Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про захист прав споживачів, визнання недійсним договору № 0622-3871 від 12.02.2021 р., укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс». Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між ними було укладено договір № 0622-3871, який слід визнати недійсним. Ухвалою суду від 27.05.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суду надано кредитний договір № 0622-3871, укладений 12.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник), за яким Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 10 000,00 грн строком на 21 день, а Позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання споживчих кредитів, що разом складають єдиний договір, та визначають усі істотні умови надання кредиту. Уклавши означений договір, Позичальник підтверджує, що вона попередньо уважно ознайомилася з Правилами на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (пункт 13 договору), отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Кредитодавця до укладення договору. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням електронного підпису [PERSON] . За Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», що визначають порядок і умови надання споживчих кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і Позичальником, а також є пропозицією укласти електронний договір в розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», що розроблені відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про споживче кредитування» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг, акцепт - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) Кредитодавця укласти договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця - особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, яке підписане шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем); дата укладення договору - це дата одержання Кредитодавцем відповіді заявника/Позичальника про прийняття пропозиції Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; кредитний договір - це електронний договір в розумінні пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з кредитного договору, цих Правил та Паспорту споживчого кредиту, і становить домовленість Кредитодавця і Позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються Кредитодавцю; заявка - документ встановленої Кредитодавцем форми, який заповнюється заявником на сайті Кредитодавця для підтвердження відповідності заявника умовам, які містяться у Правилах надання споживчих кредитів, та для отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами). При поданні первинної заявки відбувається реєстрація заявника та сайті та формування її особистого кабінету. Наступні заявки подаються вже зареєстрованими заявниками виключно для отримання рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти) Кредитодавцем; заявник - фізична особа, яка має намір укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами); інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, яка працює в форматі сайту(ів) Кредитодавця, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; логін особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/Позичальника; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/Позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор (одноразовий пароль) Кредитодавець може передавати заявнику засобом зв`язку, вказаним заявником під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки. Одноразовий ідентифікатор також надається Позичальнику під час кожного входу в інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця для ідентифікації особи Позичальника за допомогою електронного підпису; особистий кабінет - частина інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця, яка становить сукупність сторінок, в тому числі захищених, що формуються заявнику в момент його реєстрації на сайті Кредитодавця (особистий розділ заявника), за допомогою яких (таких сторінок) заявник/Позичальник здійснює повну взаємодію з Кредитодавцем, має постійний доступ до договору, Правил надання споживчих кредитів, Графіка платежів та іншої інформації, яка відображається у особистому кабінеті. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/Позичальником після авторизації шляхом введення логіна особистого кабінету та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який заявник/Позичальник отримує від Кредитодавця на сайті Кредитодавця, і має юридичне значення ідентифікації заявника/Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця в розумінні частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»; оферта - пропозиція Кредитодавця заявнику укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами), яка надсилається заявнику у електронній формі у його особистий кабінет та виражає намір Кредитодавця вважати себе зобов`язаним у разі прийняття її заявником/Позичальником. Умови оферти щодо укладення договору діють потягом 72 годин з моменту надіслання оферти Кредитодавцем заявнику у особистий кабінет; кредит - грошові кошти, надані Кредитодавцем Позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що договір нею не було підписано. Між тим суду надано документи, які свідчать про те, що 12.02.2021 р. між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 10 000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 21 день шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку Позичальника. Згідно пункту 1 договору Позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно частини першої статті 1 Закон України «Про електронну комерцію», що регулює сферу його застосування, цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Термін «електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у частинах третій-четвертій пункту 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, електронна форма представлення інформації -спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення -інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Факт оформлення заявки на отримання споживчого кредиту, яку оформила [PERSON] , є акцептом на укладення кредитного договору (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до загального порядку дій заявника/Позичальника з метою укладення електронного договору заявник заповнює заявку на сайті Кредитодавця (пункт 4.1 Правил надання споживчих кредитів); на підставі даних, зазначених у первинній заявці, інформаційно-телекомунікаційна система Кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет. Наступні заявки подаються Позичальником через особистий кабінет (пункт 4.10 Правил надання споживчих кредитів); Кредитодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання заявки приймає рішення по заявці стосовно можливості надання кредиту (направлення оферти) (пункт 4.14 Правил надання споживчих кредитів); Кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по заявці через: СМС-повідомлення та телефонний номер, вказаний у заявці; електронний лист на адресу електронної пошти заявника, вказану у заявці; розміщення інформації в особистому кабінеті; повідомлення із використанням сучасних сервісів передачі даних (пункт 4.17 Правил надання споживчих кредитів); після отримання заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у особистому кабінеті заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Оферта (проект кредитного договору) є пропозицією у розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідно до частини п`ятої статті 11 означеного Закону включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення заявнику. Після отримання заявником оферти безпосередньо до використання заявником електронного підпису заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор (пункт 5.1 Правил надання споживчих кредитів); заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти щодо укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний заявником в заявці, що вважається підписанням договору відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 5.2 Правил надання споживчих кредитів); після акцептування Позичальником оферти, що є укладенням договору відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов договору Кредитодавець направляє Позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет Позичальника та/або на його електронну адресу. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 5.3 Правил надання споживчих кредитів); укладаючи договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи, в тому числі договір, підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням з точки зору правових наслідків документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що відповідає положенням частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма, в тому числі істотними, умовами договору, умовами Правил та кредитного договору (пункт 5.4 Правил надання споживчих кредитів); Кредитодавець не пізніше 3 робочих днів з дати укладення договору сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки Позичальника (пункт 5.5 Правил надання споживчих кредитів). Згідно статтей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у виді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, допустимість електронного документа, як доказу, не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Що стосується тверджень [PERSON] в позовній заяві, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору відповідач не повідомляв її у письмовій формі або за допомогою електронного повідомлення про умови надання кредиту, то суд вбачає, що кредит на суму 10 000,00 грн надавався строком на 21 день, на умовах строковості, зворотності, платності, позивач прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 3.3 укладеного договору. За умовами договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: розмір процентів складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Суму кредиту в розмірі 10 000,00 грн позивач отримала в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування, та надані суду докази свідчать про те, що на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» укладеним договором передбачено право Позичальника відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту його укладення, позивачу повідомлялося про її право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій чи електронній формі, право право дострокового повернення споживчого кредиту. Доводи [PERSON] в позовній заяві про те, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики та є такими, що порушують її права як споживача, не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги позову в цій частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Кодексу, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 1 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко прояснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює, що у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. Згідно частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби -місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Згідно частин четвертої-шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту, [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Втім в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 0622-3871 вимогам законодавства, оскільки доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», на не встановлено обставин, які б свідчили, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики, та є такими, що порушують права [PERSON] , як споживача. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано суду жодного доказу. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання кредитного договору недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частини слід відмовити.

Outcome: dismissed