Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач, разом - сторони), про встановлення способу участі у вихованні і спілкуванні з дітьми. Позов обґрунтовано такими обставинами. З 30.08.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.12.2018. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу спільні діти проживають разом з матір`ю. Відповідачка періодично створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми, а тому він вважає, що це є порушенням їх прав та інтересів, у зв`язку з чим був змушений звернутися з позовом до суду. За вимогами позову просить визначити наступні способи участі батька у вихованні дітей, без присутності матері: особисте безперешкодне спілкування з дітьми, використовуючи будь-які засоби телефонного зв`язку; особисті побачення батька з дітьми: другий та останній тижні місяця з 18.00 год п`ятниці по 19.00 год неділі; особисті побачення батька з дітьми у навчальному закладі під час святкових і розважальних заходів; 7 календарних днів під час різдв`яно-новорічних свят (з 25 грудня по 8 січня) для спільного відпочинку (в непарні роки перші 7 днів проводить батько з дітьми, а в парні роки - мати), під час осінніх та весняних шкільних канікул за попередньою домовленістю з матір`ю; 20 днів під час літніх канікул у період з 01.06 по 30.08 кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення дітей, про що батько зобов`язується повідомляти матір не пізніше 01.06. поточного року. Також просив зобов`язати відповідачку [PERSON] своєчасно передавати спільних дітей для їх особистого спілкування та відпочинку у відповідності до встановлених способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дітьми. 04.02.2020 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 10.03.2020 через канцелярію суду від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться справа № 753/20927/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю, визначення участі батька у вихованні дітей та стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. У відзиві вказано, що [PERSON] наразі самостійно виховує двох дітей та бажає, щоб участь батька не обмежувалась зустрічами декількох днів на місяць, як того хоче позивач. Вважає, що позивач необґрунтовано стверджує про те, що відповідачка чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми. Вважає безпідставними доводи позивача, з приводу створення відповідачем перешкод у оздоровленні дітей влітку 2019 року разом з батьком у м. Трускавець. Зазначає, що вказане твердження спростовується листуванням між сторонами. Просила відмовити в задоволенні позову, через недоведеність та необгрунтованість позовних вимог. 10.03.2020 через канцелярію суду від представника відповідачки - [PERSON] надійшло клопотання про об`єднання справи № 753/1569/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення способу участі у вихованні і спілкуванні з дітьми зі справою № 753/20927/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю, визначення участі батька у вихованні дітей та стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. Ухвалою суду від 10.03.2020, яка занесена до протоколу судового засідання відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки - [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження Ухвалою від 10.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. 06.09.2020 Києво - Святошинська районна державна адміністрація Київської області як орган опіки та піклування надала висновок від 15.09.2020 про визначення участі батька у вихованні дітей. 27.11.2020 вказану справу у зв`язку з відстороненням від посади судді Цимбал І.К. передано до провадження судді Мицик Ю.С. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою від 16.12.2020 вказану цивільну справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в судове засідання. Ухвалою від 22.11.2022 суд замінив неналежну третю особу: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної в Київській області, залучивши до участі у справі № 753/1569/20 третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області. Ухвалою від 24.04.2023 суд залучив до участі у справі № 753/1569/20 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради, виключивши з числа третіх осіб - орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області. У судовому засіданні 29.09.2022 представник позивача [PERSON] зазначила про те, що спільні діти сторін проживають разом із матір`ю. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей. Позивачем аліменти на утримання спільних дітей сплачуються своєчасно. З самого початку проживання дітей з матір`ю, відповідачка перешкоджала позивачу у побаченнях з дітьми, створюючи штучні перешкоди. Позивач залишив відповідачці будинок, де вона проживає з дітьми. Позивач працює з 9.00 год до 18.00 год на посаді начальника Департаменту НЕК «Укренерго» з 11.12.2017 року. Вихідні дні у нього субота та неділя. Має відпустку 21 календарний день на рік. Проживає у власній квартирі в [ADDRESS] . Квартира облаштована для того, щоб діти могли залишатися з батьком. Позивач не притягався до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Діти забезпечені засобами зв`язку. Враховуючи, що сторони не можуть досягти згоди щодо виховання батьком дітей, просить задовольнити позов. В судовому засіданні 19.05.2023 представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність предмету спору та недоведеність вимог позову. Вказала, що відповідач ніколи не чинила позивачу перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Відповідач разом із новою родиною виїхав за межі України та спілкується із дітьми лише засобами зв`язку, допомоги на утримання дітей не надає. 