєстрацію місця проживання особи, видана Долинською міською радою 18.11.2021 (а.с.8) та Витяг №18600 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданий Долинською міською радою 18.11.2021 (а.с.9), свідчать про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В приміщенні/будинку зареєстровані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Акт обстеження від 18.11.2021 (а.с.10) свідчить про те, що зі слів [PERSON] та сусідів, її батько, [PERSON] більше десяти років не проживає за даною адресою. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що в господарстві за однією адресою проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16-21). Згідно з копії технічного паспорта, виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», домоволодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку загальною площею 227,0 кв. м ( позначений літ. А), стайні ( літ. Б), стодоли ( літ. В), стодоли та стайні ( літ. Д), вбиральні ( літ. Е), вбиральні ( літ. Ж), шопи (літ.З), літньої кухні ( літ.І), воріт та хвіртки, огорожі, (№№1,2,3,9,11, 12,13,15,17) (а.с.22-24). Відповідно до довідки від 03.10.2018 за №438, виданої начальником ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» В.Бегей (а.с.25), станом на 03.10.2018 до складу домоволодіння по [ADDRESS] входили: житловий будинок (літ.А) житловою площею 127,8 кв.м, загальною площею 179,9 кв.м, стайні ( літ. Б), стодоли ( літ.В), стодоли та стайні ( літ. Д), вбиральні ( літ. Е), вбиральні ( літ. Ж), шопи (літ.З), літньої кухні ( літ.І), воріт та хвіртки, огорожі, (№№1,2,3,9,11,12,13,15,17) (а.с.25). Постановою Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020 ліквідовано Долинський район та утворено Калуський район Івано-Франківської області до складу якого увійшла територія ліквідованого Долинського району. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона являється мамою відповідача по справі [PERSON] , та бабусею позивачки [PERSON] . В 2018 році вона подарувала належне їй будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] онучці [PERSON] . У вказаному будинку проживають: вона, [PERSON] , її невістка [PERSON] , онука [PERSON] з своїм чоловіком [PERSON] та двома дітьми. Відповідач [PERSON] не проживає в даному будинковолодіння біля 15-16 років. Він фактично проживає в м.Калуш. На протязі двох останніх років, його взагалі не було. Будь-яких особистих речей [PERSON] в будинку немає, оскільки він їх забрав , коли переїжджав проживати в м.Калуш. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по [ADDRESS] , та являється сусідом [PERSON] . По сусідству за адресою [ADDRESS] проживають - [PERSON] , її невістка [PERSON] , позивачка [PERSON] з чоловіком та двома дітьми. Відповідача [PERSON] він останній раз бачив півтора-два роки назад. Де останній проживає, йому невідомо. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] являється його знайомим і як йому відомо, він на даний час проживає в [ADDRESS] проживають: [PERSON] , її невістка [PERSON] , позивачка [PERSON] з чоловіком та двома дітьми. Чи бачив він відповідача в будинковолодінні по [ADDRESS] - пригадати не може. У відповідності до позовної заяви про розірвання шлюбу поданої [PERSON] в Долинський районний суд 12.11.2015, відповідач вказував свою адресу проживання - [ADDRESS] (а.с.97). Згідно рішення Долинського районного суду від 17.12.2015 в справі №343/2353/15-ц - шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом ЗАГСу Долинського райвиконкому Івано-Франківської області 20.10.1984 року, актовий запис №202 - розірвано. Як вбачається з рішення суду " В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склались неприязні стосунки, оскільки у них виявились різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що привело до припинення сімейних відносин та розпаду їхньої сім`ї. Сторони вже 6 років проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, позивач зберегти сім`ю не бажає та категорично наполягає на розлученні, вказуючи, що він має іншу жінку і примирення між ними неможлива" (а.с.98-99). Таким чином, судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є власником майна - будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] і в силу ст. 391 ЦК України, як власниця майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] , який більше 10 років не проживає в належному позивачці [PERSON] на праві власності будинковолодінні , не веде з нею спільне господарство, не бажає добровільно знятись з реєстрації місця проживання, що створює для позивачки незручності у реалізації права власності та користуванні житловим приміщенням. Суд вважає, що формальна реєстрація відповідача у будинковолодінні, яке належить позивачці на праві власності порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування, володіння та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Твердження відповідача [PERSON] та його представника адвоката Комарницького Е.Г. про те, що позивачка [PERSON] , як власниця житлового будинку чинить йому як члену сім`ї перешкоди в користуванні жилим приміщенням, у якому він зареєстрований та проживає, суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були предметом дослідження в справі № 343/1061/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2023, в справі №343/1061/22 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовлено. В мотивувальній частині рішення зазначено, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження створення відповідачкою перешкод позивачу в користуванні житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , власником якого вона являється. В ході розгляду справи позивачем не доведено обґрунтованості його вимог, тому повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням слід відмовити (а.с.137-141). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що батько позивачки по справі - відповідач [PERSON] не проживає в будинковолодінні, яке розташована за адресою: [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, а його реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним їй на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному їй будинковолодінні значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в будинковолодінні чи наявності іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено, а тому [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування даним будинковолодінням. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію від 17.11.2021 на вказану суму (а.с. 30), де зазначено найменування виконаних робіт, а саме: надання консультації за підготовку документів для складання позовної заяви, складання позовної заяви та представництва інтересів. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 5000 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закон України "Про судовий збір", зважаючи на те, що позивачкою при подачі позову до суду оплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №ПН2308895 від 18.11.2021 (а.с.5), вказана сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] . На підставі ст. 41 Конституції України, ст.72 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved