Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради звернувся до суду з позовом , в якому просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь органу, установи чи особи, до якої буде влаштована дитина до її повноліття . Вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.09.2022 року, батька дитини, [PERSON] , позбавлено батьківських прав. 21.09.2021 року виконавчим комітетом було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життя і здоров`ю дитини, 04.10.2021 року на підставі направлення служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації дитина була влаштована до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, матері було наголошено на необхідності відвідувати свого сина в центрі реабілітації , забезпечувати усім необхідним. Проте, за час перебування дитини в закладі, мати провідала його лише двічі. На підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2021 року дитина була відібрана у матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до розпорядження Роменської районної військової адміністрації від 26.12.2022 №236 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї дитини, позбавленої батьківського піклування» дитина була влаштована з 28.12.2022 на виховання та спільне проживання в родину [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією, наданою Конотопським міським центром соціальних служб від 06.12.2022 №01-03/259, родині [PERSON] надавалась послуга соціального супроводу з 30.09.2021 по 14.12.2021. Протягом 2022 року до центру соціальних служб щодо отримання соціальних послуг [PERSON] не зверталась, веде не організований спосіб життя, ніде не працює, умови проживання в будинку залишаються незадовільними. На постійні рекомендації щодо покращення санітарно-гігієнічних умов проживання, матір не відреагувала. [PERSON] на обліку центру не перебуває, чим доводить, що не бажає вирішувати питання щодо свого працевлаштування та утримання малолітньої дитини, що свідчить про відсутність наміру змінювати ситуацію на краще. Відповідач не приклала жодних зусиль для налагодження матеріального благополуччя сім`ї, нею не прикладено зусиль для повернення їй на виховання її малолітнього сина. Найжахливішим є те, що відповідачка знаходить час для влаштування свого особистого життя, постійно з`ясовує стосунки з колишнім чоловіком, більш за все її цікавить заборгованість по аліментам, які [PERSON] майже не сплачував, в той час, коли її дитина вже більше року перебуває в державному закладі та позбавлена батьківської турботи та уваги. Рік, який відповідач прожила без сина, не став для неї уроком, [PERSON] не зробила для себе ніяких позитивних висновків, свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню, розвитку та утриманню дитини. Слід зазначити, що [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , за неналежне виконання батьківських обов`язків, що безперечно свідчить про те, що у відповідачки відсутні будь-які материнські почуття та любов до своїх дітей. Тому, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , так як вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки таке буде відповідати інтересам дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Пояснила, що органом опіки та піклування було всебічно вивчено життєву ситуацію, в якій опинився неповнолітній [PERSON] , [INFO] , і зроблено висновок, що в інтересах неповнолітньої дитини доцільно позбавити батьківських прав його матір [PERSON] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вказує, що сумує за сином, дуже його любить, але через відсутність коштів не їздила до сина. За станом здоров`я пішки довго ходити не може, є інвалідом, розмір пенсії незначний, тому шукає роботу. Має намір повернути сина, тому що він є сенсом її життя. Коли він перебував у центрі реабілітації, передавала йому посилки, телефонувала. На даний час, їй невідомо, де її дитина, тому не мала можливості з ним спілкувася. Вона телефонувала в Хоружівський центр реабілітації , щоб дізнатися, де її син, однак інформації не отримала. Отримавши позов, дізналася, що її дитина влаштована у іншу родину. Через воєнний стан утруднено транспортне сполучення, тому поїхати до дитини можливо з пересадками, а їй важко через інвалідність, до того ж, треба додаткові кошти. Представник [PERSON] підтримує [PERSON] , вказуючи на те, що відповідач є гарною матір`ю, в той час, коли дитина була з нею, вона піклувалася, доглядала і виховувала сина. На даний час вона опинилася у складній ситуації, коли особі з інвалідністю важко знайти роботу. Але це не є підставою позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю записана [PERSON] ( а.с.8). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року, [PERSON] був відібраний у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав ( а.с.14). Відповідно до довідки КЗСОР «Хоружівський центр соціально- психологічної реабілітації дітей області» від 12.12.2022 №223, за час перебування [PERSON] в закладі з 12.10.2021 року матір відвідала його лише двічі 15.06.2022 та 06.09.2022, інколи спілкувалася з сином по телефону, матеріально не забезпечувала дитину( а.с.9). Згідно розпорядження Роменської районної військової адміністрації від 26.12.2022 №236 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї дитини, позбавленої батьківського піклування» [PERSON] влаштований з 28.12.2022 на виховання та спільне проживання в родину [PERSON] та [PERSON] ( а.с.13). У відповідності до інформації, наданої Конотопським міським центром соціальних служб від 06.12.2022 №01-03/259, родині [PERSON] надавалась послуга соціального супроводу з 30.09.2021 по 14.12.2021. Протягом 2022 року до центру соціальних служб щодо отримання соціальних послуг [PERSON] не зверталась ( а.с.12) Відповідно інформації, наданої Конотопським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] на обліку в центрі не перебуває( а.с.10) Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , так як вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки таке буде відповідати інтересам дитини ( а.с.5,6). Свідок [PERSON] , двоюрідна тітка відповідача, в судовому засіданні пояснила, що приблизно два роки [PERSON] вела нормальний образ життя, вийшла заміж, народила дитину. Вона їй допомагала налагодити побут, отримувати субсидію. Потім [PERSON] виїхала в невідомому напрямку, залишила не замкненим будинок, зі слів сусідів почула, що та поїхала до якогось чоловіка, а що до цього дитина її в стані алкогольного сп`яніння тягла по східцях. На даний час з нею не спілкується. Свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] багато років, вона їй допомагала в побуті, сварила за п`янку, оскільки бачила її в автобусі в стані алкогольного сп`яніння разом з дитиною. В хаті прибирали, але [PERSON] порядок не підтримувала, вважає, що її необхідно лікувати від алкоголізму. Свідок [PERSON] , рідна сестра відповідача, показала, що вона виховує двох доньок відповідачки, відносно яких [PERSON] позбавлена батьківських прав, а вона є їх опікуном. Як мати [PERSON] -ніяка. Дітей не виховує, не доглядає, про них не піклується. Після того, як позбавили її батьківських прав відносно доньок, вона народила сина, якого також не виховувала , не слідкувала за дитиною, уваги йому не приділяла. Який спосіб життя веде на даний час, вона не знає, оскільки спілкується з нею раз на два -три місяці, Про те, що дитину в неї відібрали, знає від людей. Їх тітка з подругою допомагали [PERSON] в побуті, але припинили це робити через негідну поведінку відповідачки. У суду відсутні підстави ставити під сумнів надані в судовому засіданні пояснення свідків. Стаття ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. А ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з принципом 2 Декларації про права дитини, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно з приписами пунктів 15, 16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, у відповідачки було відібрано дитину, неповнолітнього сина [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, оскільки матір свідомо, тривало нехтувала своїми батьківськими обов`язками щодо сина, якого поміщено спочатку до Хоружівського центру соціально- психологічної реабілітації дітей області, а потім 28.12.2022 влаштовано на виховання та спільне проживання в родину [PERSON] та [PERSON] . За час перебування дитини в родині матір жодного разу не відвідала родину, навіть, не телефонувала. Її твердження, що не знала , де її дитина, не заслуговують на увагу суду, оскільки, отримавши позовну заяву з додатками, дізналася, де її дитина і, поки тривав судовий розгляд, мала можливість приділити увагу дитині, не будучи при цьому зайнятою по роботі, бо не працевлаштована, має дохід у виді пенсії по інвалідності і вказані обставини не заважали звернутися до позивача за інформацією про контактні дані з родиною, де влаштована її дитина. Однак, [PERSON] цього не зробила і не намагалася, що свідчить про її безвідповідальне ставлення до дитини та ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не створює умов для нормального розвитку, і вказані відомості належним чином доведені, тому є підстави позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , і що це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь органу, установи чи особи, до якої буде влаштоване дитина щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 10 січня 2023 року , тобто з дня звернення до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved