Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Згідно уточненої позовної заяви 12.01.2021 р. позивач [PERSON] , з одного боку та відповідач [PERSON] , з іншого боку, уклали договір позики. Згідно договору, позивач надав відповідачу суму позики 7000 доларів США, а позичальник зобов`язався борг повернути до 16.01.2021 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] власноручно написав розписку 12.01.2021 року. Крім того, договір було укладено в присутності трьох свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які власноруч вказали в розписці свої дані та поставили свої підписи. Але в зазначений розписці строк, а саме 16.01.2021 р. відповідач борг не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача, щодо повернення боргу у сумі 7000 доларів США, але до теперішнього часу борг не повернуто. Відповідач ухиляється від повернення позики, чим порушує права позивача. Згідно відкритої інформації в мережі Інтернет за посиланням НБУ, щодо офіційного курсу гривні, 1 долар США станом на 17 червня 2021 року становить 27,0275 грн. Таким чином сума вказаного боргу за основним зобов`язанням в гривневому еквіваленті складає 189 192,50 (сто вісімдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто дві гривні п`ятдесят копійок) = 7000 доларів США х 27,0275 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] ,\~ [INFO] \~на користь\~позивача в якості боргу за борговою розпискою від 12 січня 2021 року, суму боргу у розмірі 7000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.06.2021 року становить 189192,50 грн. та понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представником позивача адвокатом Сілкіною М.В. до початку судового засідання надано заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в частині стягнення з нього суми коштів у розмірі вказаному у росписці. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 12.01.2021 р. позивач [PERSON] , з одного боку та відповідач [PERSON] , з іншого боку, уклали договір позики. Згідно договору, позивач надав відповідачу суму позики у розмірі 7000 доларів США, а позичальник зобов`язався борг повернути до 16.01.2021 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надав власноручно написану розписку в присутності трьох свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також поставили свої підписи (а.с. 20). Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею\~533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у\~зобов`язанні\~визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно відкритої інформації в мережі Інтернет за посиланням НБУ, щодо офіційного курсу гривні, 1 долар США станом на 18 червня 2021 року становить 27,0275 грн. Таким чином сума вказаного боргу за основним зобов`язанням в гривневому еквіваленті складає 7000 доларів США х 27,0275 грн. = 189\~192,50\~ грн. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно\~до ч ч.1 та 2 ст. 207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позивачем надано до суду оригінал розписки, наданої відповідачем. Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розписками та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів до теперішнього часу не виконав. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із вимогами ч. 3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд доходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені письмовими доказами. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст.\~141, ч. 1 ст.\~142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 945,96 грн., інша половина судових витрат в розмірі 945,96 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного, ст.ст. 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved