Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 січня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був двоюрідним братом позивача та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді по частині домоволодіння розтвшованого за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння. [PERSON] протягом життя декілька разів одружувався. Від обох шлюбів мав по одному сину: від першого шлюбу [PERSON] [INFO] та від другого шлюбу [PERSON] [INFO] , які обидва на час його смерті були повнолітніми. Після другого розлучення [PERSON] повернувся мешкати до будинку своєї матері [PERSON] де був знову зареєстрований у 2001 р. і мешкав до дня своєї смерті. [INFO] померла мати спадкодавця [PERSON] . Після смерті тітки позивача [PERSON] у спадковому будинку залишився мешкати лише її син, а позивача двоюрідний брат [PERSON] де і мешкав до дня своєї смерті у 2018 р. Оскільки позивач мешкає через один будинок від будинку двоюрідного брата -спадкодавця, а він після смерті матері у 2003 року залишився один, вони весь час підтримували тісні братські стосунки. Позивач допомагала йому у веденні господарства, дбала про брата та доглядала за його садибою. Позивач приходила до спадкодавця та готувала йому їжу, поралася по господарству, а брат допомагав їй фізично, оскільки вона на той час вже була розлучена і мешкала у будинку разом із своїми двома дітьми. Приблизно у червні 2012 р. у двоюрідного брата позивача -спадкодавця погіршився стан здоров`я, почалися проблеми із серцем. Оскільки він з рідною сестрою близьких стосунків не підтримував, з рідними дітьми від попередніх шлюбів - відповідачами не спілкувався, тож у нього нікого з близьких поруч не залишилося окрім позивача, яка переїхала мешкати у будинок свого брата доглядати його та допомагати по господарству. Позивач разом з спадкодавцем вели спільне господарство та кошти у них були спільні, які вони витрачали на поліпшення будинку, оплату комунальних послуг, харчування та проводили ремонтні роботи в домоволодінні. [INFO] спадкодавець помер. Сестра спадкодавця [PERSON] на спадщину не претендує, обидва сини спадкодавця відповідачі були присутні на похороні спадкодавця, повідомили позивача, що спадковий будинок їх батька їм не потрібен, вони на нього не претендують і приймати спадщину не будуть, а залишають її позивачу оскільки весь цей час позивач про нього піклувалася, доглядала та єдина займалася похованням свого брата - спадкодавця. Після поховання і до цього часу відповідачі до спірного домоволодіння не приходили. Таким чином позивач завжди вважала, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном та проживанням в ньому відповідно до ст. 1268 ЦУ України, тому і не зверталася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, і тому їй непотрібно додержуватись будь-яких строків щодо подання заяви про прийняття спадщини. У липні 2022 року з метою впорядкування документів позивач звернулася до державного нотаріуса П`ятої ДДНК Рівної О.В. із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй 27 липня 2022 року державним нотаріусом П`ятої ДДНК Рівною О.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання разом із спадкодавцем та не подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду. На час звернення до суду власником домоволодіння на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 15.08.1955р. є померла у 2003 р. мати спадкодавця [PERSON] .. Власником земельної ділянки площею 0,0763 га. на підставі державного акту на право приватної власності від 23.05.1997 р.є [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] за життя прийняв вказану спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом разом із сестрою в рівних частках, але не встиг оформити за собою право власності на вказане майно. Відповідачами по даній справі є його діти, як спадкоємці першої черги. Позивач яка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідного брата [PERSON] вважає себе спадкоємцем, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини після смерті останнього. Оскільки позивач юридично не зареєстрована разом із спадкодавцем на день його смерті, є розбіжності в написанні в правовстановлюючих документах на спадкове майно по батькові матері спадкодавця та їй відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить суд встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] , а саме: (рос.мов.) договора о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома» от 15.08.1955г. та державного акту на право приватної власності серії ДП Д* № 002791 від 23.05.1997р. на земельну ділянку площею 0,0763 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої на території [ADDRESS] ; встановити факт проживання позивача - [PERSON] разом із двоюрідним братом [PERSON] померлим [INFO] , однією сім`єю з червня 2012 року і по день смерті [PERSON] померлого [INFO] та визнати за нею право власності на частину домоволодіння та земельної ділянки розташованих за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Ухвалою суду від 2 березня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано від П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 133/2022 [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а. с.58). Ухвалою суду від 3 квітня 2023 року було витребувано від Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області належним чином завірену копію спадкової справи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.73). Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про поважні причини неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Третя особа представник П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також, в судовому засіданні за клопотанням представника позивача було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою спадкодавця [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] після смерті матері проживав один. В подальшому до нього переїхала позивач та вони вели з ним спільне господарство. Після його смерті позивач продовжує мешкати у будинку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колишньою дружиною спадкодаця [PERSON] та матірю відповідача 1 по справі, однак підтримувала з ним добрі стосунки і приходила в гості. Бачила, що з 2012 р. до нього переїхала його двоюрідна сестра позивач, яка вела з ним спільне господарство, доглядала до смерті його та домоволодіння. Поховала спадкодавця та продовжує жити в його будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що підтримував дружні стосунки з [PERSON] , бачив що з 2012 р. з ним мешкала його сестра, яка доглядала його та дім, а також коли [PERSON] помер, вона його поховала. На теперішній час вона мешкає у спадковому будинку. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що - рос.мовою « [PERSON] на основании договора о предоставление в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома от 15.08.1955г.» належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно рос.мовою «реєстраційного удостоверения от 21.11.1978 г. на вищевказаний будинок власником зазначено рос.мовою « [PERSON] ». Згідно рос. мовою «Акта прийомки индивидуального жилого дома» в експлуатацію забудовником будинку вказано рос. мовою « [PERSON] ». Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Д* № 002791 від 23 травня 1997 року, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 002791, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 20.02.1997р. № 212, також належить земельна ділянка площею 0,0763 га в межах згідно з планом за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа начальника відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.07.2022р. вих. № 0-4-0.38-1799/299-22-0.38 станом на 31.12.2012р. у Державному реєстрі земель м. Дніпропетровська зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0763га на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 23.05.1997р., за [PERSON] . У відповідності до листа начальника відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.09.2022р. вих. № 29-4-0.38-11134/301-22 у зв`язку з чисельними змінами земельного законодавства з 2013 р. державні акти не видаються, отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. Згідно копії\~свідоцтва про\~народження [PERSON] \~(батько\~позивача), [INFO] , [ADDRESS] , виданого Карла-Маркською поселковою радою Дніпропетровського району, Дніпропетровської області батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] , про що Самарським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис про смерть № 282, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії повторного свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом ДРАЦС у м. Дніпрі ПСМУМЮ м. Дніпро, батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження рос. мов. « [PERSON] » (мати спадкодавця, тітка позивача по лінії батька), [INFO] , № 60 , виданого Карла-Маркською сільською радою, Карла-Маркського району,Дніпропетровської округу, батьками останньої зазначено рос.мов. « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про одруження складений рос.мовою [PERSON] (мати спадкодавця, тітка позивача по лінії батька), 15.11.1949 г. серии ЯР, № 215282, последней заключен брак с [PERSON] , а фамилию сменено на [PERSON] , виданого пос. Карла-Маркса, Днепропетровського района и области». Як вбачається з копії свідоцтва про народження складеного рос.мовою « [PERSON] » (спадкодавця, двоюрідного брата позивача по лінії батька), [INFO] , серии [NUMBER] , выданого Карла-Маркковским поселковым советом, Дніпропетровского района и области, родителями последнего указаны [PERSON] [PERSON] ». [PERSON] (батько спадкодавця) помер [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис № 1436, від 29.12.2000р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] (мати спадкодавця [PERSON] - тітки позивача) померла [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського району управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис про смерть № 493, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] (спадкодавкць, двоюрідний брат позивача) помер [INFO] , про що Центральним районним у м.Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 149, від 19.04.2018р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи № 269/03 від 20.05.2003р. заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 20 травня 2003 року до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 16.02.2001 р. на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті її тітки [PERSON] на яку згодом отримала свідоцтво про право на спадщину за заповідом від 29.12.2005р. З матеріалів вказаної спадкової справи також вбачається, що в серпні 2003 року до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за заповітом від 22.12.2000 р. на усе належне майно, де б воно не було та з чого б не складалося, в тому числі належний будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті їх матері [PERSON] , які спадщину так і не оформили. Згідно (рос.мов.) «договора о предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома» от 15.08.1955г., удостоверенного Первой нотконторой г. Днепропетровска 11.10.1955г по реестру № 4-15972, решения исполкома Игренского совета депутатов трудящих ся от 10.09.1974 г. № 17 «об утверждении актаготовного дома в эксплуатацыю, зарегистрированного 15.10.1974г. в КП «ДМБТИ» ДГС в реестровую книгу № 29 за реестровим № 34» домоволодіння, що розтащоване за адресою [ADDRESS] належить рос.мовою [PERSON] . Вказне підтверджується зазначеними документами та відповіддю з КП «ДМБТІ» ДМР № 3564 від 19.05.2022р. Згідно державного акту серії ДПД*№002791 від 23.05.1997р. земельна ділянка площею 0,0763 га розташована на території [ADDRESS] передана у власність на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 20.02.1997 № 212 [PERSON] . В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 13 травня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її двоюрідного брата [PERSON] який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівною О.В. від 27 липня 2022 року позивачу [PERSON] відмолено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку розташованих за адресою [ADDRESS] , після [PERSON] померлого [INFO] . Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій стало те, що [PERSON] не була зареєстрована на день смерті [PERSON] разом із ним за однією адресою, тобто вона вважається спадкоємицею, яка пропустила строк для прийняття спадщини. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище ім`я по-батькові, місце та час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Постановою Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 по справі № 161/853/19 визначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій\~статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. В судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи та показами свідків, що [PERSON] (тітка позивача та мати спадкодавця) дійсно є власницею домоволодіння та земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] . Виходячи з системного аналізу наданих позивачем доказів судом встановлено, що у зв`язку з розбіжностями у написанні по батькові [PERSON] у рос.мом. «договоре о предоставлении в безсрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального дома`від 11.10.1955р. та реєстраційному посвідченні цього договору від 21.11.1978 р., а також в невірно зазначеному прізвищі [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю, на теперішній час позивач [PERSON] не може іншим чином підтвердити належність правовстановлюючих документів померлій [PERSON] , частину спадщини якої прийняв її син [PERSON] за заповітом, який також помер та на спадщину якого претендує позивач. Тобто, встановлення належності правовстановлюючих документів в судовому порядку дійсно має юридичне значення, оскільки дає можливість позивачу реалізувати своє право на отримання спадщини, що відкрилась після смерті її двоюрідного брата [PERSON] . Отже, виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу на домоволодіння та державного акту на земельну ділянку розташованого за адресою [ADDRESS] , оскільки встановлення цих фактів має юридичне значення для позивача, не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Статтею 315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Норма статті 315\~ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року № 2947-ІІІ). Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину, як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту мають настати певні юридичні наслідки. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.\~1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму\~ВСУ №\~7\~від 30.05.2008\~року пунктом 21 передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однієюсім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли досебе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. \~Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, ознайомившись з доданими до позову документами: квитанціями на прибдання будівельних матеріалів на поліпшення домоволодіння, документів підтверджуючих, що похованням [PERSON] займалася позивач, допитаних по справі свідків, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту спільного проживання позивача [PERSON] разом з двоюрідним братом [PERSON] , померлим [INFO] однією сімєю з червня 2012 р. і по день смерті останнього - [INFO] . Крім того, згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1-2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу) Згідно ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 1265 ЦК України\~визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч.ч. 1,3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.ч. 1,3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину Згідно ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7\~вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі домоволодіння, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належали домоволодіння та земельна ділянка площею 0,0763 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Її спадщина була прийнята [PERSON] (двоюрідний брат позивача) та [PERSON] у встановлений законом строк в рівних частках. Проте, свої спадкові права на домоволодіння та земельну ділянку за вказаною адресою спадкодавець [PERSON] за життя оформити не встиг, хоча фактично спадщину у вигляді частини вказаного домоволодіння та земельної ділянки прийняв відповідно до положень ч. 1,5\~ст. 1268,1269,1270 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] та користувався спадковим майном, але [INFO] [PERSON] помер, так і не оформивши спадщину отриману після смерті матері юридично. Так, якщо за життя спадкодавець [PERSON] набув права власності на відповідну частину нерухомого майна, то його спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Так, Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері на частину майна, що залишилося після смерті матері [PERSON] , яка є юридичним власником спірного домоволодіння на підставі окрім договору від 15.08.1955р., ще й на підставі рішення виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів працюючих від 10.09.1974р., оригінал якого втрачено і є в наявності лише видана з архіву копія. Виходячи із того, що судом задоволено позовні вимоги [PERSON] та встановлено факт постійного проживання [PERSON] із померлим спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Тобто, на теперішній час, позивач [PERSON] має право на спадкування зазначеного спадкового майна у вигляді 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити право власності на вказане спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки в неї відсутній один з оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отже, виходячи з усіх цих обставин, суд вважає правильним на підставі ст. 392 ЦК України, захистити суб`єктивне документально не підтверджене право власності позивача на нерухоме майно, яке за законом належить позивачу. Таким чином, суд також вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності у порядку спадкування та визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим, враховуючи заяву позивача суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved