Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

30.03.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59\~675 грн. Позов обґрунтовано тим, що між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» 13.12.2021 року було укладено електронний договір № 5209959 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу 25\~000 грн., зарахувавши на її платіжну картку, а відповідач зобов`язалася повернути кошти протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування ними. Строк повернення кредиту продовжено на 90 днів. Однак, відповідач кошти не повернула, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в розмірі 59\~675 грн., з яких: 25\~000 грн. тіло кредиту, 34\~675 грн. нараховані проценти. 01.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 01.12/22-Ф, за умовами якого позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 59\~675 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.04.2023 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить також стягнути з відповідача за період з травня 2022 року до лютого 2023 року суму інфляційних втрат в розмірі 8\~891.58 грн. та три відсотки річних у розмірі 1\~741,20 грн. Відповідач повідомлена про розгляд справи, ознайомилася з матеріалами справи 02.05.2023 року, однак, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов у встановлений ухвалою судді строк не скористалася. Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Крюкова М.В. надіслала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 13.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5209959 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого товариство надає кредит в розмірі 25\~000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.8-12), ТОВ «Авентус Україна» кредитні кошти відповідачу надало (а.с.13). 01.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 01.12/22-Ф, за яким позивач набув право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с.14-16). Як вбачається з інформації за договором, заперечень щодо якої відповідачем не надано, відповідач кошти не повертала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, що становить 59\~675 грн., з яких: 25\~000 грн. тіло кредиту, 34\~675 грн. нараховані проценти. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та відсотками, суд виходив із такого. Відповідно до ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.\~Статтею 12 цього закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Також, приписами ст.1\~2 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір № 5209959\~\~від 13.12.2021 року підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 25 000 грн., за нарахованими відсотками в розмірі 34\~675 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача за період з травня 2022 року до лютого 2023 року суми інфляційних втрат в розмірі 8\~891,58 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1\~741,20 грн. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом\~України\~№ 2102-IX\~від 24.02.2022 у\~зв`язку\~з військовою\~агресією російської\~федерації проти\~України введено воєнний\~стан із\~05\~години 30\~хвилин 24.02.2022\~року строком\~на 30\~діб на всій території України, який триває і на час розгляду справи. Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача з відповідача за період з травня 2022 року до лютого 2023 року суми інфляційних втрат в розмірі 8\~891,58 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1\~741,20 грн. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» частково. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2\~278,09 грн. (59 675 грн.*2\~684 грн./70 307,78 грн.) (а.с.31). Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8\~000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.30), ордер (а.с.29), договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року (а.с.25), звіт про надання правової допомоги (а.с.26), рахунок на оплату замовлення та платіжну інструкцію № 209 від 21.03.2023 року (а.с.27-28). Згідно з\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~2інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 6\~790,14 грн. (59 675 грн.*8 000 грн./70 307,78 грн.) Враховуючи викладене,

Outcome: partial