Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

26.01.2023р. позивач [PERSON] з вернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.01.2023 матеріали цивільної справи №295/1000/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів передано на розгляд за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 року справу №295/1000/23 передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду. За змістом позовних вимог позивач просить припинити з 25.01.2023 року стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , встановлених судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира №295/13753/18 від 23.10.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував в шлюбі, який розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2012 у справі №2-2793/12. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу у справі №295/13753/18 від 23.10.2018 року визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №296/9929/20 від 17.01.2022 року розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира у справі №295/13753/18 від 23 жовтня 2018 року, зменшений до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Житомирського апеляційного суду у справі №296/9929/20 від 14 грудня 2022 року постановлено змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 23 жовтня 2018 року, зменшивши з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що відповідачка протягом тривалого періоду перебуває за кордоном, а син [PERSON] , на утримання якого стягуються аліменти, перебуває в Україні, що встановлено постановою Житомирського апеляційного суду від 14.12.2022 року. Згідно акту обстеження умов проживання від 30.11.2022 та висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради [PERSON] , яка є одержувачем аліментів на неповнолітнього [PERSON] , не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, дитина не має доступу до квартири матері. Крім цього Службою було встановлено, що [PERSON] з початку березня 2022 року перебуває за межами України, а неповнолітній [PERSON] [INFO] проживає у бабусі по лінії батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] На підставі наведеного та пославшись на положення ст. ст. 197, 273 СК України, ст. 273 ЦПК України позивач просить припинити з 25.01.2023р. стягнення аліментів згідно наказу суду. Ухвалою від 20.02.2023 року у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою від 02 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 27.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки [PERSON] в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю, а також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу. Відповідачка зазначає, що Житомирським апеляційним судом на час винесення рішення 14.12.2022 року встановлено, що з 25.08.2020 року її син [PERSON] вже постійно не проживав з нею, оскільки навчався у навчальному закладі зі специфічними умовами навчання. Що аліменти сплачені позивачем витрачаються за цільовим призначенням. Що син [PERSON] продовжує потребувати матеріальної допомоги від батьків, хоча і значно меншої. Що [PERSON] тимчасово, у зв`язку з війковими подіями знаходиться у Польщі. Дані фактичні обставини враховані судом під час винесення рішення про зменшення розміру аліментів. Наголошує на тому, що вона не проживає за кордоном у зв`язку з тим, що змінила постійне місце проживання. Вона тимчасово перебуває за кордоном у зв`язку з військовими діями на території України, як і мільйони інших українських жінок, які мають маленьких дітей. Вказує, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином [INFO] . Коли вона приїжджає на декілька днів до України, то її молодший син лякається звуків сирени, що дуже погано відображається на його морально-психологічному стані. Відсутність тепла, світла та гарячої водив в оселі також не йде на користь маленькій дитині. І навпаки старший син [PERSON] перебуває у такому віці, коли сам може обрати, де і з ким йому проживати, де навчатися та перебувати. Пробувши три місяці в Польщі син [PERSON] самостійно прийняв рішення про повернення до України та продовження навчання у військовому ліцеї, хоча вона була проти. Вважає, що її тимчасове перебування в Польщі внаслідок війни не є підставою для припинення виплати позивачем аліментів. З часу набрання рішення Житомирського апеляційного суду у справі №296/9929/20 від 14.12.2022 року по час подачі нового позову позивачем про припинення стягнення аліментів 24.01.2023 за 1 місяць 10 днів, жодні обставини передбачені ст. 273 СК України та ч. 4 ст. 273 ЦПК які б могли вплинути на визначений розмір аліментів, їх тривалість чи припинення не змінилися. Матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, не змінився. Крім того, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.04.2021 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 20.04.2021 року по теперішній час зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Тобто син [PERSON] зареєстрований за її місцем проживання. Згідно відповіді на адвокатський запит з КВЛ ім. І.Богуна №596/320 від 27.03.2023 [PERSON] [INFO] зараховано до Київського військового ліцею ім. І.Богуна 08.07.2022 року. 29.08.2022 року [PERSON] прибув на навчання у розташування КВЛ ім. І.Богуна. [PERSON] фактично перебував у ліцеї з 01.09.2022 по 01.10.2022 та з 27.02.2023 по 19.03.2023. З 02.10.2022 по 26.02.2023 та з 20.03.2023 [PERSON] перебував і перебуває на дистанційному навчанні. Щодо нецільового використання нею аліментів на сина [PERSON] відповідачка зазначила, що посадовими особами служби у справах дітей Житомирської міської ради у порушення пункту 2 "Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину", відповідно до Акту обстеження житлових умов від 30.11.2022, чомусь інспекційне відвідування проведене за місцем проживання матері позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (бабусі дитини). [PERSON] не є одержувачем аліментів, тобто взагалі не є суб`єктом якого потрібно інспектувати для вирішення питання цільового використання аліментів на сина [PERSON] , оскільки одержувачем аліментів є [PERSON] . У акті спроби обстеження умов проживання за адресою позивачки та адресою проживання її сина [PERSON] , а саме: [ADDRESS] вказано, що були здійснені телефоні дзвінки, хоча на який номер телефону не зазначено, двері ніхто не відчинив, на залишені повідомлення не перетелефонували. Звертає увагу, що її телефон працює та завжди увімкнений, однак жодних дзвінків від працівників служби у справах дітей за період часу з 27.10.2022 по 30.11.2022 вона не отримувала. Крім того за квартирою наглядає сусідка, кожен день заходить годувати кота, проте жодних повідомлень залишених у дверях не бачила, як і не бачила жодних сторонніх осіб біля квартири. Відповідно до пункту 5 "Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину" інспекційне відвідування проводиться впродовж 30 календарних днів з дати надходження заяви платника аліментів, однак відповідно до матеріалів позивач звернувся з заявою до служби у справах дітей 27.10.2022 року, а інспекційне відвідування та начебто спроба інспекційного відвідування проведені 30.11.2022 року, тобто на 34 день після подання заяви, що також є порушенням. У порушення пунктів 6 та 7 "Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину" посадовими особами служби у справах дітей не було об`єктивно з`ясовано її відсутність, як одержувача аліментів за місцем проживання, не було здійснено подальше узгодження саме з нею, як одержувачем аліментів дати та часу візиту засобами телефонного та/або електронного зв`язку та надано такий незаконний висновок. Також працівниками служби у справах дітей було порушено пункт 14 "Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину", оскільки вона як отримувач аліментів була позбавлена посадовими особами служби у справах дітей свого законного права за власним бажанням надати чеки, квитанції, довідки та інші документи, письмові пояснення для підтвердження цільового використання аліментів. У акті обстеження умов проживання від 30.11.2022 року зазначено, що у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що є також неправдивою інформація, оскільки згідно довідки [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З приводу доводів позивача щодо проживання дитини з батьком з кінця травня 2022 року по кінець вересня 2022 року та відвідування тренажерної зали, періодичних грошових переказів в сумі 1500-2000 грн. зазначає наступне. 26.05.2022 року позивач особисто приїхав до Польщі за сином [PERSON] , щоб забрати його на вступні екзамени до КВЛ ім. І.Богуна, оскільки син вирішив продовжити навчання. Умовою її було проживання сина [PERSON] разом з батьком та його дружиною за адресою: [ADDRESS] . Однак, через конфлікт з дружиною позивача, син [PERSON] 07.06.2022 року повернувся до м. Житомира та став проживати у їх квартирі за адресою: [ADDRESS] до кінця серпня 2022 року. У побуті синові допомагали її друзі, сусіди та вона особисто піклувалася про сина з Польщі, висилала гроші, передавала посилки з продуктами харчування, разом з сином готувала їжу по відеозв`язку. Потім [PERSON] поїхав до військового ліцею м. Київ, де перебував на навчанні до 01.10.2022. [INFO] син [PERSON] у зв`язку з переходом на дистанційне навчання повернувся до м. Житомира та на її прохання пішов жити до матері позивача де і пробув до 26.02.2023. Також зазначає, що лише на момент звернення позивача до служби у справах дітей із заявою від 27.10.2022 про нецільове використання нею було перераховано своєму сину [PERSON] з 29.09.2022 року по 27.10.2022 року, а це менше місяця, гроші на утримання на загальну суму 12454,00 грн. Станом на проведення інспекційної перевірки 14454,00 грн., а за майже 6 місяців, по час написання відзиву 31754,00 грн. Крім того, вона щомісяця сплачує кредит в сумі 1133,44 грн. на придбання нею для сина [PERSON] 19.07.2021 року " Айфон ", котрим він користується по теперішній час. Також нею на ім`я сина [PERSON] 12.04.2021 року відкрито рахунок [NUMBER] у "Приват Банку" на який щомісяця вона вносить різні суми грошових коштів. У зв`язку з вищевикладеним надані позивачем, як докази висновок служби у справах дітей Житомирської міської ради за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину [PERSON] від 30.11.2022 року, копію акту обстеження умов проживання [PERSON] служби у справах дітей Житомирської міської ради від 30.01.2022, лист від служби у справах дітей Житомирської міської ради від 01.12.2022 №522/2/2049, просить відхилити та визнати їх неналежними, недопустимими та недостовірними в частині встановлення факту нецільового використання нею аліментів. Відповідачка просить звернути увагу на те, що син [PERSON] фактично не проживає з позивачем. Тому твердження позивача, що син повністю перебуває на його утриманні є неправдивим та таким, що не відповідає дійсності (а.с.82-89). 30.03.2023 року постановлено ухвалу про витребування доказів. 12.04.2023 року від позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення до позовної заяви в яких позовну заяву повністю підтримує та просить її задовольнити, стягнувши судові витрати та витрати на адвоката з відповідача. Також позивач зазначив, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним з серпня 2020 року, тобто з моменту фактичного прибуття на навчання у якості ліцеїста навчально-оздоровчого комплексу Київського військового ліцею ім. Івана Богуна, умови навчання у якому передбачають проживання в казармах, чотирьохразове повноцінне харчування, забезпечення одягом - формою та взуттям, навчальним приладдям, у зв`язку з чим виникли підстави не лише для зменшення розміру аліментів, а й для звільнення від їх сплати, адже син не проживає разом зі стягувачем аліментів, тобто відповідачкою. На момент його зарахування на навчання до закладу освіти зі специфічними умовами навчання неповнолітній [PERSON] досяг віку, з якого може самостійно вирішувати, з ким із батьків йому проживати. Судами обох інстанцій під час розгляду справи №296/9929/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів встановлено, що коли син не перебував на навчанні, то проживав як із матір`ю, так і з батьком та постійно з матір`ю не проживав, а у зв`язку з військовими подіями мати хлопчика знаходиться в Польщі, а син продовжує навчання в Україні. Проте, син [PERSON] визначив своє місце проживання разом з батьком, про що свідчать довідки ТОВ ФІРМА "Компас" про фактичне проживання [PERSON] від 08.07.2021 №237 від 10.04.2023 №48. На сьогодні навчальний процес у Київському військовому ліцеї дійсно періодично проходить в дистанційному режимі. Син [PERSON] знаходився на канікулах та перебував у м. Житомирі у його мами [PERSON] . Це пов`язано з тим, що в м. Києві часті повітряні тривоги та відключення світла, а також у зв`язку з періодичними службовими відрядженнями. Також зазначені обставини підтверджено та досліджено Службою (управлінням) у справах дітей, відповідно до листа від 01.12.2022 року вих.№522/2/2049 яким встановлено, що [PERSON] , яка є одержувачем аліментів на неповнолітнього [PERSON] , не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. При цьому, [PERSON] повідомив, що доступу до квартири матері він не має і вона періодично перераховує йому суму приблизно у розмірі двох тисяч гривень, які недостатньо для забезпечення базових потреб, проживання, харчування, оплата канцелярського приладдя та проїзду. З кінця вересня 2022 року і на дату опитування [PERSON] проживав в квартирі у бабусі. Він перебуває на першому курсі Київського військового ліцею імені Богуна, займається у тренажерному залі. Крім цього Службою було встановлено, що [PERSON] з початку березня 2022 року перебуває за межами України, а неповнолітній [PERSON] [INFO] проживав у бабусі по лінії батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що оскільки неповнолітній син проживає разом зі ним, а з матір`ю майже не спілкується, то це, в свою чергу виключає можливість цільового використання за призначенням аліментів на утримання сина [PERSON] , що також свідчить відкриття нею рахунка [NUMBER] Вклад "Джуніор" ММі (На Мальдиви) з терміном розпорядження [PERSON] з 17.04.2025, за рахунок поповнення банківського рахунку з аліментів, які з нього стягують щомісячно (а.с.170-171). 13.04.2023 року від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення до відзиву в яких просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Зазначає, що обставини на які посилається позивач у позові вже були встановлені Житомирським апеляційним судом у рішенні від 14.12.2022 . Дане рішення набрало законної сили та у тій справі брали участь ті самі особи. Крім того, [PERSON] досягши 16 років має право обирати де саме та з ким проживати і має право на вільний самостійний виїзд за межі України, тому у вільний від навчання час завжди може приїхати до Польщі. На її прохання тимчасово залишитися в Польщі та обрати інший навчальний заклад син [PERSON] відмовився та вирішив продовжити навчання в Україні. Наголошує, що її тимчасовий виїзд за кордон не є підставою припинення сплати аліментів та припинення обов`язку батька утримувати свою дитину, як то передбачено ст. 180 СК України. Також вказує, що документи долучені позивачем до пояснень вже були досліджені судом апеляційної інстанції та їм вже було надано оцінку. Факт того, що син [PERSON] проживав влітку 2022 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] можуть підтвердити свідки. Звернула увагу, що, син [PERSON] купував абонемент у фітнес клуб " Аренажим " м. Житомира та відвідував його влітку 2022 року, тому постає питання, як син [PERSON] міг проживати у позивача в м. Києві та одночасно ходити кожен день в спорт заклад м. Житомирі. Також вказала про оплату фітнес клубу, про щомісячні перекази від неї сину, та те що частину аліментних грошей сплачених позивачем вона відкладає на особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] , а не на її, чи іншої особи, що підтверджує факт цільового використання нею аліментів. В свою чергу позивач не надав жодних доказів суду про те, що він утримує сина (а.с. 180-183). Позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також вказав, що син [PERSON] не проживає з матір`ю, на користь якої присуджено аліменти, а фактично проживає з ним. Він займається його вихованням, забезпечує всі необхідні умови для його повноцінного розвитку. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні підтримала та просила задовольнити. Вказала, що відповідачка [PERSON] виїхала до Польщі разом з сином [PERSON] . Однак, в травні 2022 року [PERSON] повернувся в Україні, де фактично проживає разом з батьком, який платить аліменти на користь відповідачки [PERSON] та ще й утримує свого сина. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено нових обставин з моменту розгляду справи про зменшення розміру аліментів. Також вважає недоведеним факт нецільового використання аліментів з підстав порушення встановленого порядку перевірки. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 19). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2012 у справі №2-2793/12 розірвано. 23 жовтня 2018 Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ у справі №295/13753/18, яким визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №296/9929/20 від 17.01.2022 року розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира у справі №295/13753/18 від 23 жовтня 2018 року, зменшений до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Житомирського апеляційного суду у справі №296/9929/20 від 14 грудня 2022 року постановлено змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 23 жовтня 2018 року, зменшивши з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.36-46). Позивач вказує, що під час розгляду справи №296/9929/20 змінилися обставини, які є істотними та слугують підставою для припинення сплати аліментів на користь відповідачки. Зокрема постановою апеляційної інстанції було встановлено факт проживання відповідачки в Республіка Польща окремо від їхнього спільного сина. Також вказує, що син [PERSON] виявив бажання навчатися в Україні та проживати разом з батьком в підтвердження чого надав відповідні докази. Так згідно довідки Київського військового ліцею імені Івана Богуна №123 від 01.09.2022 року [PERSON] зарахований на навчання у Київський військовий ліцей імені Івана Богуна з 08 липня 2022 року, наказ начальника Київського військового ліцею імені Івана Богуна №182-АГП. Термін навчання по червень 2024 року (а.с.20). 30 листопада 2022 року на підставі заяви [PERSON] від 27.10.2022 року з метою обстеження умов проживання та перевірки цільового витрачання аліментів на дитину Службою у справах дітей Житомирської міської ради було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та складено відповідний акт, згідно якого: умови проживання належні, наявні усі побутові зручності; для виховання та розвитку дитини створено такі умови: наявна окрема кімната та місце для приготування уроків, окреме спальне місце, одяг та взуття відповідно до сезону, продукти харчування та готові страви, військова форма, спортивна форма, канцелярія; за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , бабуся, [INFO] , пенсіонер, [PERSON] (син), [INFO] , навчається на І курсі Київського військового ліцею імені Івана Богуна, місце реєстрації: [ADDRESS] ; стосунки, традиції сім`ї: під час спілкування з підлітком з`ясовано, що фактично з кінця травня 2022 року він проживає за рахунок коштів батька [PERSON] та бабусі зі сторони батька [PERSON] ; результат бесіди: мати [PERSON] з початку березня 2022 року перебуває за межами України і періодично пересилає неповнолітньому сину [PERSON] незначні суми коштів (близько 1,5-2 тис. грн.) на місяць, що явно не задовольняє потреби неповнолітнього у харчуванні, одязі, додаткових потреб у навчанні та зайняття спортом (а.с.13-14). Також 30 листопада 2022 року посадовими особами Служби у справах дітей Житомирської міської ради було складено висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно якого розмір аліментів на дитину перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідно віку. Під час інспекційного відвідування встановлено, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини. З кінця травня 2022 року неповнолітній [PERSON] фактично проживає на матеріальному утриманні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] . Мати [PERSON] лише періодично зараховує на картку сина кошти в розмірі близько двох тисяч гривень на місяць, чого не достатньо навіть для задоволення базових потреб неповнолітнього. За результатами бесіди з дитиною з`ясовано, що неповнолітній [PERSON] повідомив, що з кінця травня до кінця вересня 2022 року проживав у квартирі батька [PERSON] у [ADDRESS] . З кінця вересня 2022 року проживає у квартирі бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно довідки ТОВ Фірма "КОМПАС" №48 від 10.04.2023 року, яка видана на підставі Акту про фактичне проживання від 05.04.2023, а також довідки ТОВ Фірма "КОМПАС" №237 від 08.07.2021 року, яка видана на підставі Акту про фактичне проживання від 06.07.2021року, [PERSON] , [INFO] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.172). Заперечуючи щодо позову та доводів позивача про проживання сина виключно з батьком, а також щодо нецільового використання аліментів, відповідачка зокрема послалася на встановлені обставини при розгляді справи №296/9929/20 щодо проживання сина як з матір`ю так і з батьком, на порушення Службою у справах дітей Житомирської міської ради "Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим використанням аліментів на дитину", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018р. №1713 (далі за текстом - Порядок), а також на перерахування отриманих аліментів від відповідача на банківську картку сина, на сплату кредиту за мобільний телефон, яким користується дитина, на зарахування коштів на банківський депозитний рахунок відкритий на ім`я сина. Так згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, №10-14/4839 від 20 квітня 2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.111) Також з матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів, переказ аліментних коштів сину [PERSON] (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.117). 29 вересня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 10000,00 грн. (а.с.137). 03 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.106). 06 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.104). 12 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 200,00 грн. (а.с.102). 17 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.103). 22 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 300,00 грн. (а.с.100). 25 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 150,00 грн. (а.с.105). 27 жовтня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача ПРАТ "Київстар" було здійснено оплату за мобільний зв`язок № тел. ( [NUMBER] ) (призначення платежу) в сумі 300,00 грн. (а.с.107). Таким чином у жовтні 2022 року відповідачка перерахувала синові 2450грн. 03 листопада 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.112). 10 листопада 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.110). 17 листопада 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.109). 28 листопада 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.113). Таким чином у листопаді 2022 року відповідачка перерахувала синові 2000грн. 03 грудня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 1000,00 грн. (а.с.138). 15 грудня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.97). 20 грудня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.98). 27 грудня 2022 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 500,00 грн. (а.с.99). Таким чином у грудні 2022 року відповідачка перерахувала синові 2500грн. 11 січня 2023 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 3800,00 грн. (а.с.119). 30 січня 2023 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 1000,00 грн. (а.с.120). Таким чином у січні 2023 року відповідачка перерахувала синові 4800грн. 15 лютого 2023 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 3000,00 грн. (а.с.114). 24 лютого 2023 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 2000,00 грн. (а.с.115). Таким чином у лютому 2023 року відповідачка перерахувала синові 5000грн 19 березня 2023 року від платника [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] було здійснено переказ власних коштів (призначення платежу) в сумі 5000,00 грн. (а.с.90). З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2021 року між АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання [NUMBER] Вклад "Джуніор" (На Мальдиви). Згідно з умовами якого Банк приймає від Клієнта грошову суму на вкладний рахунок та зобов`язується виплатити Клієнту суму вкладу і проценти на неї на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Починаючи з дати 17.04.2025 року всі права на розпорядження сумою вкладу і нарахованими процентами за даним вкладом переходять від Клієнта до [PERSON] , дата народження [INFO] , [NUMBER] , документ [NUMBER] . До цього моменту вкладом розпоряджається Клієнт (а.с.130-131). 16.07.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №3001925026701, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 19999,80 грн., з метою оплати товару, а саме мобільного телефону, шляхом підписання останньою заяви №2001925036201 про приєднання до цього договору, та паспорту споживчого кредиту, згідно якого [PERSON] зобов`язалася сплачувати щомісячний платіж на погашення кредиту та процентів у розмірі 1133,44грн. впродовж 24 місяців, а саме до 18.07.2023р. (а.с.133-136). Оцінюючи доводи сторін та зібрані у справі докази суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У судовому засіданні був допитаний в якості свідка неповнолітній [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що позивач [PERSON] є його батьком, а відповідач [PERSON] його матір`ю. Зареєстрований він за адресою: [ADDRESS] , навчається в Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна. Зазначив, що у зв`язку з військовими діями на території України разом з матір`ю поїхав до Польщі, однак у травні 2022 року повернувся до України. Вказав, що під час очного навчання в Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна він проживає в ліцеї, а під час дистанційного навчання перебуває у батька за адресою: [ADDRESS] . У бабусі [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Також зазначив, що влітку 2022 року у нього відбувся конфлікт з матір`ю, яка сказала йому, що б більше ноги його в квартирі не було, після чого він квартиру матері за адресою: [ADDRESS] не відвідував, оскільки були поміняні замки у дверях. З речей в квартирі залишився лише комп`ютер, який йому був потрібен для дистанційного навчання, та оскільки мати не дозволила його забрати, батько подарував йому новий ноутбук. Мати кожен місяць перераховує аліменти приблизно в сумі 5000,00 грн. шляхом зарахування на банківську картку, які використовуються ним на репетиторів, спортзал, проїзд. Наразі він проживає з батьком, який його забезпечує, купує одяг та інші необхідні речі, дає кишенькові гроші. Наголосив, що він зробив вибір проживати з батьком. З матір`ю не спілкується з 2023 року. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в зв`язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Також з аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є також у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зібраними у справі доказами стверджується, що неповнолітній [PERSON] визначив своє місце проживання з батьком. При цьому в даному випадку слід виходити з обставин, які об`єктивно існують та з яких вбачається, що на момент звернення з позовом дитина проживає окремо від матері, на користь якої стягуються аліменти. Вказане підтверджується тим, що дитина проживає періодично за місцем свого проживання, за місцем фактичного проживання свого батька та за місцем проживання бабусі по лінії батька. Зокрема зі свідчень неповнолітнього сина вбачається, що в нього не має доступу до квартири матері, в якій він зареєстрований, а також те що він не проживав у вказаній квартирі вже на момент звернення позивача з даним позовом. Вказані обставини є істотними та такими, що припиняють право на отримання аліментів тим з батьків, з ким проживала дитина на момент їх призначення. Крім того, суд вважає доведеними обставини нецільового використання відповідачкою частини аліментів, які стягуються з позивача на її користь. Так в постанові Житомирського апеляційного суду від 14.12.2022р. у справі №296/9929/20 встановлено, що восьма частина від доходу позивача (без урахування бойових) складає 7625,63грн. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року сума коштів, яка перераховувалася відповідачкою синові не перевищувала вказану суму. Зокрема після зменшення розміру аліментів з 14.12.2022р. з 1/4 до 1/8 від доходу та після звернення з позовом про припинення стягнення аліментів, відповідачкою доведено, що нею було перераховано у грудні 2022 року 2500грн., у січні 2023 року відповідачка перерахувала синові 4800грн., у лютому та у березні 2023 року перерахувала по 5000грн. Суд звертає увагу, що підтверджені суми, які перераховувалися відповідачкою синові, співпадають з поясненнями наданими неповнолітнім [PERSON] , як під час перевірки службою у справах дітей у листопаді 2022 року, так і в судовому засіданні. Суд не бере до уваги твердження відповідачки про сплату кредиту та переведення коштів на банківський вклад синові, оскільки доказів погашення кредиту та/або зарахування коштів на депозит не надано. Крім того суд звертає увагу, що цільовим призначенням аліментів є їх використання на поточні потреби дитини, а не акумулювання коштів на майбутнє, при цьому згідно умов депозитного договору право на використання депозиту виникає з моменту досягнення повноліття дитиною, що суперечить ч.1, ч.3 ст. 179 СК України. Суд також не бере до уваги доводи відповідачки щодо порушення службою у справах дітей Житомирської міської ради умов Порядку при інспекційному відвідуванні щодо цільового витрачання аліментів на дитину, зокрема щодо строків проведення перевірки, місця перевірки, не повідомлення відповідачки про перевірку. Так згідно п. 1 Порядку він визначає процедуру здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає. Тому даючи оцінку проведеній перевірці суд виходить з інтересів дитини та тих обставин, що мати дитини на момент проведення перевірки була відсутні на території України, що визнається учасниками справи та підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби України від 25.04.2023р. № 91-18925/18/23 про відсутність відомостей про перетин кордону [PERSON] (а.с. 209). Крім того свої заперечення щодо проведеної перевірки та докази на підтвердження своїх доводів відповідачка надала під час розгляду справи в суді, які оцінені в сукупності з іншими матеріалами справи. Посилання представника відповідачки на те, що наведені позивачем обставини уже досліджувалися під час розгляду справи №296/9929/20 то слід зазначити, що з позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся у листопаді 2020 року, а рішення у справі набрало законної сили 14.12.2022р. За вказаний період виникли нові обставини, які стали підставою для звернення з позовом про припинення аліментів. При цьому з судових рішень у справі №296/9929/20 вбачається, що суди враховували обставини, які існували як на мометн звернення з позовом, так і ті, які виникли під час розгляду справи в суді. Суд зазначає, що процесуальним законодавством не заборонено вирішення спору між тими самими сторонами, з тих самих підстав, однак з іншим предметом спору. Спір про зменшення розміру аліментів та спір про припинення сплати аліментів може заявлятися з однакових підстав, якщо вони можуть бути підставами для зменшення та/або припинення сплати аліментів. Інші доводи відповідача не спростовують обгрунтованість позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Враховуючи вище викладене, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню. Вирішуючи заявлений позов в частині припинення стягнення аліментів з 25.01.2023р., суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже слід визначити, що припинення стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial