Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє адвокат\~ Милитчук І.М., звернулася в жовні 2022р. до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] (позовні вимоги змінювались неодноразово, останні вимоги від 18.05.2023р.) про поділ майна шляхом виділення\~ з спільної часткової власності - у приватну власність [PERSON] будинковолодіння як окремий об`єкт нерухомого майна\~ з поштовою адресою\~ [ADDRESS] і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 01.11.1985р. з проведеною поточною інвентаризацією 23.01.2006р.) з літери А - житлового будинку: І веранда пл..3.9 м.кв., ІІ комора 3.6. м.кв., 2.1 кухня пл.15.4 м.кв., 2.2 житлова кімната пл..20.9 м.кв., 2.3 житлова кімната пл..16.5 м.кв., в підвалі комора І пл..15.6 м.кв (загальною площею 75.9 м.кв.), а також сарай літера Б площею 28.4 м.кв. (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральню літера Г, колодязь (№2); - у приватну власність [PERSON] будинковолодіння як окремий об`єкт нерухомого майна\~ з поштовою адресою\~ [ADDRESS] і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 05.02.1992р.)\~ з літери А - житлового будинку: ІІІ веранда пл..5.6 м.кв, ІУ комора пл..3.2 м.кв., 2.1 кухня пл..16.2 м.кв., 2.2 кладова пл..12.8 м.кв, 2.3 житлова кімната площею 21.8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл..14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера В, колодязь (№1). Припинити\~ право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] домоволодіння адресою\~ [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником ? частки по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2017р. У її фактичному користуванні знаходиться квартира [ADDRESS] , все інше майно в користуванні відповідача [PERSON] . Земельна ділянка площею 0.018га між сторонами не розподілена, не перебуває у власності та предметом спору не є. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з уточненнями та просив їх задовольнити, в подальшому подав заяву про завершення розгляду справи без участі по заяві за уточненими вимогами від 18.05.2023р., судові витрати залишив за стороною позивача. Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила, однак в подальшому просила про завершення розгляду справи без участі по заяві, визнала уточнені остаточно позовні вимоги від 18.05.2023р. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частки домоволодіння по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2017р. (а.с.6-7), попередньо дане майно належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. До нерухомого майна належить житловий будинок заг.пл.150.3 м.кв., житловою 59.2 м.кв. позначений літерою А, сарай літерою Б, вбиральня літерою В,Г та колодязь №1,2 (а.с.8). У її фактичному користуванні, як доводила сторона позивача,\~ знаходиться квартира [ADDRESS] , у домоволодінні за літерою А - житлового будинку: І веранда пл..3.9 м.кв., ІІ комора 3.6. м.кв., 2.1 кухня пл.15.4 м.кв., 2.2 житлова кімната пл..20.9 м.кв., 2.3 житлова кімната пл..16.5 м.кв., в підвалі комора І пл..15.6 м.кв (загальною площею 75.9 м.кв.), а також сарай літера Б площею 28.4 м.кв. (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральню літера Г, колодязь (№2). Інша 1/2 частина домоволодіння, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] , а саме квартири [ADDRESS] заг.пл.74.4 м.кв., у домоволодінні за літерою А - житлового будинку: ІІІ веранда пл..5.6 м.кв, ІУ комора пл..3.2 м.кв., 2.1 кухня пл..16.2 м.кв., 2.2 кладова пл..12.8 м.кв, 2.3 житлова кімната площею 21.8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл..14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера В, колодязь (№1), знаходиться у власності на фактичному користуванні відповідача [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 25.03.1993р. (а.с.32, 9зв-10) До матеріалів справи долучено Технічний паспорт на домоволодіння\~ виготовлений за 1985 рік, за звіреними даними станом на 23.01.2006р., згідно якого перелік нерухомого майна та площа житлового будинку позначений літерою А: заг.пл.150.3 м.кв., житловою 59.2 м.кв., співпадає. Відповідно до висновку про вартість майна, домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями станом на 07.02.2022р. становить 1 343 300грн. (а.с.14). Земельна ділянка площею 0.018га під обслуговуванням даного домоволодіння між сторонами не розподілена, заїзд до домоволодіння на даній земельній ділянці один спільний, однак ділянка не перебуває у їх власності та предметом даного спору, що розглядається судом,\~ не є. Згідно із ст. 355 ЦК України (чинного на даний час), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Заперечуючи в судових засіданнях позовні вимоги, відповідач зазначила суду, що хата ще в 1959 році була поділена між попередніми власниками, а тому їй нерухоме майно належить вже понад 48 років. На думку відповідача, позивачне враховуєщо\~ частка позивача є більшою стосовно квартири, а також сараю. Однак, після уточнених 18.05.2023р. позовних вимог, відповідач визнала вимоги в цій редакції. Право спільної часткової власності в частках по ? на будинковолодіння дійсно набуто сторонами цих спірних правовідносин з підстав передбачених законом, що й підтверджується матеріалами справи. Також, сторони тривалий період часу користуються по факту своїми частками квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] (до яких є окремі входи як зазначили обидві сторони) та коморами в підвалі.\~ Щодо господарських будівель на споруд, то дійсно сараєм сторони користуються не в рівних частках, однак з таким фактом користування сараєм та так званими квартирами визначились ще давно. Так, за ст.356,358,367 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Разом з тим, за ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. 29 червня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 495/3521/18, провадження № 61-18535св21 (ЄДРСРУ № 105036612) зазначив, що вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.\~ До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах\~ від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20). Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13 також дійшов висновку, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін (власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються) може бути виділено частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України, або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Окрім того, при вирішенні спору про поділ (виділ) в натурі нерухомого майна необхідно враховувати, що згідно норм чинного законодавства не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна, оскільки самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути і предметом поділу (виділу) згідно з нормами стст.364, 367 ЦК України. Наведені вище правові висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі №344/8200/14-ц, а також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №445/442/16-ц, від 21 травня 2021 року по справі №592/6413/18, від 15 листопада 2021 року по справі №279/790/18, від 12 січня 2022 року по справі №127/18807/19, від 31 березня 2022 року по справі №289/852/18, від 05 квітня 2022 року по справі №135/183/18, від 21 квітня 2022 року по справі №509/3687/16-ц, від 10 травня 2022 року по справі №592/9330/16-ц, від 12 травня 2022 року по справі №524/7671/16-ц, від 17 травня 2022 року по справі №570/2438/19, від 20 травня 2022 року по справі №490/3703/19, від 08 червня 2022 року по справі №477/878/19, від 29 червня 2022 року по справі №466/3008/17, від 29 червня 2022 року по справі №495/3521/18. Виділ частки у нерухомому майні, яке належать сторонам на праві спільної часткової власності лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, в разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 711/1330/20, провадження № 61-8001св22 (ЄДРСРУ № 106878529). Допустимим доказом про технічну можливість поділу (виділу) в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу (виділу). Сторона позивача надала суду Висновок від 17.05.2023 року щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна (а.с.103-108), який співпадає з позовною вимогою уточненою 18.05.2023р. та на що погодилась і сторона відповідача. З врахуванням того, що сторони в позасудовому порядку шляхом нотаріального посвідчення не змогли дійти були згоди, а на стадії розгляду досягнута така згода, позов слід задовольнити. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Судові витрати сторона позивача залишила за собою. На підставі наведеного, відповідно до ст.3,15,355,356,358,364,367\~ Цивільного кодексу України,

Outcome: approved