Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому просить: - визнати протиправним та скасувати Наказ №25/ОС від 19 січня 2022 року, виданий АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] , - поновити [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», або на іншій аналогічній посаді за тими ж функціональними обов`язками та повноваженням в Філії «Центр охорони здоровя» АТ «Українська залізниця», які були визначені для посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, посаді, відповідно освіті, досвіду роботи та кваліфікації [PERSON] , - стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» на користь позивача судові витрати в розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював заступником головного лікаря поліклінічного розділу роботи (ППР) та експертизи тимчасової непрацездатності (ЕТН) Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». Наказом (розпорядженням) №25/ос від 19 січня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2022 року його було звільнено з посади заступника головного лікаря поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, причини звільнення: п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, підстава: зміна у штатному розписі, акт про відмову перейти на іншу роботу, згода профкому, протокол №5 від 27 липня 2021 року 20 січня 2022 року генеральним директором Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» було видано наказ №27/ос «Про внесення змін в наказ №25/ос від 19 січня 2022 року», відповідно до якого було зазначено як підставу звільнення - зміна у штатному розписі, згода профкому, протокол №5 від 27 липня 2021 року. В інших частинах наказ залишено без змін. Позивач вважає, що оспорюваний наказ виданий без згоди Первинної профспілкової організації АТ «Українська залізниця», членом якої він є, чим порушено норми Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Попередження про звільнення від 19 листопада 2021 року за №283 також не містило жодного посилання про наявність згоди профспілкового органу про майбутнє вивільнення працівників. Також у попередженні було запропоновано для розгляду вакантні посади, які можуть були обрані відповідно до освіти, кваліфікації та досвіду роботи, зокрема: 1) сестра медична ортопедо-травматологічного відділення (0,5 ст.); 2) сестра медична палатна відділення анестезіології та інтенсивної терапії (1 cт.); 3) сестра медична відділення дитячої психоневрології (0,5 ст.); 4) молодша медична сестра-прибиральниця відділення анестезіології та інтенсивної терапії (1 ст.); 5) реєстратор медичний сектору медичної статистики (1 ст.). 19 січня 2022 року [PERSON] отримав пропозиції щодо вакантних посад за №58 від 19 січня 2022 року, в яких були зазначені лише вакантні посади, які були в наявності в лікарні за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1) лікар-ортопед-травматолог ортопедо-травматологічного відділення - 0,25; 2) молодша сестра медична-буфетниця відділення дитячої психоневрології - 1,0; 3) реєстратор медичний сектору медичної статистики - 1,0; 4) сестра медична психоневрологічного відділення - 1,0; 5) молодша медична сестра операційного блоку - 1,0; 6) сестра медична відділення анестезіології та інтенсивної терапії - 1,0; 7) сестра медична-анестезист відділення анестезіології та інтенсивної терапії - 1,0; 8) посади лікарів (при наявності відповідного сертифікату). Позивач зазначив, що він має вищу медичну освіту, досвід роботи 23 роки, 9 років досвіду на керівних посадах, першу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Управління охороною здоров`я», другу вищу освіту зі спеціальності «Економіка», вишу кваліфікаційну категорію лікаря ортопеда-травматолога, науковий ступінь кандидата медичних наук, автор винаходів і корисних моделей на винахід України. При цьому генеральний директор Ірина Пилипенко запропонувала йому вакантні посади зі ставкою 1,0 лише для посад, які не передбачають вищої медичної освіти та зовсім не конкретизувала перелік (назву) посад лікарів, та не зазначила їх ставку. Вищенаведене свідчить про упереджене ставлення директора до позивача та має ознаки прямого примусу до звільнення, оскільки позивачу не було запропоновано повної ставки посади лікаря. Вважає, що відповідач вчинив наступні порушення при наданні йому пропозиції про вакантні посади: 1) пропозиції про вакантні посади надані не одночасно з попередженням про наступне вивільнення, а в день звільнення; 2) пропозиції про вакантні посади надані керівником структурного підрозділу юридичної особи, а не власником чи уповноваженим органом; 3) скорочення штату відповідача відбулося в межах юридичної особи, тому позивачу необхідно було надати перелік всіх вакансій, які відповідають рівню освіти та досвіду роботи позивача, наявні в АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» на дату повідомлення про майбутнє вивільнення; 4) пропозиції про вакантні посади повинні були містити однаковий опис вакансій, а не обмежений текст «посади лікарів (при наявності відповідного сертифікату)», тобто умови пропонованої роботи повинні бути викладені однаково з усіх пропонованих вакансій; 5) не запропоновано всі вакантні посади, які були в наявності навіть в межах Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l. Ознайомившись з текстом пропозицій щодо вакантних посад від 19 січня 2022 року, позивач погодився на посаду 0,25 ставки лікаря ортопеда-травматолога ортопедично-травматологічного відділення, зазначивши, що це єдина пропозиція, яка надана позивачу згідно з його профілю. 19 січня 2022 року позивачу було вручено наказ (розпорядження) №25/ос від 19 січня 2022 року про припинення трудового договору (контракту). 28 січня 2022 року адвокат Кошалковська Н.В. звернулась з адвокатським запитом до Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» з проханням надати інформацію, а саме перелік вакантних посад в підпорядкованих трьох лікарнях, що розташовані в місті Києві (ККЛЗТ №1, ККЛЗТ №2, ККЛЗТ №3 відповідно) станом на 19 листопада 2021 року по 19 січня 2022 року. 09 лютого 2022 року надійшла відповідь за №ЦОЗ-06/697 від 07 лютого 2022 року. Аналіз даних відповіді щодо наявних вакансій в період з 19 листопада 2021 року по 19 січня 2022 року свідчить, що [PERSON] навмисно не було запропоновано вакантні посади відповідно його освіті, кваліфікації та досвіду роботи в межах юридичної особи АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я», оскільки на 19 листопада 2021 року в межах Філії «Центр охорони здоров`я» були наявні вакансії, які відповідали рівню освіти, кваліфікації та досвіду роботи [PERSON] . Так, Філія «Центр охорони здоров`я» повідомила, що в Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті №3 (ККЛЗТ №3) вакансія заступника медичного директора була зайнята лише 28 грудня 2021 року, посада заступника генерального директора з фінансово-економічних питань була зайнята 17 січня 2022 року, посада заступника генерального директора з розвитку була звільнена 14 січня 2022 року, але не запропонована позивачу, на даний час наявна посада лікаря-хірурга (1,5 ст.) поліклініки. При наявності вищенаведених вакансій позивачу пропонували вакансії медичного персоналу середньої ланки та нижче - прибиральниці. Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №2 також мала вакансію заступника директора з фінансово-економічних питань, яка не була запропонована позивачу. Крім того, позивач вважає, що його звільнення із займаної посади і відсутність пропозицій щодо роботи, яка відповідає його рівню кваліфікації, освіті та досвіду роботи, фактичною розправою над ним як викривачем корупційних діянь. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 липня 2022 року до суду надійшли пояснення третьої особи Національного агентства з питань запобігання корупції, в яких представник третьої особи просив проводити розгляд справи за відсутності представника НАЗК. Зазначив, до НАЗК не надходило заяв від позивача щодо набуття ним статусу викривача та щодо застосування до нього заходів негативного впливу у зв`язку з повідомленням про корупцію, тому НАЗК не досліджувалися такі обставини та підлягають встановленню судом. Разом з тим з доданих до позовної заяви листів-відповідей Комплаєнс та антикорупційного офісу АТ «Українська залізниця» від 26 листопада 2020 року №ЦУАДО-09/16, від 17 грудня 2020 року №ЦУАДО-09/17, від 03 серпня 2021 року №АЦК-15/4 вбачається, що позивач через внутрішній канал звертався з повідомленнями стосовно можливих фактів корупційних правопорушень, вчинених посадовими особами структурного підрозділу «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1» Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». Вказані обставини можуть свідчити про набуття позивачем статусу викривача у зв`язку з поданням повідомлення про корупцію. 01 серпня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», в якому представник відповідача просила у позові відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначила наступне. Згідно з наказу №117/oc від 01 липня 2015 року [PERSON] прийнятий на посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності адміністративно-управлінського персоналу, на 1 ставку за основною посадою. На виконання доручення АТ «Укрзалізниця» від 25 січня 2021 року №Ц-6-91/212-21 та наказу АТ «Укрзалізниця» від 22 січня 2021 року АТ «Укрзалізниця»», п.1.5 розділу І Порядку ведення штатних розписів у АТ «Укрзалізниця», затвердженого рішенням правління від 02 березня 2020 року та доручення філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» від 22 січня 2021 року №ЦОЗ-07/323, листом від 28 квітня 2021 року №ЦОЗ-07/2111 було зобов`язано клінічні лікарні філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця» привести штатну чисельність клінічних лікарень у відповідність до затвердженої граничної штатної чисельності, шляхом введення змін до затвердженого штатного розпису. Новий штатний розпис Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» було введено в дію 19 травня 2021 року наказом №144. Відтак, станом на 01 січня 2021 року згідно із затвердженим штатним розписом, штатна чисельність Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l складала 565 штатних одиниць. На виконання доручення філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» штатна чисельність скоротилась до 401 штатної одиниці, тобто на 164 штатні одиниці (лист ЦОЗ-07/2447 від 19 травня 2021 року). Наказом від 19 липня 2021 року №184 «Про розроблення та подання на розгляд філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» і затвердження змін до штатного розпису» затверджений штатний розпис в кількості 395 посад (п.3 наказу). До переліку посад з урахуванням особового складу, що підлягають вивільненню за скороченням штатного розпису, внесено 113 посад, які обіймають 102 особи. Таким чином, у відповідача були всі наявні підстави для звільнення позивача відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України, а саме: зміни в організаційній структурі філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» Згідно з наказу №117/oc від 01 липня 2015 року [PERSON] прийнятий на посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності адміністративно-управлінського персоналу, на 1 ставку за основною посадою. Згідно з листа ЦОЗ-07/4788 від 25 вересня 2020 року із номенклатури посад АТ «Укрзалізниця» та філії, у зв`язку із вилученням із довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників посад головного лікаря та заступника головного лікаря, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 жовтня 2018 року №1977 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78 «Охорона здоров`я») вилучено посади, на які призначення та звільнення проводиться за рішенням голови правління АТ «Укрзалізниця» та директора виконавчого Філії, а саме: посади головного лікаря та заступника головного лікаря (всіх найменувань) виробничих підрозділів філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця». У зв`язку із вищевикладеним в ККЛ ЗТ №1 було введено в дію новий штатний розпис із зазначенням, що посади головного лікаря та заступника головного лікаря вилучені та підлягають скороченню. Враховуючи переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до ст.42 К3пП України та з урахуванням змін, які внесені до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, визначено перелік посад, що підлягають вивільненню згідно п. 1 ст. 40 К3пП України. При встановлені переважного права на залишені на роботі було також взято до уваги навантаженість працівників. Так, [PERSON] , заступником головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, за перше півріччя 2021 року проведено 6 операцій, кількість ліжко-днів - 28 календарних днів, що є суттєво нижчим показником в порівнянні з іншими спеціалістами відповідного профілю ортопедо хірургічного відділення ККЛ ЗТ №l. Відповідно до ст.43 К3пП України було внесене подання до первинної профспілкової організації про надання згоди щодо змін до штатного розпису ККЛ ЗТ №l та отримано згоду (протокол засідання профкому №5 від 27 липня 2021 року). Відповідно до наказу від 19 липня 2021 року №184 «Про розроблення та подання на розгляд філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» і затвердження змін до штатного розпису» 19 листопада 2021 року [PERSON] особисто вручено попередження №6283 від 19 листопада 2021 року про наступне звільнення з займаної посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності адміністративно-управлінського персоналу згідно з ч.1 ст.40 КЗпП України, яке також містило перелік наявних в лікарні вакантних посад, станом на день вручення цього попередження. Також, 19 січня 2022 року [PERSON] особисто вручені пропозиції щодо вакантних посад №58 від 19 січня 2022 року, з переліком наявних на дату звільнення посад, в тому числі посад лікарів (при наявності відповідного сертифікату). [PERSON] погодився на посаду 0,25 ставки лікаря ортопедо-травматолога ортопедо-травматологічного відділення, про що особисто зазначив на бланку пропозицій щодо вакантних посад №58 від 19 січня 2022 року та надав відповідну заяву про прийняття на посаду від 19 січня 2022 року. Тобто, позивач надав остаточну згоду щодо зайняття даної посади. Наказом від 19 січня 2022 року №26/ос [PERSON] прийнятий на 0,25 ставки лікаря ортопедо-травматолога ортопедо-травматологічного відділення та перебуває на ній станом на дату надання відзиву на позовну заяву. Таким чином, у відповідача були всі наявні підстави для звільнення позивача відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України, а саме зміни в організаційній структурі філії «Центр охорони здоров?я АТ «Укрзалізниця». Позивача за два місяці було попереджено про наступне вивільнення та йому запропоновано вакантні посади. 19 січня 2022 року позивач погодився на 0,25 ставки лікаря ортопедо-травматолога ортопедо-травматологічного відділення), отримано згоду первинної профспілкової організації, а отже звільнення позивача з посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності адміністративно-управлінського персоналу згідно з ч.1 ст. 40 КЗпП України проводилося з дотриманням вимог трудового законодавства. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач неодноразово звертався до Офісу з антикорупційної діяльності АТ «Укрзалізниця» повідомленням про можливі корупційні правопорушення посадовими особами ККЛ ЗТ №1, останній раз було зроблено одразу після отримання повідомлення про наступне звільнення від 19 листопада 2021 року №283. На думку відповідача, відсутній причинний зв`язок між виданням спірного наказу із діяльністю його, як викривача. Таким чином, до [PERSON] не застосовувались та не застосовуються негативні заходи впливу або такі, що носять вибірковий характер у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. Наведене вище свідчить, що звільнення відбувалося не в зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень та розпочата процедура звільнення носить не вибірковий, а масовий характер, зокрема, застосована одночасно і до інших працівників у подібній ситуації. 04 серпня 2022 року представник позивача - адвокат Кошалковська Н.В. подала до суду відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у поданому відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно з наказу №117/oc від 01 липня 2015 року [PERSON] прийнятий на посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», на 1 ставку за основною посадою. Наказом (розпорядженням) №25/ос від 19 січня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2022 року [PERSON] було звільнено з посади заступника головного лікаря поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, причини звільнення: п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, підстава: зміна у штатному розписі, акт про відмову перейти на іншу роботу, згода профкому, протокол №5 від 27 липня 2021 року 20 січня 2022 року генеральним директором Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» було видано наказ №27/ос «Про внесення змін в наказ №25/ос від 19 січня 2022 року», відповідно до якого було зазначено як підставу звільнення - зміна у штатному розписі, згода профкому, протокол №5 від 27 липня 2021 року. В інших частинах наказ залишено без змін. Позивач [PERSON] звернувшись до суду з указаним позовом просить визнати протиправним та скасувати наказ №25/ОС від 19 січня 2022 року, виданий АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр охорони здоров`я» про припинення трудового договору (контракту) та поновити його на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», або на іншій аналогічній посаді за тими ж функціональними обов`язками та повноваженням в Філії «Центр охорони здоровя» АТ «Українська залізниця», які були визначені для посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, посаді, відповідно до його освіти, досвіду роботи та кваліфікації. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстави, зазначеній у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Як вбачається з листа Філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №ЦОЗ-07/4788 від 25 вересня 2020 року Київську клінічну лікарню на залізничному транспорті №1 було проінформовано, що із номенклатури посад АТ «Укрзалізниця» та філії, вилучено посади, на які призначення та звільнення проводиться за рішенням голови правління «АТ «Укрзалізниця» та директора виконавчого Філії, а саме посади головного лікаря та заступника головного лікаря виробничих підрозділів філії Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Оскільки у зазначених працівників відбулася зміна істотних умов праці, зобов`язано генеральних директорів виробничих підрозділів філії ознайомити працівників, які перебувають на посаді заступника головного лікаря під підпис. 28 квітня 2021 року директор Філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Білинська Н.Я. листом №ЦОЗ-07/2111 на виконання доручення АТ «Укрзалізниця» від 25 січня 2021 року №Ц-6-91/212-21 та наказу АТ «Укрзалізниця» від 22 січня 2021 року АТ «Укрзалізниця»», п.1.5 розділу І Порядку ведення штатних розписів у АТ «Укрзалізниця», затвердженого рішенням правління від 02 березня 2020 року та доручення філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» від 22 січня 2021 року №ЦОЗ-07/323, зобов`язала клінічні лікарні філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» привести штатну чисельність клінічних лікарень у відповідність до затвердженої граничної штатної чисельності, шляхом введення змін до затвердженого штатного розпису. Як стверджує представник відповідача, новий штатний розпис Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» було введено в дію 19 травня 2021 року наказом №144. Станом на 01 січня 2021 року згідно із затвердженим штатним розписом, штатна чисельність Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l складала 565 штатних одиниць. На виконання доручення філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» штатна чисельність скоротилась до 401 штатної одиниці, тобто на 164 штатні одиниці. На підтвердження указаних обставин додано копію листа ЦОЗ-07/2447 від 19 травня 2021 року, з якого вбачається, що філією було направлено штатний розпис Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». Проте, відповідачем не додано копії такого штатного розпису, який був доданий до листа. Наказом від 19 липня 2021 року №184 «Про розроблення та подання на розгляд філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» і затвердження змін до штатного розпису» введено в дію затверджений штатний розпис в кількості 395 посад (п.3 наказу). Разом з тим, суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно було виведено за штат посаду заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності. Адже в зазначеному наказі від 19 липня 2021 року №184 «Про розроблення та подання на розгляд філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» не зазначено про вилучення посади позивача, також суду не додано копії зміненого штатного розпису. Відтак, зміни в штатному розписі Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» не підтверджені належними доказами. Як вбачається з протоколу №5 від 27 липня 2021 року засідання профкому Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1, члени профкому, розглянувши клопотання адміністрації лікарні щодо вивільнення працівників лікарні згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, а саме подання адміністрації про надання згоди на вивільнення працівників лікарні згідно з наказом від 19 липня 2021 року №184 всього 113 посад, які займають 102 особи особового складу, постановили погодитись зі змінами в штатному розписі та дали згоду на звільнення працівників. Разом з тим, відповідачем не додано копії подання адміністрації про надання згоди на вивільнення працівників лікарні, а тому суд позбавлений можливості встановити, чи було надано згоду на вивільнення саме позивача. Згідно з частинами другою та третьою статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16-ц зазначено, що роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник. Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15, та у постановах Верховного Суду: від 07 квітня 2021 року у справі № 946/6628/19 (провадження № 61-9503св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 723/822/20 (провадження № 61-1357св21). 19 листопада 2021 року генеральним директором Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 було попереджено позивача [PERSON] про виведення за штат та наступне звільнення з займаної посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності адміністративно-управлінського персоналу згідно з ч.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу ККЛ ЗТ №1 від 19.07.2021 року №184 «Про розроблення та подання на розгляд до філії «ЦОЗ» АТ «Укрзалізниця» і затвердження змін до штатного розпису» та відповідно до ст.32, 49-2 КЗпП України (попередження від №283). Також було запропоновано для розгляду вакантні посади, які можуть були обрані відповідно до освіти, кваліфікації та досвіду роботи, зокрема: 1) сестра медична ортопедо-травматологічного відділення (0,5 ст.); 2) сестра медична палатна відділення анестезіології та інтенсивної терапії (1 cт.); 3) сестра медична відділення дитячої психоневрології (0,5 ст.); 4) молодша медична сестра-прибиральниця відділення анестезіології та інтенсивної терапії (1 ст.); 5) реєстратор медичний сектору медичної статистики (1 ст.). У пропозиції щодо вакантних посад від 19 січня 2022 року №58 [PERSON] було запропоновано вакантні посади в станом на день звільнення, а саме: 1) лікар-ортопед-травматолог ортопедо-травматологічного відділення - 0,25; 2) молодша сестра медична-буфетниця відділення дитячої психоневрології - 1,0; 3) реєстратор медичний сектору медичної статистики - 1,0; 4) сестра медична психоневрологічного відділення - 1,0; 5) молодша медична сестра операційного блоку - 1,0; 6) сестра медична відділення анестезіології та інтенсивної терапії - 1,0; 7) сестра медична-анестезист відділення анестезіології та інтенсивної терапії - 1,0; 8) посади лікарів (при наявності відповідного сертифікату). Разом з тим, на адвокатський запит представника [PERSON] - адвоката Кошалковської Н.В. від 28 січня 2022 року №28/01/2022-1 Філією «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» надано перелік вакантних посад, які були наявні у Київських клінічних лікарнях на залізничному транспорті №1, №2, №3 Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» в період з 19 листопада 2021 року по 19 січня 2022 року. Зокрема, в Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті №3 були вакантними посади заступника медичного директора - 1,0 ст. (зайнята з 28 грудня 2021 року), заступника генерального директора з фінансово-економічних питань - 1 ст. (зайнята з 17 січня 2022 року), заступника генерального директора з розвитку - 1 ст. (звільнена з 14 січня 2022 року), лікаря-хірурга - 1,5 ст. У Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті №2, яка входить до складу Філії «Центр охорони здоров`я» також була вакантна посада заступника директора з фінансово-економічних питань - 1,0 ст. Тобто роботодавець не запропонував усі наявні вакантні посади на підприємстві, включаючи структурні підрозділи, що існували в період від попередження позивача про скорочення, до його звільнення. Працевлаштування попередженого про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівника є обов`язком роботодавця, і такий обов`язок роботодавцем повинен виконуватися добросовісно без застосування надмірного формалізму, оскільки працівник є більш вразливою стороною трудових правовідносин. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки на підприємстві у момент звільнення позивача були наявні посади, які могли бути запропоновані позивачу, виходячи з його професії, спеціальності, освіти та кваліфікації. Отже, роботодавцем не виконано обов`язок, визначений частиною третьої статті 49-2 КЗпП України. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із позицією Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 273/212/16-ц, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, відповідач не довів скорочення штату працівників та зміни в штатному розписі Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», вилучення зі штату посади головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, а також наявність згоди профкому на вивільнення саме позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади було проведено незаконно. Відтак, наказ Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 Філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №25/ос від 19 січня 2022 року суд вважає протиправним, та таким, що підлягає скасуванню. Гарантії працівників при незаконному звільненні з роботи та порушенні порядку їх звільнення з роботи визначені законодавцем у статті 235 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відтак, позивач [PERSON] підлягає поновленню на попередній роботі, тобто на посаді заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця». А тому вимога позивача про поновлення на іншій аналогічній посаді за тими ж функціональними обов`язками та повноваженням в Філії «Центр охорони здоровя» АТ «Українська залізниця», які були визначені для посади заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, посаді, відповідно освіті, досвіду роботи та кваліфікації [PERSON] задоволенню не підлягає. Що стосується твердження позивача проте, що його звільнення відбулося через повідомлення ним про можливі факти корупційних правопорушень посадовими особами «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», суд зазначає таке. Загальні засади та підходи щодо гарантій захисту трудових прав викривача закріплені у Директиві Європейського Парламенту і Ради ЄС 2019/1937 від 23 жовтня 2019 року про захист осіб, які повідомляють про порушення законодавства Європейського Союзу (далі - Директива). Відповідно до статті 19 Директиви держави-члени вживають необхідних заходів для заборони будь-якої форми переслідування осіб, які повідомили про порушення, зокрема: - відсторонення, скорочення, звільнення чи рівнозначних заходів; - пониження на посаді чи ненадання підвищення за посадою; - передачі повноважень, зміни місця роботи, зменшення розміру заробітної платні, зміни графіка роботи; - незабезпечення навчання; - негативної оцінки роботи чи рекомендації для працевлаштування; - дискримінації, несприятливого чи несправедливого ставлення; - непереведення тимчасового трудового договору у постійний трудовий договір у випадку, коли у працівника були законні очікування, що йому буде запропоновано постійну роботу; - непоновлення чи передчасне припинення тимчасового трудового договору; унесення до «чорних» списків на основі офіційних чи неофіційних домовленостей у сфері чи галузі промисловості загалом, що може потягти за собою неможливість в майбутньому працевлаштуватися в певній сфері чи галузі, тощо. Правові норми щодо захисту трудових прав викривачів в Україні містять КЗпП України та Закон України «Про запобігання корупції». Статтею 2-1 КЗпП України передбачено заборону будь-якої дискримінації у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників через повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення. Відповідно до частини першої статті 53-3 Закону права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. КПК України, зокрема, визначає викривачем будь-яку фізичну особу, яка за наявності переконань, що інформація є достовірною, повідомляє про корупційне кримінальне правопорушення. З наведеної норми вбачається, що права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону іншою особою. Тобто з цього часу викривач здобуває певний імунітет від застосування до нього негативних заходів впливу. При цьому в Законі відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів у залежності від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення на адресу НАЗК від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції. Закон гарантує захист трудових прав викривача, прямо вказуючи на найбільш поширені форми негативних заходів впливу, які керівнику або роботодавцю заборонено застосовувати до викривача у зв`язку з повідомленням, одночасно залишаючи перелік таким форм відкритим, тобто невичерпним. Згідно з частиною першою статті 53-4 Закону викривачу не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, його не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця вибіркового характеру, які не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше. При цьому передбачені статтею 53-4 Закону гарантії застосовуються не просто за фактом того, що особа є викривачем, а за умови наявності зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривача. Стосовно доведення зв`язку між повідомленням та негативними заходами впливу до викривача слід зазначити, що відповідно до частини п`ятої статті 21 Директиви, у судових провадженнях чи провадженнях будь-якого іншого органу, які стосуються шкоди, що завдано особі, яка повідомляє про порушення, і за умови встановлення, що ця особа здійснила повідомлення чи публічне розкриття та зазнала шкоди, то презюмується, що шкоди було завдано в рамках переслідування за повідомлення чи публічне розкриття. У таких випадках обов`язок доведення, що застосовані до особи, яка повідомила про порушення, заходи базувалися на належно обґрунтованих підставах, покладається на особу, яка вжила таких заходів. Вказаній нормі кореспондують норми національного законодавства, відповідно до яких у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ними загрози застосування негативних заходів впливу до викривача у зв`язку з повідомленням обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями викривача щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача (стаття 81 ЦПК України). Отже, викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата. Такі висновки містить постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №815/2074/18 (провадження № К/9901/10664/19; К/9901/10699/19). Верховний Суд у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/8080/18 (провадження № 61-6838св20) вказав, що про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону іншою особою можуть свідчити, зокрема, але не виключно, такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких він повідомив. Перевірка наявності чи відсутності наведених обставин дасть змогу стверджувати про відсутність чи наявність причинного зв`язку між виданням спірних наказів із діяльністю позивача як викривача. Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що особа набуває статусу викривача з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону іншою особою. При цьому в Законі відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів у залежності від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення особою керівництва юридичної особи, про те, що вона є викривачем, чи повідомлення на адресу НАЗК від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції. Як вбачається з пояснень представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національного агентства з питань запобігання корупції, до НАЗК не надходило заяв від позивача щодо набуття ним статусу викривача та щодо застосування до нього заходів негативного впливу у зв`язку з повідомленням про корупцію, тому НАЗК не досліджувалися такі обставини на підлягають встановленню судом. Разом з тим з доданих до позовної заяви листів-відповідей Комплаєнс та антикорупційного офісу АТ «Українська залізниця» від 26 листопада 2020 року №ЦУАДО-09/16, від 17 грудня 2020 року №ЦУАДО-09/17, від 03 серпня 2021 року №АЦК-15/4 вбачається, що позивач через внутрішній канал звертався з повідомленнями стосовно можливих фактів корупційних правопорушень, вчинених посадовими особами структурного підрозділу «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1» Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». Вказані обставини можуть свідчити про набуття позивачем статусу викривача у зв`язку з поданням повідомлення про корупцію. Як встановлено судом, 30 червня 2020 року позивач звертався до Офісу з Антикорупційної діяльності АТ «Українська залізниця» стосовно можливих корупційних правопорушень посадовими особами Структурного підрозділу «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» протягом 2017-2018 років. Факт звернення підтверджується листом Офісу з антикорупційної діяльності АТ «Українська залізниця» від 26 листопада 2020 року за №09/16. Отже, суд дійшов висновку, що з моменту повідомлення 30 червня 2020 року позивачем стосовно можливих корупційних правопорушень посадовими особами «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» він набув статусу викривача та здобув певний імунітет від застосування до нього негативних заходів впливу. Наступне повідомлення позивача від 26 листопада 2020 року стосовно можливих корупційних правопорушень посадовими особами Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» підтверджується листом Офісу з антикорупційної діяльності «Українська залізниця» від 17 грудня 2020 року. Листом від 10 червня 2021 року за №09/3 Офіс з антикорупційної діяльності АТ «Українська залізниця» звертався до [PERSON] щодо надання згоди на розкриття інформації щодо нього як викривача для надання відповіді на лист Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» від 07.06.2021 року №634. 13 липня 2021 року позивач звернувся до Комплаєнсу та Антикорупційного офісу АТ «Українська залізниця» щодо можливих порушень під час призначення Пилипенко І.Ф. на посаду генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». 03 серпня 2021 року [PERSON] було направлено лист Комплаєнсу та Антикорупційного офісу за №АЦК-15/4, у якому зазначено, що фактів порушень чинного законодавства під час призначення Пилипенко І.Ф. на посаду генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №l філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» не встановлено. 06 серпня 2021 року позивач також звернувся з приводу порушень Пилипенко І.Ф. фінансової дисципліни в трудовій діяльності до Міністра інфраструктури України та про незаконність і призначення на посаду генерального директора ККЛЗТ №1 без проведення конкурсу. При цьому, позивач зазначає про здійснення щодо нього тиску з боку керівника філії «Центр охорони здоров`я» та генерального директора Пилипенко І.Ф. , заміні замків в дверях його кабінету під час відпустки, зникненню особистих речей та медичного обладнання. На всі повідомлення позивача про вчинення протиправних дій щодо нього як викривача, йому була надана відповідь від 17 серпня 2021 року за №Ц-6-89/288-21 АТ «Українська залізниця». 15 вересня 2021 року листом за №АЦК-15/18 АТ «Українська залізниця» позивача було повідомлено про встановлення ознак порушення трудових прав та гарантій позивача як викривача щодо ігнорування його заяви про переведення на посаду медичного директора та стосовно протиправного доступу до робочого кабінету. 19 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до директора Комплаєнсу та Антикорупційного офісу АТ «Укрзалізниця» з повідомленням про те, що 19 листопада 2021 року він отримав чергове попередження про скорочення посади заступника головного лікаря з ПРР та ЕТН з наступним звільненням. При цьому вказав, що йому не запропоновано посади, яка б відповідача його досвіду і кваліфікації. А тому такі дії він пов`язує із його зверненням 30.06.2020 року до Офісу з Антикорупційної діяльності АТ «Українська залізниця» стосовно можливих корупційних правопорушень посадовими особами Структурного підрозділу «Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця». 06 грудня 2021 року Комплаєнс та Антикорупційний офіс АТ «Укрзалізниця» направив [PERSON] відповідь, з якої вбачається, що з метою перевірки вказаної у повідомленні інформації Офісом від ККЛЗТ №1 витребувано відомості та документи. Встановлено, що відповідно в даній клінічній лікарні розпочато процедура скорочення штатного розпису. Вивільненню підлягають 102 особи, що обіймають 113 посад. На сьогодні отримані від ККЛЗТ №1 документи та відомості вивчаються Офісом на предмет порушень трудових прав викривачів та потребують проведення додаткової перевірки відповідно до ч.3 статті 532 Закону. Крім того, повідомлено, що Офісом було проведено робочу зустріч з генеральним директором ККЛЗТ №l Пилипенко І.Ф. з приводу недопущення можливих порушень прав викривачів, пов?язаних з їх звільненням з ККЛЗТ №1 у зв?язку повідомленням про можливі факти корупційних правопорушень. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також те, що до матеріалів справи не додано належних доказів на підтвердження скорочення штату працівників та змін в штатному розписі Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», вилучення зі штату посади головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності, а також щодо наявності чи відсутності згоди профкому на вивільнення позивача, суд не має можливості встановити причинний зв`язок між звільненням позивача та повідомленням ним про можливі корупційні порушення, а також вибірковий характер такого звільнення, який не застосовується до інших працівників. При цьому суд зауважує, що клопотань про витребування таких доказів сторонами заявлено не було. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 992,40 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат щодо сплати судового збору. На підставі ст.430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за однин місяць.

Outcome: partial