Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Бойко З.С. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1028026 від 27 грудня 2022 року) в інтересах позивача звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, в якому (позові) просить: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , а далі, - в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що від фактичних шлюбних відносин позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] , які тривали з 2008 року, вони мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які, після припинення між сторонами спільного проживання, залишилися проживати разом з позивачем. Проте, на даний час, між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей, оскільки відповідач [PERSON] забрала синів та не дає можливості бачитися з ними. Також представник позивача зазначила, що позивач вважає в інтересах дітей проживати разом з ним, так як сини більше прив`язані до батька, і він може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити їх гармонійний розвиток в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, проживання дітей з батьком відповідає їх інтересам та бажанню, при цьому, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування матері з дітьми, та сприятиме тому, щоб діти через розірвання стосунків між батьками, не були позбавлені материнського піклування. Крім того, зазначено, що стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, на підставі чого, відповідач повинна також надавати матеріальну допомогу на утримання їх дітей у вигляді сплати аліментів на їх утримання. Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання та викликом в судове засідання учасників справи. Зобов`язано Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради подати до суду письмовий висновок Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради щодо розв`язання спору у зазначеній цивільній справі №405/7266/22. На виконання зазначеної ухвали суду органом опіки та піклування Кропивницької міської ради надано висновок від 07.03.2023 року № 1547/49-13-24 та рішення виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 14.03.2023 року № 192 про затвердження зазначеного висновку. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бойко З.С. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1028026 від 27 грудня 2022 року) в судовому засіданні позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей з підстав, зазначених в позові, підтримала, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що на теперішній час діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] , мати дітей бачиться з ними, однак до себе на проживання їх не забирає. Окрім того, самі діти бажають проживати з батьком. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Нофенко Ю.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1051440 від 26.04.2023 року) в судовому засіданні зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає. Також представник відповідача зазначила, що після припинення між позивачем та відповідачем спільного проживання, приблизно за місяць до подачі позову діти проживають з позивачем, при цьому він не перешкоджає матері дітей спілкуватися з ними, що і є однією з підстав для визнання позову. Також зазначила, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, винаймає житло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Поровчук А.А. в судовому засіданні підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо доцільності проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Крім того, зазначила, що представниками Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради були обстеженні умови проживання дітей з батьком та встановлено, що у дітей є окрема кімната, дитячі речі, одяг, мама дітей проживає окремо по [ADDRESS] , де винаймає однокімнатну квартиру, на засідання комісії батьком надані документи, в т.ч. документи, за якими батько має самостійний дохід, мамою дітей документи не подані, крім того, мама на засідання комісії не з`явилася та повідомила, щоб засідання проводили без її участі. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, а також заслухавши думку представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2107, батьками якого в свідоцтві про народження зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] » та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану штату Флорида 29 липня 2013 року, в якому батьками дитини зазначені в графі «Інформація про матір» - [PERSON] , [INFO] та в графі «Інформація про батька» - [PERSON] , [INFO] , на зворотній стороні якого проставлено Апостиль від 31 серпня 2013 року під № 2013-95465 (згідно з Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961). Переклад з англійської мови українською виконаний перекладачем Осадчою К.М., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бондаренко А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 5107). Судом також встановлено, що сторони припинили спільне проживання та між ними з часу їх окремого проживання виник спір з приводу визначення місця проживання спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 17 лютого 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Куроп`ятник В.М., зареєстровано в реєстрі за № 4-140, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира під номером [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.02.2023 року, складеного спеціалістами управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Поровчук А.А. та Селівановим М.С. на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда з метою перевірки умов проживання, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за яким встановлено, що житло розміщене на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з 3-х кімнат; у помешканні сучасний ремонт, затишно, чисто, є меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімнати, є місця для відпочинку та занять, у дітей є речі і одяг. В свою чергу, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відповіді відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (довідка № 001146/1 про реєстрацію місця проживання, сформована 24.01.2023 року) за вх. № 2388 від 01.02.2023 року та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області за вх. № 2414 від 01.02.2023 року. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 28.02.2023 року, складеного спеціалістами управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Поровчук А.А. та Селівановим М.С. на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда з метою перевірки умов проживання, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за яким встановлено, що житло розміщене на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 1-ої кімнати; є меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей відсутні місця для відпочинку та заняття дітей, дитячі речі, одяг. [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Згідно з актами оцінки потреб сім`ї/особи № 355 та № 356 відповідно, складеними 28.02.2023 року фахівцями Кропивницького міського центру соціальних служб та відповідно до висновків оцінки потреб особи від 01.03.2023 року у [PERSON] та [PERSON] складних життєвих обставин не виявлено. Відповідно до довідки «Про заробітну плату [PERSON] за 2022 рік» за вих. № 27/1/12 від 27.12.2022 року [PERSON] , [INFO] , працює на посаді фінансового директора приватного підприємства «Кіровоградбудресурс» з 05 жовтня 2021 року. За період з січня по листопад 2022 року [PERSON] нарахована заробітна плата на суму 1 024 844 грн. 81 коп. Відповідно до характеристики на [PERSON] за вих. № 27/12 від 27.12.2022 року, виданої ПП «Кіровоградбудресурс», [PERSON] працює на посаді фінансового директора ПП «Кіровоградбудресурс» з 05 жовтня 2021 року та за час роботи зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник. За інформацією КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» від 28.12.2022 року № 3140 [PERSON] , 1978 року народження, в обласному наркологічному диспансері на обліку не значиться, за допомогою не звертався, лікарем не оглядався. Крім того, за інформацією КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» № 151 від 28.12.2022 року [PERSON] , 1978 року народження, на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався. Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 14 березня 2023 року № 192 «Про затвердження висновку щодо місця проживання малолітніх дітей» затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 07.03.2023 року № 1547/49-13-24, затвердженого зазначеним рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 192 від 14.03.2023 року «Про затвердження висновку щодо місця проживання малолітніх дітей» діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] . За місцем проживання [PERSON] та дітей батьком створені умови для їх розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним спеціалістами управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради. Мати [PERSON] проживає окремо від дітей. Відповідно до акта обстеження умов проживання, у матері відсутні умови для виховання та розвитку дітей. Згідно з актами оцінки потреб сім`ї/особи, складеними фахівцями Кропивницького міського центру соціальних служб, у [PERSON] та [PERSON] складних життєвих обставин не виявлено. Громадянка [PERSON] повідомила, що бажає, щоб діти проживали з нею, однак, відмовилась надати документи, необхідні для визначення місця проживання дітей разом з нею. В бесіді з працівником Управління діти [PERSON] та [PERSON] пояснили, що бажають проживати з батьком, який любить їх, зазначили, що тільки батько піклується про них та забезпечує всім необхідним. З наявних документів та інформації вбачається доцільність проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, параграф 78). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин може здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Із змісту ч.4 ст.19 СК України випливає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. На підставі вищевикладеного, та з огляду на надані учасниками справи докази, судом відзначається, що батько малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] офіційно працевлаштований, має постійний дохід за місцем роботи, при цьому, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не працює та на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, однак суд вважає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для визначення місця проживання дітей біля нього, при цьому, судом відзначається, що відповідач не заперечувала щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком. Суд також вважає, що суттєве значення при визначенні місця проживання дітей має ставлення батьків до дитини та дитини до своїх батьків, характеристика середовища, в якому існує дитина, проживаючи з одним з батьків. При цьому, фактів нехтування сторонами своїми батьківськими обов`язками судом також не встановлено. З урахуванням викладеного, суд вважає, що батьки малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] виявляють любов і піклування про дітей, та, відповідно, обставини справи та надані сторонами докази не дають підстави надавати в цьому переваги будь-кому із батьків. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Таким чином, з досягненням 10-річного віку у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і злагоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком та зрілістю. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган в порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При цьому, враховуючи малолітній вік дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та можливий психологічно-травматичний вплив на них при встановленні таких обставин за їх участю, суд не з`ясовував думку дітей щодо питання визначення місця проживання з одним із батьків. З огляду на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та визначаючи місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що є предметом позову, виходячи при цьому з пріоритетності прав та інтересів дітей, та враховуючи інтереси дітей, взаємну прихильність між батьками та дітьми, виконання батьками своїх батьківських обов`язків, враховуючи також вік дітей, можливості батьків у створенні найкращих умов для виховання та розвитку дітей, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід визначити разом з батьком [PERSON] в сталому та безпечному середовищі, що відповідає найкращим інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з огляду на їх (дітей) вік, потреб у догляді, повноцінному вихованні та розвитку, на підставі чого вимоги позивача [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей разом з ним (позивачем) підлягають задоволенню. При цьому, судом також відзначається, що визначення місця проживання дітей разом з батьком не можна тлумачити як наявність у батька переваги перед матір`ю при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей, беручи до уваги рівність прав обох батьків щодо дітей, більш того, матір малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно них та участі у їх вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування чи за рішенням суду. Позивачем пред`явлено також вимоги до відповідача про стягнення з неї ( [PERSON] ) на його ( [PERSON] ) користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , а далі, - в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України за якими учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, в свою чергу, суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, тим самим, розглядаючи зазначену справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення шлюбних відносин між батьками, та їх окреме проживання від дітей не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо утримання дітей, крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України судом при визначенні розміру аліментів також враховуються, зокрема, сімейний та матеріальний стан відповідача, яка (відповідач) є молодою, здоровою, працездатною особою, при цьому, судом відзначається, що відсутність у відповідача офіційної роботи та працевлаштування розцінюється судом як тимчасове явище, крім того, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, приймаючи також до уваги, що аліментами є періодичні щомісячні платежі, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2022 року і до досягнення старшою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2029 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про визначення місце проживання дітей підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved