Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Військової частини [NUMBER] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі\~ 100\~000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2016 року між позивачем та Міністерством оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. 28.12.2020 року керівництвом Військової частини [NUMBER] було складено протокол за ст.. 172-11 ч. 4, щодо притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2021 року (справа № 636/660/21) провадження по справі щодо притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито в зв`язку з відсутністю шкоди та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-11 ч. 4 КУпАП. Зазначена постанова не оскаржена до апеляційного суду та набрала законної сили. Пізніше, а саме 22.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.. 172-11 ч. 2 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2021 року (справа № 636/660/21) провадження по справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності було закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення по ст. 172-11 ч. 4 КУпАП. Зазначена постанова також не була оскаржена до апеляційного суду та набрала законної сили. 13.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.172-10 ч. 2 КУпАП, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.03.2021 року по справі № 636/1014/21 я був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 172-10 ч. 2 КУпАП. 3 вищезазначеною постановою суду першої інстанції позивач не погодився та подав апеляцію. 09.06.2021 року Харківський апеляційний суд задовольнив апеляцію на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.03.2021 року, скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрив. 16.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.172-10 ч. 2 КУпАП, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 19.03.2021 року по справі № 636/1131/21 позивач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 172-10 ч. 2 КУпАП. 3 вищезазначеною постановою суду першої інстанції позивач не погодився та подав апеляцію. 09.06.2021 року Харківський апеляційний суд задовольнив апеляцію позивача на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.03.2021 року по справі № 636/1131/21, скасував рішення суду першої інстанції, провадження (636/1131/21) у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрив. Внаслідок незаконних дій керівництва Військової частини [NUMBER] [PERSON] чотири рази намагались притягти до адміністративної відповідальності по різним статтям КУпАП, в зв`язку з чим позивач поніс матеріальні витрати та моральні страждання. Таким чином, просить суд, стягнути з Військової частини [NUMBER] , шляхом списання коштів з розрахунків даної установи, на користь позивача [PERSON] , [INFO] , в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 100\~000,00 грн. На адресу суду 13.12.2021 року від Військової частини [NUMBER] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , з заявленими позовними вимогами відповідач не погоджувався та просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав: позивач звернувся до суду з вказаним позовом за нормами ЦПК України і відповідно справу було розглянуто за його нормами, відповідач військова частина [NUMBER] відноситься до центральних органів виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністерство оборони України, яке входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію відповідної державної політки, тобто є юридичною особою публічного права. Виходячи з вище викладеного, можна прийти висновку, що відповідно до норм чинного законодавства та нормативно-правових актів дана справа повинна розглядатись за нормами КАС України, предметно підсудна окружному адміністративному суду та не може розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним судом. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8 листопада 2021 року було відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області підготовче судове засідання відкладалося декілька разів Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду України від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 березня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 квітня 2023 року було залучено у якості співвідповідача по справі Державне казначейство України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що у 2021 року він служив за контрактом, його командир постійно пред`являв до нього необґрунтовані претензії в результаті чого складалися незаконні протоколи про адміністративні порушення. Позивач оскаржував їх, та рішеннями суду його скарги були задоволені. Строк звернення до суду з даним позовом він не пропустив. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача та третьої особи до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутність відповідача та третьої сторони. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За приписами ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Судом встановлено, що 28.12.2020 року керівництвом Військової частини [NUMBER] було складено протокол за ст.. 172-11 ч. 4, щодо притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2021 року (справа № 636/660/21) провадження по справі щодо притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито в зв`язку з відсутністю шкоди та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-11 ч. 4 КУпАП. Зазначена постанова не оскаржена до апеляційного суду та набрала законної сили.(а.с.6) Пізніше, а саме 22.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.. 172-11 ч. 2 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.03.2021 року (справа № 636/1210/21) провадження по справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності було закрито в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення по ст. 172-11 ч. 4 КУпАП. Зазначена постанова також не була оскаржена до апеляційного суду та набрала законної сили. 13.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.172-10 ч. 2 КУпАП, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.03.2021 року по справі № 636/1014/21 я був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 172-10 ч. 2 КУпАП. 3 вищезазначеною постановою суду першої інстанції позивач не погодився та подав апеляцію. 09.06.2021 року Харківський апеляційний суд задовольнив мою апеляцію на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.03.2021 року, скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі щодо притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрив. 16.03.2021 року Військовою частиною [NUMBER] було складено протокол за ст.172-10 ч. 2 КУпАП, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 19.03.2021 року по справі № 636/1131/21 позивач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 172-10 ч. 2 КУпАП. 3 вищезазначеною постановою суду першої інстанції позивач не погодився та подав апеляцію. 09.06.2021 року Харківський апеляційний суд задовольнив апеляцію позивача на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.03.2021 року по справі № 636/1131/21, скасував рішення суду першої інстанції, провадження (636/1131/21) у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрив. Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 100\~000 гривень позивач пов`язує з тим, що йому завдано моральну шкоду, оскільки його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 5 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Серед іншого, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення). В межах розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що протиправність дій відповідача, яка полягає в незаконному притягненню до адміністративної відповідальності декілька разів, встановлена постановами Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2021 року та рішеннями Харківського апеляційного суду від 09.06.2021 року, а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає додатковому доказуванню. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Позивач визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100\~000 грн. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди. Суд зазначає, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 100\~000 грн є завищеним. При цьому суд вважає розрахунок розміру моральної шкоди, зроблений позивачем, є не прийнятним, значно завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Визначаючи розмір моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 20\~000 грн., що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому відповідачем немайнової шкоди та буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Що стосується посилання відповідача на той факт, що дана справа повинна розглядатись за нормами КАС України, предметно підсудна окружному адміністративному суду та не може розглядатись місцевим загальним судом як адміністративним судом, суд вважає необхідним зазначити наступне: Постанова Великої Палати Верховного Суду\~від 14.03.2018 у справі №522/3454/16-ц:\~ Вимоги про відшкодування шкоди, як майнової, так і моральної, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір (частина друга статті 21 КАС України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року та частина п`ята статті 21 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року). Якщо такі вимоги заявлено окремо, вони вирішуються судами в порядку цивільного судочинства. Ключовим у визначенні юрисдикції спору про відшкодування моральної шкоди з державного органу є те, чи заявлено одночасно із цією вимогою вимогу про вирішення публічного-правового спору. Якщо такі вимоги об`єднані звертатись слід до адміністративного суду, а якщо ні до суду загальної юрисдикції (або господарського суду, якщо позивач юридична особа). Також судом враховуються Постанова Великої Палати Верховного Суду\~від 27.02.2019 у справі №761/3884/18:\~Держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник (частина четверта статті 58 ЦПК України; частина четверта статті 55 КАС України). Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~питання розподілу судових витрат з урахуванням результату розгляду справи, вимог\~Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають та компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial