Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Павленко В.В., звернувся до суду 27.04.2023 із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі № 177/664/22 (провадження № 2/177/47/23) щодо вирішення питання розподілу судових витрати, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2023 позовні вимоги [PERSON] до АТ «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - АТ «Ощадбанк»), задоволено. Однак, судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачем. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача безпосередньою у позовній заяві вказано, що вартість витрат позивача на правничу допомогу складає 10000,00 грн та надано відповідні докази. Позивачем 25.04.2023 зазначена вище сума коштів сплачена адвокатові у повному обсязі, а тому останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача АТ «Ощадбанк» на користь [PERSON] витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. На електронну адресу суду 10.05.2023 від представника АТ «Ощадбанк» Павленка Л.М. надійшли заперечення щодо розподілу, відшкодування та стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу. Указані заперечення обґрунтовані тим, що у позовній заяві позивачем не зазначено складових суми, витраченої нею на правову допомогу, що складає 10000,00 грн, порядку та правил її обчислення, обґрунтування розміру таких витрат. Виходячи зі змісту позовної заяви, її обсягу 2 аркуші, переліку викладених у ній обставин, норм законодавства, виникають обґрунтовані сумніви, що на її підготовку затрачено 9 годин роботи адвоката. Зазначені обставини свідчать про не співмірність розміру заявлених витрат з обсягом наданої правової допомоги. Пунктом п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 14.04.2022 № 14/04/22-3, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Новак, Павленко та партнери» та позивачем [PERSON] , передбачено лише те, що за послуги, які надаються за його умовами, клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточний розмір якого та порядок оплати встановлюється згідно з актом приймання-передачі наданих послуг. Тобто, договором не передбачено ні конкретного розміру гонорару, ні порядку його обчислення, його форма (фіксований розмір чи погодинна оплата), вартість години роботи або надання послуг, інші умови та дані, виходячи з яких, можливо б було обчислити конкретний розмір гонорару, визначити та перевірити на відповідність умовами договору його остаточний розмір. З переліку зазначених у договорі та акті прийому-передачі наданих послуг, не можливо дійти висновку, що наведені у цьому акті послуги стосуються саме даної конкретної судової справи № 177/664/22 з приводу спірних відносин АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , а тому, представник відповідача просить відмовити у розподілі, відшкодуванні судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн та їх стягненні з АТ «Ощадбанк» на користь позивача. У випадку встановлення судом наявності підстав для стягнення з АТ «Ощадбанк» витрат, зменшити їх розмір, з огляду на завищення та не співмірність з обсягом наданої правової допомоги. Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності. Вимоги за заявою підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у у задоволені заяви з відстав, наведених у заперечення на неї. Третя особа [PERSON] також вважав безпідставними вимоги представника позивача про стягнення з АТ «Ощадбанк» витрат на правничу допомогу позивача, з огляду на що, у задоволенні заяви просив відмовити. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши вимоги заяви та письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.04.2023 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області в справі № 177/664/22 ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до АТ «Ощадбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про захист прав споживачів, задоволено у повному обсязі. При цьому, питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд не вирішував. (т.2 а.с.35-40). Як слідує зі змісту позовної заяви, у її тексті представником позивача зазначено, що [PERSON] очікує понести витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн, а у судовому засіданні 24.04.2023 представник позивача зазначив, що буде звертатися з остаточними вимогами щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в установленому законом порядку (т.1 а.с.1-2, т.2 а.с.33-34). Право на відшкодування судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на відшкодування судових витрат (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01). Так, ст. 15 ЦПК України гарантовано право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Тобто в разі звернення особи за захистом та/або представленням своїх прав та інтересів саме до адвоката, а не іншого спеціаліста в сфері юриспруденції, право на відшкодування відповідних витрат гарантується Законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України) шляхом подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . За ч. 3 ст. 133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Як слідує з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України); 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, під час судового засідання 24.04.2023, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача Павленком В.В. зроблено відповідну заяву про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, згідно з якої докази надання такої допомоги будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом встановлено, що інтереси позивача [PERSON] у справі за вищевказаним позовом представляв адвокат Павленко В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 14.04.2022 № 14/04/22-3, ордеру від 06.07.2022 № 1141533 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17.12.2021 серії ДП № 5313 (т.1 а.с.14-17). Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги передбачено, за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням за умовами такого договору, клієнт сплачує гонорар, остаточний розмір якого та порядок оплати встановлюється згідно з актом приймання-передачі наданих послуг. З акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 14.04.2022 № 14/04/22-3 слідує, що сторони погодили оплату таких юридичних послуг: аналіз наданих документів та визначення правової позиції по справі, розмір гонорару за 1 год. 1000 грн, витрачено 1 годину; підготовка позовної заяви про захист прав споживачів, розмір гонорару за 1 год. 1000 грн, витрачено 9 годин, що становить 9000,00 грн, а разом, 10000,00 грн. (т.1 а.с.18). Суд не бере до уваги заперечення представника АТ «Ощадбанк» щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень адвоката Павленка В.В. саме у даній справі та, відповідно, понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами: договором про надання правової допомоги, ордером адвоката, актом приймання-передачі наданих послуг. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є:договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом. Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного Верховний Суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial