Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок індивідуального житлового фонду з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що складається із житлового будинку «А» загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., веранди «б», сарай «б1», сарай «б2», сарай «б3», туалет «Т», огорожі 1-3, згідно даних Технічного паспорта виготовленого Тульчинським МБТІ. Вказала, що вона зареєстрована за місцем проживання та проживає по [ADDRESS] . По сусідству, в будинку [ADDRESS] цієї ж вулиці, проживала [PERSON] , 1932 року народження. У [PERSON] дітей не було, родини вона не мала, між ними склалися гарні стосунки, вона їй допомагала, під час хвороби доглядала за нею. На житловий будинок у якому проживала [PERSON] , не було технічної документації, право власності не було оформлено, тому рішенцям виконкому Крижопільської селищної ради № 763 від 16.09.2020 року було підтверджено адресу житлового будинку та надано дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення права власності. Станом на 22 вересня 2020 року було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у якому не було зазначено, що даний будинок належить на праві власності [PERSON] , хоча згідно довідок Тульчинського МБТІ № 101,102 від 22.09.2020 р., що містяться в технічному паспорті, зазначено, що 28.10.1968 року, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку виданого державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори 13.10.196р. Р № 1842, Тульчинським МБТІ, за [PERSON] зареєстровано право власності на наведений будинок. Подальші дії по належному оформленні права власності припинились оскільки [PERSON] , на той час, важко хворіла, 01 жовтня 2020 року, в присутності свідків, склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1411,1412, яким заповіла їй все майно та права, які будуть належати їй на день смерті. [INFO] померла [PERSON] і вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 10.02. 2022 року, було заведено спадкову справу за № 25/2022. Для оформлення спадщини нотаріус вимагала надати їй оригінали правовстановлюючих документів про належність спадкового будинку померлій [PERSON] , а саме Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку виданого державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори 13.10.1960р. Р № 1842, за яким Тульчинським МБТІ, за [PERSON] зареєстровано право власності на наведений будинок. Оскільки такий документ відсутній, в архівних документах Тульчинського МБТІ оригінал такого договору також відсутній, нею подано оголошення про його втрату Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні на вирішення справи поклався на розсуд суду. Судом встановлено, що [INFO] в смт Крижопіль, Вінницької області померла [PERSON] 01 жовтня 2020 року [PERSON] , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1411,1412, яким заповіла позивачу все майно та права, які будуть належати їй на день смерті. Правовстановлюючі документи на будинок у позивача відсутні, а саме: Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку виданого державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори 13.10.1960р. Р № 1842, за яким Тульчинським МБТІ, за [PERSON] зареєстровано право власності на наведений будинок, тому позивачем було зроблено оголошення в Крижопільській районній газеті "Сільські новини" від 22.02.2023 про його недійсність. 08.02.2023 приватним нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1.2. ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Частинною 3. Ст. 1275 ЦК України визначено, що положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, судом не встановлено, позов визнається відповідачем - органом місцевого самоврядування, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved