Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання, та просить встановити факт проживання однією сім`єю її та [PERSON] з з вересня 2003 року, по день смерті останнього [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.10.1987 року по 21.08.2003 року. Після розірвання шлюбу вони помирилися і знову почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки подружжя, всі свята проводили в колі рідних та друзів, придбавали майно на спільні кошти. Шлюб знову не реєстрували, так як у них не було спільних дітей. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення факту спільного проживання [PERSON] із заявником є необхідним для спадкування і встановити цей факт інакше, як у судовому порядку, не можливо. Заявник у судове засідання не з"явилася , надала суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задоволити. Судове засідання просила провести без її уачсті. Представник заінтересованої особи Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти її задоволення. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.10.1987 року по 21.08.2003 року. Після розірвання шлюбу вони знову почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки подружжя, всі свята проводили в колі рідних та друзів, придбавали майно на спільні кошти. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Заявник як на підставу своїх позовних вимог посилається на вимоги частини 1статті 74 Сімейного кодексу України, оскільки цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто 01.01.2004 року, а у відповідності до частини 1статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до пункту 1Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якими звернено увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. З наведеного є очевидним, що правила частини 1статті 74 Сімейного кодексу України взагалі не поширюються на правовідносини, які існували між заявницею та покійним [PERSON] до дня набрання кодексом чинності, тобто з вересня 2003 року по 01.01.2004 року Вказана позиція викладена також в постанові Верховного суду України від 27.06.2018 року в справі № 331/3874/16 та згідност.263 ЦПК України застосовується судом при розгляді справи. Підтвердити факт їх спільного проживання інакше, як у судовому засіданні, не можливо. Згідно ч. 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, так як встановлення цього факту необхідне їй для отримання грошової допомоги та надання статусу члена сім`ї загиблого захисника. Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: partial