Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовківського районного суду Львівської області 02 березня 2023 року із вищевказаною позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності по 1/2 частці житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивують позовні вимоги наступним. Вказують, що [INFO] у м. Самбір Львівської області помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Кулявської сільської ради Жовківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть (повторно) серії [NUMBER] та вчинено актовий запис №1. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 154 від 14.04.2016 року, виданою Кулявською сільською радою. Зазначають, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким, на випадок своєї смерті, зробив розпорядження та все своє майно, де б воно не було і чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] . Заповіт складений 24 січня 2008 року та посвідчений секретарем Кулявської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №1. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачами підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 28.04.2012 року відділом ДРАЦС Жовківського районного управління юстиції Львівської області, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження, виданим повторно 08.08.1962 року Бюро ЗАГС Нестеровського району Львівської області [NUMBER] [PERSON] , де батьками зазначені ті ж особи. [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Нестеровського району Львівської області 01.09.1973. Позивачі, у шестимісячний строк визначений ст. 1269 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, звернулись до Жовківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та нотаріусом заведена спадкова справа № 58715562 (135/2016 номер у нотаріуса), про що видав витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 43272456 від 16.03.2016 року. Зазначають, що вони, позивачі, частково спадщину після смерті батька оформили та на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2017, зокрема, на земельну ділянку площею 0, 0895га., що розташована в [ADDRESS] , наданої для ведення особистого селянською господарства та яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Кулявською сільською радою Жовківського району Львівської області 28.05.2002 за №ЯМ №525545 зареєстрованого в книгу реєстрації державних актів за № 462278451007185, кадастровий номер землі 4622784500:01:011:0002. Стверджують, що крім вищезазначеного спадкового майна спадкодавцю, як голові колишнього колгоспного двору, належав житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будинок від 21.03.1988 року, виданим виконкомом Любельської сільської ради відповідно до рішення Нестеровського райвиконкому № 83 від 18.03.1988 року та записаним 21.03.1988 року в реєстрову книгу за № 15. Вказують, що на адвокатський запит від 10.08.2021 Жовківською міською радою було надано відповідь № 80/02-21 від 13.08.2021 та копії по господарських книг Любельської сільської ради №9 за 1986 -1990рр. та за №1 - за 1990 - 1991рр. відносно господарства по [ADDRESS] . Із записів у по господарських книгах №9 та №1 за період з 1986 -по 1991 роки у господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору (чоловік) [PERSON] та дружина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00031669164 від 15.07.2021 наданого по заяві [PERSON] Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 квітня 1972 року. Відповідно до відомостей, які вказані у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00031669841 від 15.07.2021 року виданого Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відомо, що [PERSON] померла [INFO] у с. Кулява Жовківський район Львівська область, актовий запис № 5 від 05.06.2002 зареєстрований у реєстрі 16.08.2013 року вчинений виконавчим комітетом Кулявської сільської ради Жовківського району Львівської області. Позивачі стверджують, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] , як членам колишнього колгоспного двору, належав на праві власності по 1/2 частці житловий будинок по [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за адресою буд. [ADDRESS] з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Жовківської міської ради № 80/02 -21 від 13.08.2021 року. [PERSON] продовжував після смерті дружини володіти та користуватись житловим будинком та усім рухомим майном, яке їм належало на праві спільної сумісної власності, утримував будинок, обробляв присадибну ділянку та у такий спосіб вступив у володіння спадковим майном після смерті дружини. Отже, [PERSON] на день смерті належав житловий будинок [ADDRESS] в цілому, 1/2 частка якого йому належала як частка члена колгоспного двору, а 1/2 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вказують, що з метою оформлення спадщини вони, позивачі, пред`явили усі наявні у них документи, в тому числі свідоцтво про право особистої власності на будинок від 21.03.1988 року, видане виконкомом Любельської сільської ради відповідно до рішення Нестеровського райвиконкому №83 від 18.03.1988 року та записане 21.03.1988 року в реєстрову книгу за № 15 на ім`я [PERSON] , але завідувачем Жовківською державною нотаріальною конторою їм, позивачам, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що одним із членів двору була [PERSON] , яка померла [INFO] та позивачі не надали правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок на члена двору [PERSON] та роз`яснив про необхідність звернення позивачів до суду для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, про що надав лист №689/01 -16 від 06.08.2021. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальна площа становить 66, 9 кв. м., житлова площа 47, 0 кв. м., складається із кухні 1 - 1 площею 5,0 кв. м., кладовищ 1 - 2 площею 8,0 кв.м., житлових кімнат 1 -3, 1 -4, 1-5 площею 17,0 кв.м., 19,0 кв.м, 11, 0 кв.м., підсобне приміщення площею 4,2 кв.м., веранди І площею 2,7 кв.м. Господарські будівлі та споруди: Вбиральня В1, сарай Г1, сарай Д1, сарай Ж1, сарай 31, сарай И1, ворота № 1, огорожа №2, колодязь №3. Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд станом на 22.11.2022 становить 211 994, 00 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будинку, господарських будівель та споруд. Позивачі не можуть реалізувати своє право на спадкування, а тому вимушені звернутися з позовом до суду. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року постановлено прийняти до розгляду позовну заяву, відкрити провадження у справі, підготовче судове засідання призначити на 10 квітня 2023 року та витребувати з Жовківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 135/2016, яка заведенапісля смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 29 травня 2023 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, однак їх представник адвокат Стецяк Вікторія Мар`янівна подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника. Позов підтримує та просить такий задовольнити (арк. спр. 72). Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення такого (арк. спр. 59). Жовківською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 135/2016 заведеної 16 березня 2016 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, їх представника та представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані представником позивачів та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Свідоцтво про право особистої власності на будинок від 21.03.1988 року, видане виконкомом Любельської сільської ради відповідно до рішення Нестеровського райвиконкому №83 від 18.03.1988 року та записане 21.03.1988 року в реєстрову книгу за № 15 на ім`я [PERSON] (арк. спр. 26). Із копії довідки директора КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 28.11.2022 року № 4514 вбачається, що така видана [PERSON] та [PERSON] про те, що в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 66.9 м.кв., в тому числі житловою площею 47.0 м.кв., зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Любельської сільської ради 21.03.1988 року, згідно рішення Нестеровського райвиконкому №83 від 18.03.1988 року і записано 21.03.1988 року в реєстрову книгу за р. №15. Дублікат свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок не видавався (арк. спр. 27). З листа Жовківської ДНК [PERSON] та [PERSON] від 06 серпня 2021 року № 689/01-16 вбачається, що Жовківська ДНК Львівської області, повідомляє, що відповідно до довідки Кулявської сільської ради, Жовківського району, Львівської області, станом на 30 червня 1990 року одним із членів двору будинку, що розташований в [ADDRESS] , являлася [PERSON] , яка померла [INFO] . Для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме [PERSON] . У випадку відсутності такого документу необхідно звернутися в суд (арк. спр. 28). Встановлено, що за життя, а саме 24 січня 2008 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Кулявської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 1, яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме, усе його майно заповів дочкам [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачам у справі. Такий заповіт не змінювався і не скасовувався, що стверджується його копією в матеріалах справи (арк. спр. 19). [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років, що стверджується копією свідоцтва про смерть (арк. спр. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи наведене, те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів.

Outcome: approved