Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

14 листопада 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником частки квартири [ADDRESS] . Власницею іншої частки квартири є відповідачка у справі [PERSON] . Незважаючи на минулі родинні зв`язки (колишнє подружжя), між ними виник спір щодо порядку користування спільним майном, а саме, вказаною квартирою. Квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2004 року і обидва в ній зареєстровані. Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з двох відокремлених житлових кімнат та підсобних приміщень згідно плану квартири, що вказаний у технічному паспорті Комунального підприємства «Первомайське бюро технічної інвентаризації». Загальна площа квартири становить - 43,80 м2, житлова площа - 29,10 м2, кімнати: 1-а кімната (за планом ) 15,10 м2; 2-а кімната (за планом ) -14,00 м2. Також, вказана квартира має допоміжні приміщення: кухню 5,50 м2, коридор 5,70 м2, ванну кімнату 1,80 м2, вбиральню 0,9 м2. На кожного із співвласників доводиться по 21,90 м2 загальної площі квартири та по 14,55 м2 житлової площі. Особовий рахунок на квартиру оформлений лише на одну особу і це ускладнює виконання обов`язків по оплаті за комунальні послуги. У зв`язку із тим, що він із відповідачкою не може знайти домовленості у користуванні квартирою, крім того, остання ще і чинить перешкоди у користуванні нею позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Вважає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Проте, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою. З урахуванням розміру часток кожного із співвласників в спірній квартирі, п озивач вважає,о йому може бути виділена в користування кімната площею 14,00 м2, а відповідачці кімната площею 15.10 м2. Позивач вважає, що встановлення такого порядку користування квартирою не порушить прав інших осіб,що зареєстровані у ній та в повній мірі захистить його права на користування своєю власністю. Встановлення порядку користування квартирою, необхідне позивачу для того, щоб уникнути постійних суперечок та конфліктів між співвласниками та мешканцями спірної квартири. Позивач не прибув до судового засідання, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, судові витрати покласти на відповідачку, у разі її не прибуття, розглянути справу заочно. Відповідачка належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибула, не повідомила причини неявки, заяви про відкладення розгляду з поважних причин не надала, як і не надала відзиву на позов. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази та матеріали справи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Зокрема,\~судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~є колишнім\~подружжям та\~є спільними\~частковими,\~кожний у\~ частці,\~власниками двокімнатної\~квартири [ADDRESS] ,\~що вбачається\~з копії\~свідоцтва про\~розірвання шлюбу\~та копії\~договору купівлі-продажу\~від 26.01.2004\~року (а.с.9-11).\~Згідно технічного\~паспорту (а.с.12-14)\~ квартира\~складається з\~двох відокремлених\~житлових кімнат\~та підсобних\~приміщень згідно\~плану квартири,\~що вказаний\~у технічному\~паспорті Комунального\~підприємства «Первомайське\~бюро технічної\~інвентаризації». Загальна площа квартири становить - 43,80 м2, житлова площа - 29,10 м2, кімнати: 1-а кімната (за планом ) 15,10 м2; 2-а кімната (за планом ) -14,00 м2. Також, вказана квартира має допоміжні приміщення: кухню 5,50 м2, коридор 5,70 м2, ванну кімнату 1,80 м2, вбиральню 0,9 м2. На кожного із співвласників доводиться по 21,90 м2 загальної площі квартири та по 14,55 м2 житлової площі. Особовий рахунок на квартиру оформлений лише на одну особу [PERSON] (а.с.15). і це ускладнює виконання обов`язків по оплаті за комунальні послуги. Між позивачем та відповідачкою після розірвання шлюбу виник спір щодо користування квартирою і відповідачка буквально чинить перешкоди позивачеві у цьому, а він має намір вселитися до квартири, про що письмово її повідомив з вказівкою на свій варіант встановлення порядку користування, проте відповіді досі не отримав. В результаті такої поведінки відповідачки позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Вважає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Проте, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою та оплату комунальних послуг. З урахуванням розміру часток кожного із співвласників в спірній квартирі, позивач вважає, що йому може бути виділена в користування 2-а кімната (за планом ) площею 14,00 м2, а відповідачці - 1-а (за планом) площею 15,10 м2. Позивачка вважає, що встановлення такого порядку користування квартирою не порушить прав інших мешканців квартири та в повній мірі захистить його права на користування своєю власністю. Встановлення порядку користування квартирою, необхідне позивачу для того, щоб уникнути постійних суперечок та конфліктів між співвласниками та мешканцями спірної квартири. Запропонований шлях відновлення порушеного права є адекватним порушенню і узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України, які надають право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 цього Кодексу, встановлені визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно вимог ст. 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вимоги ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно вимог ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, за яким особа має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі і шляхом подання до суду відповідного позову. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Аналогічна позиція матеріалам позовної заяви міститься в наступному судовому рішенні Верховного Суду: згідно Постанови Верховного Суду від 31 січня 2019 року провадження № 61-31897св18 по справі № 712/2453/17 про визначення порядку користування житловим приміщенням рішення Апеляційного суду Черкаської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін, яким скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2017 року, яким було задоволено позов за відсутності згоди співвласника на самостійне перепланування квартири з порушенням порядку користування, подання позову щодо визначення порядку а не встановлення порядку користування. Згідно Постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року провадження № 61-13447св18 по справі № 607/14971/13-ц про усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 05 травня 2016 року залишити без змін, яким скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року, яким було задоволено позов з підстав, що спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею через критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Всі понесені стороною позивача судові витрати покласти на відповідачку.

Outcome: approved