Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

29 листопада 2021 року представник позивача звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь позивача кошти в сумі 123 796, 73 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 8154 кв.м. по [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що з 01.01.2017 року по 09.02.2018 року відповідачем було набуто речове право власності на нерухоме майно повул. Цілинній, буд. [ADDRESS] , яке розташовано на земельній ділянці загальною площею 8154 кв.м. Поряд з цим, з дати набуття права власності відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 8154 кв.м, на якій розташований об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим порушені права ММР як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час тимчасового використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 22.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки,про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України згідно ч.11ст.128\~ЦПК України\~(з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи), відзиву на позов не подав. За вказаних обставин, з підстав, визначених\~ст.280 ЦПК України, судом ухвалено про\~заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що пунктом 18 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2005 року № 40/17затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 8154 кв. м, за рахунок земельної ділянки Миколаївського військового торгу № 631 Центрального управління військової торгівлі [ADDRESS] , у тому числі1489 кв.м, 196 кв.м під тимчасовою забудовою, 6469 кв.м під проходами та проїздами, для розміщення та подальшого обслуговування швейної майстерні , за рахунок частини земельної ділянки по [ADDRESS] , та передано приватному підприємству «Гучек» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 8154 кв.м., зарахувавши її до земель промисловості, для розміщення та подальшого обслуговування швейної майстерні по [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення з ПП «Гучек» договір оренди землі укладений не був. Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 30.12.2013 до 09.02.2018 право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] належало [PERSON] . Таким чином, Відповідачем було набуто речове право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , яке розташовано на земельній ділянці загальною площею 8154 кв.м за вказаною адресою. З дати набуття права власності і до 09.02.2018 року, відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 8154 кв.м для розміщення та подальшого обслуговування швейної майстерні по [ADDRESS] , чим порушені права ММР як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час тимчасового використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що підтверджується листом ГУ ДПС у Миколаївській області № 747/9/14-29-50-05 від 29.05.2019 року. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. За підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є:\~власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Згідно з пунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. За правилами пункту 287.7 статі 287 Податкового кодексу України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). Чч. 1, 2 ст .120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Вказана норма закріпила загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Статтями 125 і 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За частиною 3 статті 7 ЗУ «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Поряд з цим, у Постанові ВСУ від 12.09.2017 року по справі № 21-3078а16 зазначено, що до нового власника об`єкта нерухомості переходить і обов`язок зі сплати орендної плати на земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, незалежно від змін до договору оренди, або підписання нового договору. Постановою ВСУ від 31.01.2018 року у справі № 825/308/17 встановлено, що невнесення змін до договорів оренди земельних ділянок щодо особи орендаря не має значення, оскільки, придбавши нерухомість, її новий власник фактично автоматично стає новим орендарем земельної ділянки, на якій вона розташована, а відтак він і набуває обов`язку зі сплати орендної плати з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Тобто, у зв`язку із правомірним набуттям відповідачем права власності на нерухомість, то в силу положень ЗК України у нього, як у власника нерухомого майна, виник обов`язок з оформлення відповідного речового права на землю та сплати за користування за землю. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, 13.05.2020 року виконавчий комітет ММР прийняв рішення про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам від 20.01.2020 року про визначення розміру збитків, нанесених відповідачем в зв`язку з безоплатним використанням земельної ділянки площею 8154 кв.м для обслуговування нерухомого майна по [ADDRESS] у період з 01.01.2017 року до 02.02.2018 року, у розмірі 123 796,73 грн. Згідно приписів ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст. 206 ЗК України, Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Предметом регулювання Глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власників цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування земельною ділянкою, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Отже, вчинення відповідачем протиправних дій у вигляді безкоштовного використання земельної ділянки, свідчить про порушення законних інтересів та прав територіальної громади м. Миколаєва, в особі якої виступає ММР. Таким чином, позивачу нанесено збитки у вигляді несплати орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 8154 кв.м., що за період з 01.01.2017 року до 09.02.2018 року складає загальну суму 105 203, 24 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved