Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить суд\~витребувати на його користь у Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАКЛУС» квартиру під [ADDRESS] та вселити його в цю квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належала квартира під [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. за реєстровим № 3796. Зазначена квартира була предметом договору іпотеки, посвідченим цим же приватним нотаріусом 27.11.2007 року на забезпечення виконання кредитного договору №11258785000 від 27.11.2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» . Також вказав, що під час слухання цивільної справи за позовом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», яке набуло прав кредитора згідно договору факторингу, до нього про стягнення заборгованості за кредитом в 2015 році йому стало відомо про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Зазначену реєстрацію права власності було скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду. Проте, на підставі рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького О.С. за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 20.02.2020 року повторно було зареєстровано право власності на спірну квартиру. Крім того, [PERSON] зазначив, що 26.02.2020 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» разом з працівниками охоронної фірми здійснили виселення його та членів сім`ї із спірної квартири, а пізніше 17.03.2020 року продав цю квартиру ТОВ «МІРАКЛУС». Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року позов задоволено, а ухвалою від 02.06.2022 року скасовано. Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак в судове засідання не з`явився. Надав заяву про повну підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, третя особа про час, дату та місце судового засідання сповіщалися належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явилися, відзиву, заперечень, пояснень на позов не подавали. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та АКІБ «УКрСиббанк» 27.11.2007 року був укладений кредитний договір в сумі 57\~000 доларів США на строк до 27.11.2028 року. 27.11.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. за реєстровим №3796 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS] ,\~набувачем якої\~став позивач. 27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О. Б. Відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 40,4 к в. м., житловою площею 27,4 кв.м. 26.02.2009 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси по справі №2-5496/09 за [PERSON] визнано право власності на реконструйовану квартиру під [ADDRESS] загальною площею 157,8 кв.м, житловою площею 83,4 кв.м. Рішення набуло законної сили 10.03.2009 року. 12.12.2011 року між ПАТ (раніше АКІБ) «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» був укладений Договір факторингу №1, за яким до останнього перейшли всі права та обов`язки за кредитним договором №11258785000 від 27.11.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» та договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. за реєстровим № 5207-5208 , за яким до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшло право іпотекодержателя спірної квартири. 24.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та вчинено державну реєстрацію права власності на квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 40,4\~к в.\~м., житловою площею 27,4\~кв.м за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 12.04.2016 року Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/518/16 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 06.07.2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду зазначена постанова залишена без змін. 29.01.2019 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси по справі №521/16547/13-ц в позові ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та в зустрічному позові [PERSON] до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання недійсним договору факторингу від 12.12.2011 року було відмовлено. Рішення набуло законної сили 01.03.2019 року. 24.02.2020 року державний реєстратор Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецький О.С. прийняв рішення номер 51277217 та вчинив двічі державну реєстрацію права власності, а саме на квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 40,4 кв. м., житловою площею 27,4 кв.м за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 688371051101, номер об`єкта в РПВН 20287020 (індексний номер витягу 201430576 ) та на квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 151 кв. м., житловою площею 85,6 кв.м за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 688371051101, номер об`єкта в РПВН 20287020 (індексний номер витягу 204055333). 26.02.2020 року представники ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та охоронної фірми виселили позивача [PERSON] з членами сім`ї з спірної квартири, у зв`язку з чим була подана відповідна заява до Портофранківського відділку поліції міста Одеси. 30.07.2020\~року Колегія\~з розгляду\~скарг на\~рішення,\~дії або\~бездіяльність державних\~реєстраторів Міністерства\~юстиції України\~ за\~скаргою \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ від\~ 03.03.2020\~року скасувала\~ рішення\~державного \~реєстратора Великодолинської\~селищної ради\~Овідіопольського району\~Одеської області\~Турецького О.С.\~від 24.02.2020\~року,\~номер 51277217\~про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 17.03.2020 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» здійснило відчуження спірної квартири під [ADDRESS] , загальною площею 151 кв. м., житловою площею 85,6 кв.м за договором купівлі-продажу ТОВ «МІРАКЛУС». Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. за реєстровим №691. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ч.1\~ст. 319 ЦК України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року закріплює принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст. 317\~ЦК Українивласникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1, 2\~ст. 319 ЦК Українипередбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~("Засади захисту права власності"): Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статей\~330,\~388 ЦК України\~право власності на майно, яке було набуто без участі дійсного власника майна, тобто яке відчужено поза волею власника, може бути витребуване у добросовісного набувача. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Такі висновки зробив Верховний Суд України постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15 та\~від 16 вересня 2015 року у справі №\~6-1203цс15. Аналогічної позиції\~дотримується ВС/КЦС\~у своїй\~Постанові від\~29.08.2018\~року по\~справі №\~583/3745/16-ц,\~де задовольняючи\~касаційну скаргу\~ВС вказує\~на те,\~що:\~право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні.\~Особа може\~бути позбавлена\~права власності\~або обмежена\~у його\~здійсненні лише\~у випадках\~і в\~порядку,\~встановлених законом. Власник з дотриманням вимог статей\~387\~і\~388 ЦК України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача ( постанова Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У постанові від 28.11.2019 р., справа №504/2864/13-ц Велика Палата Верховного суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Згідно \~пункту 9 частини першої\~статті 27\~Закону\~України\~«Про державну\~реєстрацію\~речових\~прав на\~нерухоме\~майно\~та їх\~обтяжень» підставою державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили,\~щодо\~права власності на це майно .\~Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на те, що позивач на даний час є неволодіючим власником житлового приміщення, яким користується відповідач та чинить перешкоди у здійсненні позивачем права власності, дії відповідача є незаконними та такими, що порушують права позивача. Відповідачі про розгляд справи судом були обізнані, представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ознайомлювався з матеріалами справи та подавав клопотання, однак своїм правом надати заперечення проти позову суду не скористались. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбаченихЦПК Українивипадках. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що через порушення відповідачем прав позивача, останній поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією на зазначену суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Судом досліджено повно обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved