Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в участі у вихованні та спілкування з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , шляхом обмеження спілкування батька з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; зобов`язання відповідачку не перешкоджати в спілкуванні з дитиною в день її народження - [INFO] , Новій рік та Різдво щорічно до повноліття дитини; визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] наступним чином: супровід щовівторка з 17.00 до 19.00 на заняття в секції карате (в разі зміни графіка тренувань у новостворений час); побачення першого та третього тижня місяця з 17.00 п`ятниці до 19.00 неділі; надання можливості спільного відпочинку батька з донькою протягом двох тижнів влітку (в червень-липень) та одного тижня взимку (грудень-січень) за домовленістю з матір`ю [PERSON] ; стягнення з відповідачки судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 07.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2022 шлюб між сторонами розірвано. Зазначено, що 20.09.2022 розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 413 визначено участь батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування щовівторка з 17.00 до 19.30 та щонеділі з 10.00 до 19.00, перші два тижні в присутності матері дитини, а надалі без її присутності. Вказано, що відповідачка, незважаючи на наявність розпорядження, чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні доньки. Відповідач з вересня 2021 по вересень 2022 добровільно без судового рішення перераховував грошові кошти відповідачці на користь малолітньої доньки, зокрема перерахував 252 193,00 грн., що складає 9 700,00 грн. на місяць, крім того, сплачує за харчування дитини у дитячому садку, її заняття у спортивній секції та уроки англійської мови. Бажання позивача приймати участь у вихованні доньки повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України та відповідає інтересам малолітньої дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації висновок про розв`язання спору (а.с. 63). 23.12.2022 на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини (а.с. 72-74). 22.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідачки [PERSON] [PERSON] просить відмовити у позові в повному обсязі з посиланням на те, що викладені у позовній заяві твердження про те, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною не відповідають дійсності. З часу прийняття розпорядження № 413 від 20.09.2022 [PERSON] не приймає спроби, щоб зустрітися з дитиною, хоча знає де вони проживають, має номер мобільного телефону відповідачки та знає час відвідування [PERSON] секції карате, натомість, відповідач безпідставно звертається до поліції з видуманими заявами про вчинення відповідачкою кримінального правопорушення. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 101-107). Ухвалою суду від 23.03.2023 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 130). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснив, що йому не відоме місце знаходження доньки, бачив [PERSON] короткий час коли її привозили на заняття карате, до дитини його не допускали, зв`язку з донькою він не має. Вже рік він не може повноцінно спілкуватися з [PERSON] , дитина відповідачку боїться. Він мешкає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2 грн., має умови для проживання доньки з ними, біля їхнього будинку є укриття в підземних гаражах. Відносини між ним та відповідачкою погіршилися з лютого 2022 року. [PERSON] з 06.10.2022 дитячий садок не відвідує. Востаннє він спілкувався з донькою минулої неділі на змаганнях. Відповідачка та її представник [PERSON] просили відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві. Відповідачка додатково пояснила, що позов є надуманим, предмета спору не має, позивачу відомо де проживає донька, в поліцію він звертався безпідставно, дитина розмовляє за бажанням з батьком у будь який день з її телефону, оскільки наданий позивачем бувший у користуванні телефон не працює, донька хоче спілкуватися з батьком, однак [PERSON] на це не має часу. Позивач вчиняв насильство в сім`ї у період їх спільного мешкання. Позивач проживає на верхніх поверхах будинку, у якому не має сховища, також укриття відсутні у поряд розташованих приміщеннях і будинках, місця для сну дитини у квартирі позивача не має, тому заперечує, щоб донька ночувала в позивача. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила, попередньо суду подавала заяву з проханням розглянути справу без участі представника служби у справах дітей та сім`ї і прийняти рішення в найкращих інтересах дитини (а.с. 72). Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, їхніх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2022 у справі № 755/4264/22 розірваний (а.с. 11-12). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З пояснень сторін по справі, дитина [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає з матір`ю, у вересні цього року піде у перший клас спеціалізованої школи № 125 м. Києва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дівчинка щовівтока з 17.00. до 19.00 відвідує заняття в секції карате, також тричі на тиждень займається з логопедом та проходить навчання з підготовки до навчання в школі. Відповідачка суду також повідомила, що дитина [PERSON] любить свого батька, хоче з ним спілкуватися. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Отже судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з матір`ю, яка опікується дитиною, приділяє доньці багато уваги, її розвитку, навчанню; взаємовідносини позивача і дитини доброзичливі, люб`ячі, дитина добре проводить час з батьком, з яким добрі стосунки, батько любить свою доньку, турбується про неї, матеріально утримує. Частиною третьою ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч. ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Підстави та порядок судового вирішення спору про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, визначено ст. 159 СК України. Позивач зазначає, що [PERSON] чинить йому перешкоди у зустрічах з дитиною, проти чого відповідачка заперечує. З матеріалів справи убачається, що позивач звертався до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про визначення участі батька у вихованні дитини, за результатами розгляду якої Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією прийняте розпорядження від 20.09.2022 № 413, яким визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою щовівторка з 17.00 до 19.30 та щонеділі з 10.00 до 19.00, перші два тижні в присутності матері дитини [PERSON] , а надалі без її присутності (а.с. 5). Позивач стверджує, що відповідачка вищевказане розпорядження не виконує, про місцезнаходження доньки йому не повідомляє, не дає можливості бачитися з дитиною, у спілкуванні з донькою чинить йому перешкоди. На підтвердження позовних вимог позивачем надано повідомлення Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у м. Києві від 27.10.2022, відповідно якого Дніпровським управлінням Національної поліції були зареєстровані 03.07.2022, 25.09.2022, 27.09.2022, 04.10.2022 повідомлення зі служби 102 про звернення [PERSON] про те, що колишня дружина не дає бачитися з дитиною (а.с. 6), та відповідні талони-повідомлення єдиного обліку вказаних звернень позивача про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 7-10). За інформацією Дніпровського управління поліції Національної поліції у м. Києві від 25.11.2022, за період з серпня по жовтень 2022 в управлінні поліції зареєстровано 9 звернень [PERSON] (а.с. 117). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, характер спірних правовідносин, враховуючи звернення позивача до органу опіки та піклування з приводу визначення способів участі у спілкуванні з дитиною, звернень до поліції, у межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що також свідчить його особисте звернення до суду за захистом його права для встановлення порядку зустрічей з донькою. Отже, позивачем доведено суду належними та допустимими доказами, що підтверджують неправомірні дії відповідачки, що пов`язані зі створенням перешкод у спілкуванні батька з малолітньою донькою, у зв`язку з чим вимоги у частині зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою підлягають задоволенню. До того ж, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачкою умов постановленого рішення. Актом обстеження умов проживання від 20.07.2022 складеного співробітниками Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за адресою місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання у квартирі добрі, наявна вся побутова техніка та меблі, для виховання та розвитку дитини створено окремий куточок, окреме ліжко для сну, наявні іграшки, постільна білизна, одяг та взуття. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації батько дитини [PERSON] , бабуся [PERSON] , [INFO]. (а.с. 14). У спростування позовних вимог відповідачка надала реєстрацію в Дніпровському управлінні поліції ГУНП в м. Києві її звернення 13.02.2019 зі служби 102 про домашнє насильство її чоловіка [PERSON] (а.с. 105) та постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2019 у справі № 755/2661/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 106, 107). Зі змісту вищевказаної постанови суду, 13.02.2019 близько 20 год. 30 хв. [PERSON] за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини [PERSON] , кричав, виражався нецензурною лайкою. Проте вказані документи подані відповідачкою у межах даного спору не є належними та достатніми доказами на підставі яких у позові слід відмовити, оскільки подія щодо домашнього насильства відбулася у період спільного проживання сторін у шлюбі, до того ж постановою суду не підтверджено факту негативної поведінки [PERSON] по відношенню до дитини. З урахуванням наведеного судом встановлено, що між сторонами наявні конфлікти і непорозуміння, стосунки стали неприязними, носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави заборонити позивачу бачитись та виховувати дитину, у зв`язку з негативним впливом позивача на розвиток малолітньої дитини. Позивач турбується про доньку, перераховував на її утримання кошти, оплачував за садок та харчування доньки. За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2022 № 103/6924/41/1 щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою щовівторка з 17.00 до 19.30 та щонеділі з 10.00 до 19.00 (а.с. 73, 74). У цьому висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено, що після розірвання стосунків між батьками малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , на засіданні комісії громадянин підтвердив своє бажання бачитися та спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні та утриманні. З огляду на викладене вище, з урахуванням віку дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд приходить до висновку, що встановлення судом запропонованого позивачем способу участі батька у вихованні доньки не буде максимально відповідати інтересам дитини, а тому приходить до висновку про визначення участі батька в спілкуванні з дитиною в порядку запропонованому Органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. У частині вимог щодо побачення позивача з дитиною першого та третього тижня місяця з 17.00 п`ятниці до 19.00 неділі слід відмови, оскільки належне спілкування дитини з батьком тривалий час не відбувалось, тому зміна звичного місця проживання та побутових умов може бути травмуючою для дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. При цьому суд також враховує, що оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання позивача проводити більше часу разом з донькою, а спілкування між батьком та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, так як це не вбачається із матеріалів справи, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з донькою, суд, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини та поведінки сторін, між якими виникають конфлікти, з урахуванням інтересів дитини, для якої спілкування з батьком є необхідним для гармонійного розвитку, приходить до висновку про визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] шляхом: необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку з урахуванням розпорядку дня дитини для нічного відпочинку та зайнятості дитини у зв`язку з навчанням, відвідуванням гуртків, секцій тощо; спілкування з дитиною для її привітання у день народження дитини - 30 березня, Новий рік та Різдво щорічно; спільного відпочинку з донькою протягом двох перших тижнів липня щороку. Зважаючи на те, що дитина цього року піде до школи в 1 клас, що зумовлює необхідність навчання за шкільною програмою та встановленими графіками занять, тривалість зимових канікул, позов у частині спільного відпочинку протягом тижня взимку: грудень-січень не підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що з урахуванням розвитку та потреб дитини, її вікових змін, ставлення до батька, позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої доньки, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дитини. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для часткового задоволення позову. Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 992,40 грн. (а.с. 4).

Outcome: partial