Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

20.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 22.01.1994 між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки не підтримують більше трьох років, давно не ведуть спільно господарства, не мають спільних інтересів, не цікавляться життям один одного. Позивач вже декілька років знаходиться у фактичних сімейних відносинах з іншою особою і на даний час проживає у Канаді. Дитина, що народилась у шлюбі давно є повнолітньою. Збереження шлюбних відносин між ними не відповідає особистим інтересам. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. 29.05.2023 представник відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але вказала, що вимога позивача про збереження відповідачу шлюбного прізвища не підлягає задоволенню, оскільки це право відповідача вирішувати, яке прізвище повинно залишитись після розірвання шлюбу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав позов, просив задовольнити, у разі задоволення позовних вимог не наполягав на стягненні судових витрат. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] 22.01.1994 зареєстрували шлюбу у Палаці одруження «Центральний», актовий запис №77. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка на момент пред`явлення позовної заяви досягла віку повноліття. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. При зверненні до суду позивачем заявлена вимога про збереження за відповідачем теперішнього прізвища. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З аналізу зазначеною норми СК України випливає, що виключно особа, яка змінила прізвище при реєстрації шлюбу, має право висловити бажання щодо відновлення дошлюбного прізвища або надалі іменуватись шлюбним прізвищем. У зв`язку з чим вимога позивача про збереження за відповідачем шлюбного прізвища не підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу прізвище змінювалось відповідачем, у судовому засіданні представником відповідача, зазначено, що відповідач висловила бажання надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Представник позивача, в разі задоволення їх позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.\~\~\~ На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: partial