Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кочмарьова Т.С., звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив змінити розмір стягнутих за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018 року в справі №127/14169/18 аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з розміру 1/3 частини всіх доходів на частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позов мотивує тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року в справі №127/14169/18 з позивача [PERSON] стягуються на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] , та доньки - [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх його доходів. Також, відповідно до рішення Богунського районного суду міста Житомира від 21.06.2022 р. у справі №295/4185/21 з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх його доходів. Тобто, загальний розмір аліментів на 3-х дітей становить 50 % від його доходів. Розмір нарахованих та сплачених аліментів на двох дітей: Кирила та Дар?ї зазначено в довідці-розрахунку від 08.03.2023р. №11666. Позивач зазначає, що сума заборгованості по аліментах станом на дату подачі позову погашена. Розмір аліментів, що в даний час сплачує позивач перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум. Позивач зазначає, що він з травня 2002 року перебуває на службі в Збройних Силах України та в даний час проходить службу у військовій частині [NUMBER] . За весь час служби неодноразово отримував численні травми, поранення, контузії, пов?язані з військовими діями. Так, 11 липня 2022 року під час бойових дій був контужений; у вересні 2022 року отримав струс головного мозку, що призвело до постійних головних болей, заікання; поновилися «старі» хронічні захворювання - болі в колінному суглобі після розриву меніску, зв?язок. Для відновлення стану здоров?я, що погіршилося, позивач потребує постійного (систематичного) приймання лікарських засобів, що в свою чергу призводить до значних грошових витрат на лікування. З урахуванням рівності батьківських обов?язків (батька та матері) по утриманню дітей, зменшення розміру аліментів з 1/3 частини доходу до 1/4 частини не порушить права дітей на гідний рівень життя та буде і в подальшому відповідати принципу забезпечення їх інтересів. У зв`язку з цими обставинами, а саме - зміною стану здоров`я позивача, розмір аліментів, визначений у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018 року - 1/3 від його доходу (заробітної плати), є для нього завеликим, тому просив з наведених вище підстав задовольнити позовні вимоги та змінити розмір стягнутих за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018 року в справі №127/14169/18 аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з розміру 1/3 частини всіх доходів на частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Ухвалою суду від 29.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 30.03.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 10.04.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. 27.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог та судові витрати покласти на позивача з огляду на те, що згідно довідки про доходи з в/ч [NUMBER] , позивач тільки за період з 24.02.2022 р. по 27.12.2022 р. заробив 717\~831 грн. (за 10 місяців та 5 днів лютого). Середньомісячний дохід позивача становить 71\~783, 00 грн. Тобто заробітна плата позивача у 2022 році майже в 5 разів перевищує середньомісячну заробітну плату в Україні. Крім того, згідно з витягу наказу командира в/ч [NUMBER] від 27.12.2022р № 310, позивач додатково отримав грошову винагороду на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, також було виплачено надбавку у розмірі 65% від посадового окладу, за особливості проходження служби, що не враховуються у довідці про доходи, так як є одноразовою допомогою. Таким чином, відповідач стверджує, що матеріальний стан позивача значно покращився. Згідно довідок про доходи позивача за 2023 рік, в січні позивач заробив 0 грн.( так як тільки перевівся на нове місце служби), в лютому - 18 184 грн., а в березні 135 719 грн., що в сумі за 3 місяці 2023 року складає 153 719грн., тобто середньомісячна заробітна плата позивача становить 51\~239 грн. Щодо лікування позивача, то відповідач зазначила, що незрозуміло якого саме дороговартісного лікування потребує позивач, адже у жодній довідці, наданій суду як доказ, такого висновку немає, скоріше навпаки - ці довідки лише констатують поліпшення, а рекомендації по лікуванню розписані на 2 місяці, тобто з 09.12.2022 року по 09.02.2023 року. А отже лікування закінчено у лютому 2023 року. Згідно наданої довідки про невідкладну медичну допомогу - діагноз неуточнений, під питанням. Згідно виписки №2736 - поліпшення від лікування, зменшились головні болі, заікання. Згідно довідки військово-лікарської комісії від 01.06.2021 року [PERSON] придатний до військової служби, з діагнозів позивача вбачається, що розрив передньої хрестоподібної зв?язки без порушення функції. Таким чином, якби стан позивача був незадовільний, то військово-лікарська комісія його б комісувала. З огляду на викладені обставини, просила відмовити у задоволенні позову. Позивач та його представник адвокат Кочмарьова Т.С. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій вона просила розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника за наявними матеріалами в справі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, зазначені нею у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року в справі №127/14169/18 з позивача [PERSON] стягуються на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2018 р. до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 22-24). Окрім того, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.06.2022 р. у справі №295/4185/21 з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх його доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). З довідки-розрахунку Васильківського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області від 08.03.2023 року за №11666 встановлено, що відповідно до виконавчого листа №127/14164/18 від 23.10.2018 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11.06.2018 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття, заборгованість по аліментах по даному виконавчому листу станом на 24.01.2023 року становить 54\~535, 80 гривень (а.с. 4-5). Зазначену заборгованість позивач погасив 21.03.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 3080528397056953 (а.с. 6). Відповідно до довідки про доходи, виданою Військовою частиною [NUMBER] від 09.01.2023 року за №50, загальна сума доходу [PERSON] за період з 24.02.2022 року по 27.12.2022 року становить 717\~831 грн. 30 коп. (а.с. 46). Відповідно до довідки про доходи, виданої Військовою частиною [NUMBER] від 13.03.2023 року за №1781/3798, [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] та займає посаду Заступника командира роти озброєння, загальна сума доходу за період з 03.01.2023 року по 28.02.2023 року за винятком аліментів, становить 18\~184, 13 грн (а.с. 7). Однак, згідно довідки про доходи, виданої Військовою частиною [NUMBER] від 13.04.2023 року за №1781/5455, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.03.2023 року по 31.03.2023 року за винятком аліментів становить 135\~535, 42 гривень (а.с. 47). З довідки військово-лікарської комісії від 01.06.2021 року за №2588, [PERSON] встановлено наслідки травми (листопад 2018 року) правого колінного суглобу з застарілим горизонтальним розривом заднього рогу та тіла медального меніску, частковим розривом передньої хрестоподібної зв?язки без порушення функції (а.с. 9). Як вбачається із довідки невідкладної допомоги від 11.07.2022 року, діагнози [PERSON] лікарем не уточненні та проставлені знаки питання (а.с. 10). Відповідно до виписки №2736 із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення від 09.12.2022 року, в графі «об`єктивний статус» зазначено, що загальний статус хворого [PERSON] задовільний, в графі «неврологічний статус» зазначено, свідомість ясна, зіниці рівні, диплопія немає, рух очних яблук в повному обсязі, реакція на світло: млява (а.с. 11-12). Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що у нього змінився стан здоров`я, та у зв`язку з цим він несе значні витрати, а також на його утриманні перебуває ще одна дитина, яка потребує матеріального забезпечення. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його стану здоров`я та те, що у зв`язку з цим він несе значні витрати, із наданих сторонами доказів вбачається, що позивач перебуває на військовій службі та отримує щомісячне грошове забезпечення. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не стягуються. Однак, при подачі позову до суду позивачем невірно констатовано п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим позивач не сплатив судовий збір у розмірі 1\~073, 60 грн. Отже беручи до уваги вищевикладене, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073, 60 грн.

Outcome: dismissed