Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є його сином, який зареєстрований та постійно проживає в [ADDRESS] . У 1980 році він розірвав шлюб з матір`ю відповідача і з 1987 року по 1993 рік сплачував аліменти на утримання дітей, які стягувалися за судовим рішенням з місця його праці. Аліменти сплачував вчасно, заборгованості не мав. На даний час йому 69 років, він є інвалідом ІІ - ї групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК від 01.04.2010 року серії ІВА-1 № 455930, сім`ї не має, проживає один, є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 2351,04 грн. інших джерел доходів не має. Відповідач [PERSON] працездатний, проходить службу у військовій частині [NUMBER] , розмір грошової допомоги складає близько 30 000 грн., тому може надавати матеріальну допомогу на його утримання. Крім того, зазначив, що його становище вкрай нужденне, в зв`язку з хворобами не може працювати, самостійно ходить тільки тримаючись за опору. Також потребує догляду та лікування Пенсії вистачає лише на ліки та харчування, оплатити комунальні послуги він не може. За таких обставин він змушений звернутись з позовом до суду про стягнення аліментів на своє утримання. Просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця та довічно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Захарко Ю.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб - сайті судової влади Самбірського міськрайонного суду Львівської області, що наявні в матеріалах справи. Відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи убачається, що позивач по справі [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.05.2023 року. Як убачається з довідки медико - соціальної експертної комісії серії ІВА-1 № 455930, [PERSON] має ІІ групу інвалідності з 01.04.2010 року, безтерміново. Відповідно до довідки про доходи № 0220 9029 6894 9112, виданої ГУ ПФУ у Львівській області (Самбірський відділ обслуговування громадян), [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, яка за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року становить 14 106,24 грн., тобто 2 351,04 грн. в місць. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до ч.3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» також визначено, що непрацездатнім громадянином є особа яка має інвалідність. Отже, батько відповідача вважається непрацездатною особою, як особа, яка має другу групу інвалідності. Відповідач не навів суду обставин вказаних в ч.2 ст. 202 СК України, наявність яких свідчить про відсутність у відповідача обов`язку з утримання свого батька. Доказів про те, що батько відповідача був позбавлений батьківських прав суду не надано. Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. На думку суду, позивач, як особа яка має інвалідність другої групи за загальним захворюванням, яка встановлена безтерміново, потребує матеріальної допомоги, оскільки наявність захворювань свідчить про необхідність проходити лікування, купувати ліки, мати збалансоване харчування. Доходи позивача свідчать про необхідність отримувати додаткову допомогу для вирішення вищевказаних питань. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Львівської області від 22.11.2021 року № 653-3, убачається, що відповідач [PERSON] проживає з дружиною, сином, невісткою та їхньою дитиною в [ADDRESS] . При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, неможливість одержання позивачем утримання від інших осіб, наявність у відповідача інших утриманців. Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування. Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію, розмір якої не є достатнім для забезпечення належного рівня проживання, має незадовільний стан здоров`я, потребує постійного лікування, тому приходить до висновку, що останній потребує утримання від свого сина, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатного батька в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10.12.2021 року, та довічно. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved