Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~Нетішинського міського\~суду Хмельницької\~області з\~позовом\~до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2020, однак під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки та довготривалі конфліктні ситуації, що було пов`язано з розбіжністю поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2022 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, а з 25.01.2023 також спільне проживання та ведення спільного господарства. На теперішній час позивач переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають. Водночас розірвати шлюб у позасудовому порядку відповідач не погоджується. З огляду на зазначені обставини позивач просила суд розірваний вказаний шлюб, а також стягнути з відповідача на її користь половину сплаченого нею судового збору. 29.03.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 30). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позов не подав, у той час як позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22.08.2020 Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) під актовим записом № 91, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 23). Як наголошується у\~ст. 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що під час спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки та довготривалі конфліктні ситуації, що було пов`язано з розбіжністю поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2022 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, а з 25.01.2023 також спільне проживання та ведення спільного господарства. На теперішній час позивач переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до\~ ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що дана родина розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач не подав відзиву на позов, тим самим виявивши небажання вжити заходів для збереження шлюбу з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн підтверджується квитанцією від 17.02.2023 (а.с. 22). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а також з урахуванням прохання позивача поділити судові витрати між сторонами навпіл (що не суперечить положенням ст. 141 ЦПК України), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину суми понесених нею судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved