Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Сторожинецькою районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2011 року у справі N«2-795/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та вирішено стягувані з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 червня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття. Аліменти, визначені рішенням Сторожинецького районного суду на утримання дітей відповідач протягом останніх років не сплачує. За існуючих обставин, діти перебувають на матеріальному утриманні тільки матері, фінансовий стан якої унеможливлює в повній мірі покривати витрати на потреби кожної дитини. Окрім того, встановленого судовим рішенням розміру аліментів не достатньо для належного утримання дітей. В умовах збільшення рівня цін в Україні, визначені аліменти є недостатніми для матеріального утримання спільних дітей сторін. Відповідач тривалий час не сплачує аліментів, а тому позивачка самостійно несе витрати на утримання Позивач, просила збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Сторожинецькою районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2011 року у справі N«2-795/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та вирішено стягувані з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 червня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач, як зазначає у позові позивач аліменти не сплачує взагалі та за існуючих обставин, діти перебувають на матеріальному утриманні тільки матері, фінансовий стан якої унеможливлює в повній мірі покривати витрати на потреби кожної дитини. Окрім того, встановленого судовим рішенням розміру аліментів не достатньо для належного утримання дітей. В умовах збільшення рівня цін в Україні, визначені аліменти у розмірі 250 гривень є недостатніми для матеріального утримання спільних дітей сторін. Відповідач тривалий час не сплачує аліментів, а тому позивачка самостійно несе витрати на утримання спільних із відповідачем дітей, ставить її у скрутне матеріальне становище. Виконавче провадження №28368128 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн, було закінчено постановою про закінчення виконавчого провадження від 12 листопада 2018 року. Проте позивач оскаржила вказану постанову державного виконавця і постановою Чернівецького апеляційного суду від 11.04.2023 року постанову державного виконавця від 12.11.2018 року №28368128 визнано неправомірною. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні обставини і докази, суд вважає, що вони свідчать про зміну матеріального та сімейного стану, позивача, що в сукупності свідчить про законодавчо можливий перегляд раніше визначеного розміру аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Тобто, обов`язок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з цього, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованою. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Також позивач понесла судові витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в розмірі 18030 грн., що підтверджено актом про надані послуги від 02.05.2023 року та платіжними інструкціями від 27.02.2023 року, 27.04.2023 року, 16.01.2023 року, 11.10.2022 року.

Outcome: approved