Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Представник позивача - органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» (надалі - КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини»), з вимогами про відібрання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені до актового запису згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач проживає разом із малолітнім сином в будинку співмешканця [PERSON] , оскільки її будинок не придатний для проживання малолітньої дитини. 09 січня 2022 року відповідач залишила без нагляду свого малолітнього сина [PERSON] в будинку співмешканця [PERSON] , який через 24 години - 10 січня 2022 року звернувся по допомогу до служби у справах дітей та сім`ї Щиборівської сільської ради. Проведене обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] підтверджує той факт, що дитина залишена у співмешканця, інваліда війни 2 групи, [PERSON] , на момент приїзду комісії з`ясувати місце знаходження [PERSON] не вдалося, її відповіді по телефону були не зрозумілі, а згодом телефон був вимкнений. Відповідно до рішення виконавчого комітету Щиборівської сільської ради №1 від 10 січня 2022 року, малолітню дитину [PERSON] було відібрано органом опіки і піклування Щиборівської сільської ради, та влаштовано до КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня» для проведення медичного обстеження дитини, де дитина перебувала до 12 січня 2022 року. Відповідач в КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня» не з`явилася, про долю хлопчика не цікавилась. За рішенням виконавчого комітету Щиборівської сільської ради №2 від 10 січня 2022 року, малолітню дитину [PERSON] було влаштовано до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини». [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно: тривалий час зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, присадибну ділянку не обробляє, господарство не утримує. Рішенням Красилівського районного суду від 08 січня 2020 року по справі №677/1820/19 інший син відповідача також був відібраний у неї без позбавлення батьківських прав, оскільки вона також ухилялась від виконання обов`язків по його вихованню. Щиборівською сільською радою здійснювався соціальний супровід сім`ї відповідача, вказана родина отримувала допомогу та соціальні послуги консультування, проте постійний контроль та надана допомога не дали позитивного результату: відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо піклування про дитину, не забезпечує її догляд та харчування, будь-якої участі у вихованні сина не приймає. За таких обставин, представник позивача просила позов задовольнити. 07 лютого 2022 року ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито до провадження по цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, та призначено підготовче судове засідання. 15 лютого 2022 року ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, та при прийнятті рішення врахувати те, що відносно [PERSON] судом вже ухвалювалося рішення суду про відібрання іншої її дитини, оскільки вона умисно ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача - адвокат Сидорук Д.В. проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, зазначив, що одного факту залишення дитини, який описаний позивачем, не є достатньо для прийняття рішення про відібрання дитини у відповідача. Крім того, звернув увагу, що відповідачка [PERSON] не залишала дитину без нагляду, а залишила сина своєму співмешканцю - батькові дитини на певний час. Представник третьої особи - КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» К. Горин в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо відібрання дитини [PERSON] підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 статті 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2-6 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст.164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків є винятковою санкцією за невиконання батьківських обов`язків. Характер небезпеки, її місця в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. Для відібрання дитини необхідно встановити факт існування небезпеки. Отже, вищенаведені випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами, демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки, тощо). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, як згідно п.п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Суд повинен при оцінці обставин на перше місце ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для них обстановки: її життя, здоров`я і виховання. При цьому повинна зберігатись пропорційність вжитих заходів, з метою зберігання сімейних зв`язків з батьками. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2021 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Красилівського РВ ДРАЦСу Хмельницькому районі Хмельницької області №51/23.9-38 від 14 січня 2022 року відомості про батька дитини - [PERSON] внесені до актового запису згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Судом встановлено, що відповідач безвідповідально відноситься до свого сина [PERSON] , не цікавиться його життям, розвитком та станом здоров`я, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, своєю поведінкою створила небезпечну обстановку для життя та здоров`я малолітньої дитини, що підтверджується характеристикою Щиборівської сільської ради Хмельницької області від 14 січня 2022 року та актами обстеження умов проживання від 17 вересня 2021 року, та від 10 січня 2022 року. Відповідно до протоколу №1 від 10 січня 2022 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, у зв`язку із тим, що: [PERSON] залишила на 24 години дитину [PERSON] , [INFO] , під наглядом свого співмешканця [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом війни, та не міг здійснювати догляд за малою дитиною у відсутність матері; місце матері дитини невідоме, і з телефонної розмови з [PERSON] встановлено, що вона, ймовірно, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, - комісією для забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини [PERSON] було вирішено негайно вилучити дитину з будинку [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1 від 10 січня 2022 року «Про негайне відібрання дитини», малолітню дитину [PERSON] відібрано з будинку [PERSON] за відсутності матері [PERSON] , та тимчасово влаштовано до КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня». Рішенням виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №2 від 10 січня 2022 року, малолітню дитину [PERSON] було влаштовано до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини». Відповідно до висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 3 від 10 січня 2022 року, встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох дітей - [PERSON] , [INFO] , якого рішенням суду від 08 січня 2020 року у неї відібрано без позбавлення батьківських прав, та [PERSON] , [INFO] . Родина [PERSON] перебуває на обліку в Щиборівській сільській раді, як сім`я, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку із схильністю матері до вживання спиртних напоїв та неналежним виконанням батьківських обов`язків. [PERSON] проживає без реєстрації в будинку [PERSON] . За час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, присадибну ділянку не обробляє, господарство не утримує, отримує пенсію по інвалідності, яку витрачає на алкоголь, належним чином вихованням та утриманням своєї дитини не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не створила належні умови для нормального життя та розвитку дітей, своєю аморальною поведінкою створює умови, які унеможливлюють отримання дітьми достатнього фізичного та культурного розвитку. 10 січня 2022 року малолітня дитина [PERSON] був виявлений без батьківського піклування під час обстеження умов проживання за зверненням [PERSON] ; місце знаходження матері встановити не вдалося, до її пошуків залучено поліцію. Діючи виключно в інтересах малолітньої дитини, виконавчий комітет Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, як орган опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність відібрання дитини [PERSON] без позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Таким чином, судом встановлено наявність ризику для життя та здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , якому на час його залишення матір`ю без нагляду - 09 січня 2022 року, виповнилось лише 2 місяці та 21 день, що свідчить про те, що [PERSON] не усвідомлює, що її поведінка може привести до негативних наслідків для життя та здоров`я дитини. Враховуючи період перебування даної справи в суді, а саме з 20 січня 2022 року, судом для прийняття рішення з метою врахування ступеню небезпеки для даної дитини щодо її фізичного та психічного розвитку, а також аналізу поведінки [PERSON] , як матері, та її здатності забезпечити безпечне середовище для проживання та розвитку [PERSON] від моменту відібрання дитини до цього часу, було надано доручення уповноваженому органу провести акт обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26 квітня 2023 року сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будинок з вибитими вікнами, без газопостачання, житло складається з 4 кімнат. На момент виїзду комісії будинок мебльований частково. Наявні 2 ліжка з постільною білизною. Відсутні шафи, стільці та інші предмети побуту. Крізь вибиті вікна продуває вітер. Продуктів в будинку не має взагалі, відсутня також будь-яка можливість приготування їжі. Кухня в жахливому, занедбаному стані, жодних побутових приладів, відсутні ознаки того, що десь можливо випрати одяг. В будинку холодно та брудно. Житло не придатне для проживання не лише дитини але й дорослої особи. Дохід сім`ї нестабільний, постійної роботи немає. [PERSON] перебуває у нових стосунках, в будинку з`являється рідко. Співмешканець на момент візиту комісії не був присутній. [PERSON] щодо засідання комісії з питань захисту прав дитини була проінформована. Згідно повідомлення № 997 від 05 жовтня 2022 року КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» дитина [PERSON] , [INFO] , з 12 січня 2022 року знаходиться на повному державному вихованні у закладі. За весь час виховання дитини у закладі мати [PERSON] відвідала сина 1 раз (29 вересня 2022 року). В телефонному режимі не цікавилася. Листівок та посилок на адресу закладу не надходило. Станом на 05 жовтня 2022 року хлопчик має 11 місяців, малоактивний, перевертається, не сидить. Опора ніжки відсутня. Зрідка гулить. Усміхається. На звернення мову дорослого не реагує. Іграшку захоплює. Їсть з бутилочки. Діагноз: Наслідки гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. Синдром дизембріогенезу. Залізодефіцитна анемія І ступеню. Рішенням № 5 від 28 квітня 2023 року виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області затверджено висновок (оновлений) про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 5 від 28 квітня 2023 року, встановлено, що умови проживання дитини з матір`ю [PERSON] , дійсно є небезпечними для його життя та здоров`я, оскільки відповідач не здійснює належного догляду за дитиною, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зловживає алкогольними напоями, не працює, веде аморальний спосіб життя, тому виконавчий комітет Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, як орган опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність відібрання дитини [PERSON] без позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Оскільки поведінка [PERSON] фактично не змінилась, відомостей про вчинення нею заходів, які б вплинули на прийняття рішення щодо відібрання дитини суду не надано, факт ухилення [PERSON] від належного виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження в суді наданими позивачем доказами. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved