Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

16.03.2023р. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2015 року о 07:15 біля будинковолодіння №45 по вул. Леніна в с. Митків Гайсинського району [PERSON] розпочала рух назад автомобілем «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , що був припаркований біля узбіччя дороги, не пересвідчившись при цьому, що це буде безпечно та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода [PERSON] , яка проходила узбіччям дороги повз задню частину автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в лікарні того ж дня. Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та встановлено факт порушення водієм автомобіля «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог 10.9 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. Згідно з інформацією зазначеною в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 18.09.2017 року вбачається, що винуватець ДТП [PERSON] керувала автомобілем «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , без полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 18.09.2017 року уповноважений представник сина потерпілої (як особи, яка має право на отримання страхового відшкодування/регламентної виплати) - [PERSON] , з метою отримання відшкодування шкоди, збитків, на виконання вимог ст.35 Закону №1961-IV, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а також надав копію свідоцтва про смерть потерпілої, свідоцтва про народження [PERSON] , документів, що підтверджують його повноваження. 25.10.2017 року МТСБУ направило на адресу заявника лист, яким проінформувало про відсутність підстав у МТСБУ для здійснення відшкодування [PERSON] . Підставою такої відмови був зміст вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року, відповідно до якого винна особа повністю відшкодувала заподіяну злочином шкода; також заява [PERSON] від 28.08.2017 року, в якій він вказував, що Відповідач відшкодувала йому витрати на поховання матері та проведення поминального обіду в загальному розмірі 20000,00 грн. Не погодившись з таким рішенням МТСБУ, 10.01.2018 року [PERSON] звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з позовом до МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, пов?язаної зі смертю потерпілої [PERSON] , а саме: на спорудження надгробного пам?ятника, а також витрат за надання правничої допомоги, у зв?язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Підставами таких позовних вимог були норми, в тому числі п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV, п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV (страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника). Позовні вимоги грунтувались на поданих суду доказах, а саме: товарному чеку №1 від 22.05.2017 року, виданого ФОП [PERSON] , про оплату пам?ятника, а також свідоцтвом про державну реєстрацію вказаного ФОП. 06.03.2019 року Гайсинським районним судом Вінницької області було прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, однак 21.05.2019 року постановою Вінницького апеляційного суду - рішення Гайсинського районного суду від 06.03.2019 року скасовано, ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] 2600,00 гр. страхового відшкодування на спорудження надгробного пам`ятника та 1248,00 гр. витрат на правничу допомогу. 05.09.2019 року представник [PERSON] звернувся із заявою до МТСБУ про виконання рішення суду та надіслав копію відповідного виконавчого листа. 29.07.2019 року на виконання рішень суду (постанови Вінницького апеляційного суду від 21.05.2019 року) на підставі наказу №7419 від 29.07.2019 року, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на банківські реквізити представника [PERSON] . Згідно з платіжним дорученням №968203 від 29.07.2019 року, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування представнику [PERSON] , згідно наказу №7419 від 29.07.2019 року, в розмірі 3848,00 грн. У зв`язку з тим, що МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту, відповідач повинен сплатити загальну суму боргу разом з витратами на збір документів, що складає - 3848,00 коп. Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Позивач звертався до Відповідача, безпосередньо з листами щодо повернення боргу в порядку регресу на суму 3848,00грн. Так як, Відповідачем було проігноровану вказані вище листи та претензію, Позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Також, з боку Відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому до суду позові представником МТСБУ зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідачка, яка про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Ураховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.07.2015 року о 07:15 біля будинковолодіння №45 по вул. Леніна в с. Митків Гайсинського району [PERSON] розпочала рух назад автомобілем «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , що був припаркований біля узбіччя дороги, не пересвідчившись при цьому, що це буде безпечно та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода [PERSON] , яка проходила узбіччям дороги повз задню частину автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в лікарні того ж дня. Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та встановлено факт порушення водієм автомобіля «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог 10.9 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону). Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Як встановлено з матеріалів справи на час скоєння цієї пригоди транспортний засіб ««ГАЗ 2705» д.н.з. [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Встановлено, що 29.07.2019 року на виконання рішень суду (постанови Вінницького апеляційного суду від 21.05.2019 року) на підставі наказу №7419 від 29.07.2019 року, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на банківські реквізити представника [PERSON] . З огляду на наведене вище, аналізуючи вищенаведені норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Згідно з платіжним дорученням №968203 від 29.07.2019 року, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування представнику [PERSON] , згідно наказу №7419 від 29.07.2019 року, в розмірі 3848,00 грн. А відтак, вищевказані витрати, які пов`язані з регламентною виплатою, належить відшкодувати відповідачу. Ураховуючи наведене вище, аналізуючи вищенаведені норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, а тому позовні вимоги МТСБУ належить задовольнити в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2684 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №813346. А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2684грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved