Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 29.07.2013 у розмірі 24682,47 грн, що утворилася станом на дату звернення до суду та складається з 10067,67 грн заборгованості за кредитом; 13397,05 грн заборгованість за процентами; 522,48 грн 3% річних від основної суми заборгованості, 695,27 грн - 3% річних від суми процентів за період прострочення, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.07.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав у кредит [PERSON] в розмірі 15\~000 грн згідно заяви № 001-22807-290713. Відповідно до\~умов кредитного\~договору відповідачу\~надано кредитні\~кошти на\~36\~місяців,\~але не\~пізніше 29.07.2016, шляхом перерахування на рахунок реквізити, якого вказані у заяві до Банку, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] від 30.07.2013. Згідно п. 2.4 кредитного договору, відповідач зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9,99 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, відповідач погашає кредитну заборгованість не пізніше 29 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 1008,00 грн. відповідно до графіку платежів на відкритий рахунок відкритий згідно з п. 2.7 кредитного договору. 02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Відповідно до п. 1 договору про відступлення банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, а новий кредитор сплачує банку за право вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 24 682,47 грн, що складається з основної суми заборгованості - 10 067,67 грн.; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту - 13 397,05 грн; суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 522,48 грн.; суми 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 695,27 грн. В результаті укладення договору про відступлення кредитором у зобов`язанні, за кредитним договором, стало ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», яке відповідно до умов договору про відступлення набуло права вимагати замість первісного кредитора - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» належне виконання боржником [PERSON] зобов`язань в межах переданого права вимоги, яке на момент пред`явлення цього позову залишається непогашеним. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у нього виникла заборгованість у сумі 24682,47 грн, що утворилася станом на дату звернення до суду та складається з 10067,67 грн заборгованості за кредитом; 13397,05 грн заборгованість за процентами; 522,48 грн 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, 695,27 грн - 3% річних від суми процентів за період прострочення за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, 2684 грн судового збору, а також 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, долучив до позовної заяви клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2023 справу призначено до судового розгляду по суті на 25.05.2023 року. Ухвалою суду від 25.05.2023 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 29.07.2013 року між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-22807-290713, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн строком на 36 місяців шляхом переказу на його рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% річних (п. 2.1 Договору). Факт перерахування ПАТ «Дельта банк» грошових коштів в розмірі 15000 грн на рахунок відповідача підтверджується випискою з рахунку від 30.07.2013. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, відповідач погашає кредитну заборгованість не пізніше 29 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 1008,00 грн. відповідно до графіку платежів на відкритий рахунок відкритий згідно з п. 2.7 кредитного договору. 02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог, з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Відповідно до п. 1 договору про відступлення банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, а новий кредитор сплачує банку за право вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у нього виникла заборгованість у сумі 24682,47 грн, що утворилася станом на дату звернення до суду та складається з 10067,67 грн заборгованості за кредитом; 13397,05 грн заборгованість за процентами; 522,48 грн 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, 695,27 грн - 3% річних від суми процентів за період прострочення за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. 4.Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5.Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. 29.07.2013 року між ПАТ «Дельта банк» та відповідачем укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. 02.06.2020 року ПАТ «Дельта банк» відступило своє право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором для ТОВ «Профіт Файненс» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 2253/К. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Як вбачається із заяви про отримання кредиту від 29.07.2013 та довідки про кредит, які підписані відповідачем, сторони погодили розмір реальної річної процентної ставки, а також розмір щомісячного платежу та строк його погашення. Таким чином, підписані відповідачем заява та довідка про умови кредитування містять умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд бере\~до уваги\~розрахунки,\~надані позивачем,\~згідно яких\~заборгованість за\~кредитним договором у сумі 24682,47 грн, що утворилася станом на дату звернення до суду та складається з 10067,67 грн заборгованості за кредитом; 13397,05 грн заборгованість за процентами; 522,48 грн 3% річних від основної суми заборгованості за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, 695,27 грн - 3% річних від суми процентів за період прострочення за період з 02.06.2020 по 23.02.2022, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Окрім цього, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19. 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 конкретизувала свої висновки, викладені в пункті 123 постанови ВС від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів та зазначила таке. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному\~законом\~або договором. Приписи частини другої статті\~625 та частини першої статті\~1048 ЦК України\~регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за\~статтею 625 ЦК України\~як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за\~статтею 1048 ЦК України\~як наслідок правомірної поведінки сторін). За наведених обставин позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі з 10067,67 грн; 13397,05 грн заборгованість за процентами; 522,48 грн 3% річних від основної суми заборгованості, 695,27 грн - 3% річних від суми процентів за період прострочення, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, а всього 24682,47 грн. 6.Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved