Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1437516,72 грн., з яких 1108456,94 грн. - заборгованість в частині не погашеного тіла кредиту, 329059,78 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом та судові витрати в розмірі 21562,75 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач не виконувала в повному обсязі умови договору та допустила утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив ухвалити заочне рішення. Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов, не надавала. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак вона не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, таким чином, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами. За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 06.03.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №15753/2018, Згідно з п.2.1 Кредитного договору банк видав кредит у сумі 1240959,47 грн. на строк до 05.03.2025. 06.03.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір застави відповідно до умови якого, договір застави забезпечує виконання зобов`язання. 21.12.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу із відступленням права вимоги за кредитним договором та прав забезпечувальними договорами №1 відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №15753/2018 від 06.03.2018 укладений між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до додатку №1 до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №15753/2018 від 06.03.2018 в сумі 1437516,72 грн., з яких 1108456,94 грн. - заборгованість в частині не погашеного тіла кредиту, 329059,78 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за вказаним договором та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Згідно ст.1050 ч.2,1054 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок: повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №15753/2018 від 06.03.2018 в сумі 1437516,72 грн., з яких 1108456,94 грн. - заборгованість в частині не погашеного тіла кредиту, 329059,78 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 21562,75 грн. сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved