Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

25 листопада 2022 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород - Дністровського міського управління юстиції Одеської області 11 листопада 2001 року, визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача Позивач свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2001 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 11 листопада 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 332. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Шлюб первинний. Спільне життя з відповідачем не склалося з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя та сім`ю. При даних обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. 18 червня 2022 року [PERSON] в зв`язку з Російським вторгненням в Україну з дітьми виїхала за межі території України, що підтверджується відміткою прикордонної служби в заграному паспорті [PERSON] . На даний час [PERSON] з старшою донькою та сином перебувають в Австрії. В вересні 2022 року [PERSON] повідомила його по телефону, що не збирається повертатися в Україну та остається з двома дітьми там, вони отримують грошову поміч, діти навчаються. Донька [PERSON] , [INFO] залишається проживати з ним в Україні, що підтверджується довідкою № 234 від 22 листопада 2022 року КП «ЖЕО-1» в м. Білгород - Дністровський та актом КП «ЖЕО-1» м. Білгород - Дністровський від 22 листопада 2022 року та не хоче покидати Україну, планує вчитися в Україні та проживати на території України, в чому він її повністю підтримує. Він працює вчителем в ЗЗСО № 1 м. Білгород - Дністровського, відповідно до ст.. 23, абзацу 3 ч. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову по мобілізації, що підтверджується військовим квитком № [NUMBER] , серія МО від 05 листопада 2022 року. Він вважав, що відповідач згодом передумає та повернеться до України, але вона при розмові наполягає на розлучені та визначені місця проживання дітей. При даних обставинах сімейне життя і збереження сім'ї є неможливим, фактично родина розпалася та шлюб носить формальний характер, продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає. На підставі викладеного він і звернувся з позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 29 листопада 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням її підготовчого розгляду. 10 січня 2023 року Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. 19 квітня 2023 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача позовні вимоги позивача підтримав та просить суд їх задовольнити, про що надав заяву. Представник відповідача - адвокат за ордером Єфименко Н.В. надала заяву про згоду з позовними вимогами, просить суд справу розглядати за її відсутність. Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення та висновок про розв`язання спору, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Відповідно до письмових пояснень від 21 лютого 2023 року вважає за можливе залишити проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, пояснень, висновку, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем 11 листопада 2001 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 11 листопада 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 332 (а.с. 7) Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. (а.с. 13-15) Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, спільне життя не склалося, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливе, разом не проживають. 18 червня 2022 року [PERSON] в зв`язку з Російським вторгненням в Україну з дітьми виїхала за межі території України, що підтверджується відміткою прикордонної служби в заграному паспорті [PERSON] . На даний час [PERSON] з старшою донькою та сином перебувають в Австрії. В вересні 2022 року [PERSON] повідомила його по телефону, що не збирається повертатися в Україну та остається з двома дітьми там, вони отримують грошову поміч, діти навчаються. Відповідач не заперечує щодо вказаних стверджень позивача. Як встановлено матеріалами справи, на даний час [PERSON] з старшою донькою та сином перебувають в Австрії. Донька [PERSON] , [INFO] залишається проживати з батьком [PERSON] в Україні, що підтверджується довідкою № 234 від 22 листопада 2022 року КП «ЖЕО-1» в м. Білгород - Дністровський (а.с. 16) та актом КП «ЖЕО-1» м. Білгород - Дністровський від 22 листопада 2022 року (а.с. 17). Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, для всебічно та об`єктивного розгляду справи, судом згідно ухвали від 10.01.2023 року було витребувано з органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Білгород - Дністровський Одеської області по вул. Михайлівська, 56 висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей. 09.03.2023 року від виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради на адресу суду надійшов Висновок про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради від 09 березня 2023 року обґрунтований тим, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] , що підтверджено актом обстеження житлово - побутових умов від 19 січня 2023 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей та фахівцем із соціальної роботи міського центру соціальних служб та довідкою КП «ЖЕО-1» м. Білгород - Дністровського від 22 листопада 2022 року № 234. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 24 січня 2023 року № 4, складеного фахівцем із соціальної роботи міського центру соціальних служб, у батька високий батьківський потенціал. Базові потреби дівчинки задоволені в повному обсязі. Сімейне середовище сприятливе для розвитку та вихованню дитини. Мати дитини не заперечує щодо проживання дитини з батьком. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У сенсі розуміння ч.2 ст 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, вік неповнолітньої дитини, того що вона проживає разом з батьком, бажає поживати з ним, який створив всі необхідні умови для проживання дитини, виходячи з якнайкращих інтересах неповнолітньої [PERSON] , суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а отже позовні вимоги і в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved