Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги вказував,\~що він та відповідачка [PERSON] з 25.03.2003 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАГС Сокирянського районного управління юстиції в Чернівецькій області по актовому запису №12, який рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.12.2021 року був розірваний. В період перебування у шлюбі ними була придбана квартира загальною площею 77,5 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира була придбана в кредит за їхні спільні кошти, але так як кредит був оформлений на дружину, то і квартира була також оформлена на її ім`я. Станом на сьогодні, вказаний кредитний договір виконано в повному обсязі спільним зусиллям сім`ї. Однак, відповідачка відмовляється передавати йому у власність 1/2 частини вказаної квартири, де вони проживають по теперішній час. Оскільки добровільно вони з відповідачкою даного питання не врегулювали він змушений був звернутися до суду із даним позовом. Із врахуванням\~заяви про\~уточнення позовних\~вимог,просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] \~в судове\~засідання також\~не з`явилася,\~однак подала\~до суду\~заяву про\~визнання позову, просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, просила суд повернути, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , 25.03.2003 року зареєстрували шлюб, який 07.12.2021 року рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області розірвано. 30.07.2003 року [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] . Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1130490 від 30.07.2003 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З копії кредитної угоди №91/к від 04.08.2003 року вбачається, що Чернівецьке регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] уклали дану угоду, про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла. Кредит за цією угодою надавався на придбання житла загальною площею 77.5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 454119,00 грн. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 368\~ЦК України встановлено, що спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За статтею 69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Статтею 70\~СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини другої статті 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Так, в процесі розгляду вказаної справи судом встановлено, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, отже, відповідно до статті 70 СК України, є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 її частку. Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана за спільні кошти сторін під час їх перебування у шлюбі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст.60,63,69,70 СК України, Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»,13,15,16,203,321,368,369,372,377 ЦК України,

Outcome: approved