19.05.2023 сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вислухавши виступи представників сторін, дослідивши надані докази встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 30.08.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народились спільні діти - [PERSON] , [INFO] /т. 1 а.с.11/ та [PERSON] , [INFO] /т. 1 а.с.12/. 03.12.2018 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано /т. 1 а.с. 13/. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка проживає з їх спільними дітьми за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 15.09.2020 про встановлення способу участі батька - [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та спілкування з ними, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 08.09.2020 (протокол № 19), орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне встановити участь батька у вихованні малолітніх дітей за наступним графіком: у вихідні дні перша, третя субота та неділя з 10 години суботи до 18 години неділі, 50% канікулярного періоду, в інші дні за домовленістю з матір`ю - [PERSON] (т.1 а.с. 175-177). За своєю суттю дані спірні правовідносини є сімейними відносинами, які регулюються положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно зі статтею 19 ЦПК України справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування з дитиною. Суд вважає слушними доводи представника відповідачки про те, що позивачем не доведено належними доказами, що мати дітей чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з синами. Як стверджувала представник відповідача, мати дітей зацікавлена у спільному вихованні дітей. Аналізуючи пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, доводи представників сторін, суд дійшов висновку, що між колишнім подружжям не досягнуто домовленостей щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а тому наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на момент розгляду справи мають повних 10 років, проживають з матір`ю, проти чого не заперечував позивач. Відповідно до положень статей 150, 151, 152, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] чинить негативний вплив на дітей, допускає негідну чи девіантну поведінку відносно дітей, колишньої дружини, чи в соціумі взагалі. З матеріалів справи та наданих в судовому засіданні пояснень представником позивача, вбачається, що [PERSON] приймає участь у матеріальному забезпеченні синів, сплачує аліменти. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності, має незняту чи непогашену судимість, має заборгованість по аліментам. Відповідно до висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 15.09.2020, працівниками служби у справах дітей та сім`ї складений акт обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого квартира має житлову площу 39,15 кв.м., охайна, прибрана, є необхідні меблі, побутова техніка, придатна для перебування дітей. Зважаючи на те, що [PERSON] зобов`язаний брати участь у вихованні дітей і має беззаперечне право на особисте спілкування з ними, беручи до уваги те, що батьки не в змозі самостійно визначити порядок участь батька у вихованні [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними, приймаючи до уваги, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про визначення способів участі батька у вихованні дітей і спілкуванні з ними. Відповідно до положень частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Отже, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на оцінці сукупності установлених при розгляді цієї справи обставин, при вирішенні вимог позивача про визначення способів участі батька у вихованні дітей слід виходити із принципу справедливої рівноваги між інтересами дітей та інтересами батьків. Суд погоджується з доводами відповідачки про те, що участь батька у вихованні і спілкуванні з дітьми не може обмежуватися лише вихідними днями. При цьому, вирішуючи вимоги вказаного позову, суд керується принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого вирішує справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Отже, суд вбачає підстави для визначення [PERSON] способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за наступним графіком побачень з дітьми: -кожного другого та четвертого тижня місяця з 18.00 год п`ятниці по 19.00 год неділі, з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів; -побачення батька з дітьми у навчальному закладі під час святкових і розважальних заходів; -спільний відпочинок протягом семи календарних днів під час різдв`яно-новорічних свят (в період з 25 грудня по 8 січня, в непарні роки перші 7 днів проводить батько з дітьми, а в парні роки - мати), з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів; -спільний відпочинок в період осінніх та весняних шкільних канікул за попередньою домовленістю з [PERSON] ; -спільний відпочинок в період літніх канікул дітей протягом двадцяти календарних днів, з можливістю оздоровлення дітей, з повідомленням [PERSON] про заплановані дати перебування дітей з батьком не пізніше першого червня поточного року, з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів; -необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. При встановленні часу зустрічей позивача із дітьми, з метою забезпечення належного виконання цього судового рішення, суд, ураховуючи позицію ЄСПЛ, висловлену у п.37 рішення у справі "Швець проти України" (заява № 22208/17) від 23 липня 2019 року, про те, що при встановленні графіка побачень для забезпечення його дотримання є необхідність у накладенні офіційного зобов`язання у цьому контексті, вважає за доцільне зобов`язати [PERSON] передавати [PERSON] дітей [PERSON] та [PERSON] , у визначені для зустрічей дні. За результатами домовленості між батьками період зустрічей дітей з батьком може бути змінений. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved