Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви про уточнення позову, просить: визнати за [PERSON] (ІНН [NUMBER] ), право власності на 61/10000 частин дачного домобудівництва за адресою [ADDRESS] що має загальну площу 169,9 кв.м., житлову площу - 66,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] ; визнати за [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0699га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:52:013:0092, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Позивач мотивує вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за своє життя 29.03.2018 року склала заповіт та все своє майно залишила на користь свого єдиного сина [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. До предмету спадкування входить наступне майно: Житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ); Земельна ділянка загальною площею 0,0375 га за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ). Цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель.61/10000 частин дачного домоволодіння у Дачному кооперативі «Соцпобут» - будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок площею 0,0699га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.11.2005р. кадастровий номер 5110137500:52:013:0092. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.О., в наслідок чого була заведена спадкова справа №13/2018. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини, що позивач не може надати оригінал документу, що підтверджує право власності на вказане нерухоме майно, а тому [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2022 року провадження по справі відкрито. 15 березня 2022 року від відповідача по справі надійшла нотаріальна заява зареєстрована в реєстрі № 77/761-н/77-2022-44-392, нотаріус у м. Москва. У вказаній заяві відповідач вказує, що не заперечує проти задоволення вищезазначеного позову. 13 червня 2022 року від Приватного нотаріуса Чередниченко Г.А. до суду надійшла копія спадкової справи № 13/2018 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У судове засідання призначене на 31 травня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Веселова О.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, 31.05.2023 року надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис №9190 від 05 вересня 2018 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а позивач подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.О. та була заведена спадкова справа. З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2018 року, [PERSON] , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. та зареєстрований в реєстрі за № 448, згідно з яким усе своє майно вона заповіла [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.О., в наслідок чого 29.10.2018року була заведена спадкова справа № 13/2018. В матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших спадкоємців. Як зазначає позивач, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Київського районного суду м.Одеси (с. Огренич І.М, справа № 947/4270/20) позов [PERSON] задоволений визнано право власності на Житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) та на земельну ділянку загальною площею 0,0375 га за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ). Цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання права власності на 61/10000 частин дачного домоволодіння [ADDRESS] та на земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний будинок площею 0,0699га, кадастровий номер 5110137500:52:013:0092. Згідно листа приватного нотаріуса Чередниченко Г.А. від 24.01.2019 на №333/02-14 від 17.12.2018 року вбачається, що КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомилоє, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи і запису в реєстровій книзі 12с на сторінці 68, р № 86, за [PERSON] зареєстровано право власності на 61/10000 частину дачного домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на дачне домоволодіння [ADDRESS] , виданого Приморською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради 10.06.1998 р. Також спадкодавцеві на праві власності належала земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок площею 0,0699 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.11.2005р. кадастровий номер 5110137500:52:013:0092. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідність до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. До об`єктів нерухомого майна ЦК віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376 ). Згідно із Законом №2269-ХІІ нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4 ). Відповідно до Закону від1липня 2004р.№ 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-ІV ) об`єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5 ). Визначення "житловий будинок", "квартира", "садиба" містяться у гл. 28 ЦК, поняття "об`єкти житлової нерухомості" - у Податковому кодексі України. Об`єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи: житловий будинок, житловий будинок садибного типу, прибудова до житлового будинку, квартира, котедж, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах, садовий і дачний будинки (ст. 14.1.129.). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07лютого 2002року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спадкове майно виникло у спадкодавця у 1998 році, тобто до часу набуття чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При таких обставинах та враховуючи, що право власності на спадкове майно у спадкодавця зареєстровано у встановленому законом порядку, тому з метою реалізацією спадкоємцем своїх прав на успадковане майно, суд вважає за можливим задовольнити позов.

Outcome: approved