Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.12.2020 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3359851. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового індетифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п.10 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.1 п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4 п.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1 п.2 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус України», які розміщені на сайті creditpius.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 26.08.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26082021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 26.08.2021 до договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26 240,00 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 240 грн. сума заборгованості за відсотками. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок позивача за умовами договору факторингу. Але, до теперішнього часу борг відповідачем не погашений. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 26.08.2021 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 26 240,00 грн. Крім того, 16.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09232-02/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Також, п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору. Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст, 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2021 до договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18 200,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 200,00 грн. сума заборгованості за відсотками. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок позивача за умовами договору факторингу. Але, до теперішнього часу борг відповідачем не погашений. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 11.08.2021 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 18 200,00 грн. Крім того, 16.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-2609706. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у національній валюті, на умовах передбачених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені Кредитним договором. Згідно з п.п. 2.2. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України. Відповідно до п.п. 7.2. Кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст, 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.07.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27072021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.07.2021 до договору факторингу № 27072021 від 27.07.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 4 521,00 грн., з яких: 1 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 021,00 грн. сума заборгованості за відсотками. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок позивача за умовами договору факторингу. Але, до теперішнього часу борг відповідачем не погашений. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 27.07.2021 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 4 521,00 грн. 30.08.2022 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 12.09.2022 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем не доведено факт укладання договорів та їх істотних умов. Позивачем не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Отже, відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, і такий правочин згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про електрону комерцію», ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення обов`язків у відповідача як споживача кредитних послуг. Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим; нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копіях договорів та графіках платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Ненадання позивачем оригіналу кредитного договору, який дозволяв би встановити дійсний зміст його істотних умов. Оскільки його не існує. Паперова копія електронного документа унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст її не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Відповідач не заперечує договори виключно через те, що вони могли бути укладені в електронній формі, але заперечує їх через те, що вони не були укладені і в електронній формі, тому що відсутні їх підписані обома сторонами у дату укладання оригінали. Кредитні договори у наданих паперових копіях електронного документа не дозволяють встановити, ким саме вони були підписані і як саме. У графі підпис кредитора наявна копія «паперової» печатки і підпису керівника, хоча вказано про укладення договору в електронній формі (щодо Кредитного договору № 3359851 від 18 грудня 2020 року та кредитного договору № 00-2609706 від 16 лютого 2021 року) або лише зазначено про електронний підпис директора (щодо Кредитного договору № 09232-02/2021 від 16 лютого 2021 року). У графі підпис позичальника зазначено про підпис одноразовим ідентифікатором, але самий підпис також відсутній. Графіки платежів до договору начебто підписані у той же спосіб. Тому неможливо встановити, що саме цей текст був погоджений і підписаний сторонами у наданій суду редакції. Під обома документами відсутні не тільки підписи відповідача, а і електронні цифрові підписи та електронна цифрова печатка самого кредитора. Оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами. За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та неустойка були погоджені сторонами, а до текстів документів, односторонньо виготовлених та наданих позивачем у копіях для подання до суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні позивачу, саме тому такі копії, не підписані обома сторонами, підлягають відхиленню. В іншому випадку це поставило б споживачів, і не тільки фінансових послуг, а і комунальних послуг та інших послуг монополістів, у завідомо невигідне становище: в своїх інформаційно-телекомунікаційних системах останні мають змогу встановлювати будь-які умови, фактично не ознайомлюючи з ними споживачів, що створить ґрунт для зловживань. Відповідно до пункт 6 глави 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину. Дослідивши зміст наданих позивачем паперових копій електронних доказів: кредитних договорів, графіків платежів встановлюємо відсутність на них підписів і печаток сторін. Тобто, або надані позивачем копії не відповідають оригіналу, або підписи і печатки відсутні і на оригіналі і не додержана обов`язкова письмова форма правочину. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Згідно зі ст. 100 ЦПК України: електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Застосовуючи до спірних правовідносин правила статті 1055 ЦК України, необхідно керуватися тим, що єдиною можливою формою кредитного договору є письмова форма, доказом дотримання якої може бути виключно оригінал такого договору. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. В оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що він є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур;... усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. На це вказує Верховний Суд у Постанові від 07.11,2018 р. у справі № 183/3811/16-ц. Додатково до тих же доводів, що у вищевказаній Постанові, у Постанові від 13.05.2020 р. у справі № 219/1704/17 Верховний Суд вказує: «Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. (...) Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача, його процесуальних обов`язків. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що грі заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 20 травня 2008 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. За таких умов відсутність у позивача оригіналів доказів по кредитним правовідносинам має наслідком правомірну відмову у позові як недоведеному. Електронний доказ в оригіналі може зберігатися «на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі» (ч. 1 ст. 100 ЦПК України). Тобто, позивач має можливість, але не бажає надати суду примірники оригіналів договорів, наприклад, на диску DVD-R (дані на який записуються лише 1 раз і є незмінними), щоб суд у судовому засіданні міг дослідити наявність на оригіналах підписів сторін договорів у дати їх підписання, особи підписантів та їх повноваження (дотримання ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг), а також дослідити зміст оригіналів договорів, їх істотні умови, і на основі цього прийняти рішення, яке не викликало б сумнівів у жодної зі сторін. Натомість не маючи долучених до матеріалів справи оригіналів електронних договорів саме з відповідачем (а не якоїсь іншої реальної чи уявної особи), суд позбавлений можливості не тільки встановити дотримання письмової форми, але і їх зміст та, зокрема, істотні умови, і суди наступних інстанцій також можуть бути позбавлені можливості це зробити, дослідивши цей доказ безпосередньо. У даному випадку, оскільки відповідач ставить під сумнів відповідність поданої паперової копії оригіналу та достовірність її як доказу, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми (незалежно, паперової чи електронної) є оригінал кредитного договору, який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність, прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг) та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Надані позивачем паперові копії електронних документів без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - «виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України)». Тобто, виконання чи не виконання договору не впливає на оцінку обставини, чи відповідають форма і зміст договору імперативним вимогам закону. Позивачем не надано доказів того, що відповідачу було надано його примірники Кредитних договорів та Додатків до них, і у якій саме редакції, яка б забезпечувала їх цілісність та справжність, а відтак ці договори не є підставою виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, згідно з ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Згідно з ч. 11 ст. 7 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживачі повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у Формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Цією ж статтею визначено істотні умови кредитного договору. Законодавство зобов`язує кредитодавця надати оригінал договору споживачу невідкладно після підписання сторонами і покладає саме на кредитодавця обов`язок доведення того, що такий оригінал було фактично передано споживачу (а не могло бути отримано ним у теорії). В іншому випадку згідно з ч. 4 ст. 11, ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Враховуючи викладене, вимоги позивача є недоведеними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Розрахунки заборгованостей, які надані суду позивачем, не є доказами наявності заборгованостей, оскільки не належать до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинними бухгалтерськими документами. А жодного доказу видачі кредитів на рахунок відповідача та доказів існування заборгованостей у заявленому розміні Позивачем не подано. Вказане свідчить про недоведеність позивачем факту перерахування коштів саме відповідачу і саме від кредиторів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, і позивач як зацікавлена сторона повинна довести свої позовні вимоги у заявлених розмірах. ЦПК України не передбачає можливості прийняття копій документів, які є нечитабельними і зміст яких неможливо порівняти з оригіналом, в якості доказів. Відповідно до ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі позичальнику кредитів у заявлених сумах, а саме: не було надано оригіналів кредитних договорів, меморіальні ордери чи інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів відповідачу. Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у позивача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь-яких коштів. Суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях. При оцінці доказів відповідач просить суд надати перевагу саме виписці по рахунку, оскільки до довідок фінансових компаній, які видаються односторонньо зацікавленою особою для подання до суду, можуть бути внесені будь-які вигідні позивачу відомості. Незаконність нарахувань позивача та невідповідність їх наданим ним же паперовим копіям договору та графіку платежів. Якщо застосовувати до правовідносин сторін умови кредитних договорів та графіків платежів, копії яких надав позивач, слід виходити з наступного. Відповідно до Кредитного договору № 3359851 від 18 грудня 2020 року строк кредитування визначений сторонами становить 30 днів, процентна ставка 0,01% на день, сума процентів за весь період договору - 24,00 грн., до сплати всього: 8024,00 грн. - саме так зазначено в Графіку платежів. Відповідно до Кредитного договору № 09232-02/2021 від 16 лютого 2021 року строк кредитування визначений сторонами становить 30 днів, процентна ставка 2,20% на день, сума процентів за весь період договору - 2533,50 грн., до сплати всього: 7533,50 грн. - саме так зазначено в Графіку платежів (розрахунків). Відповідно до Кредитного договору № 00-2609706 від 16 лютого 2021 року строк кредитування визначений сторонами становить 15 днів, процентна ставка 0,15% на день, сума процентів за весь період договору - 2,25 грн., до сплати всього: 1502,25 грн. - саме так зазначено в Графіку платежів. Відповідачем не погоджувалось жодного продовження визначеного строку кредитування чи інших його умов. Відповідач не погоджував, що за кожен день прострочення поза межами строку кредитування будуть нараховуватись відсотки, підвищені відсотки чи неустойка, і не погоджував продовження нарахування процентів понад строк зазначений у Графіку платежів. Щодо підвищених відсотків, які нараховуються після спливу строку кредитування, вони є пенею. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки сам позивач визнає, що підвищені проценти нараховуються відповідачу за кожен день користування позикою понад строк зазначений в договорі та Графіку платежів, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, де-юре така умова повністю підпадає під визначення пені. Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Тобто як і з кредитним договором, так і з умовою про неустойку за відсутності оригіналу підписаного Сторонами договору, така умова є нікчемною в силу закону. Безпідставним є продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування всупереч ч. 1 ст. 530, ст. 1048, 1050 ЦК України, який був встановлений Договором. Строки, за який проводиться стягнення заборгованостей, визначені поза межами строків кредитування, які відповідно до наданих позивачем копій кредитних договорів та графіків платежів становили - 30 днів (відповідно до Кредитного договору № 3359851 від 18 грудня 2020 року), 30 днів (відповідно до Кредитного договору № 09232-02/2021 від 16 лютого 2021 року) та 15 днів (відповідно до Кредитного договору № 00-2609706 від 16 лютого 2021 року ), а строки, за які позивач згідно до розрахунків заборгованостей нараховує визначені у кредитних договорах відсотки становлять - 252, 177 та 162 дні відповідно. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти та неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Саме таку позицію викладену у Постанові Великої палати Верховного суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 р. і підтримано у Постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, у якій вказано: У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. (...) Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів». Ці висновки підтримані у подальшому у Постановах Верховного Суду за 2018 рік, а саме від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18; від 08 серпня 2018 року, справа № 165/1878/16-ц, провадження № 61-6252св18; від 14 лютого 2018 року, справа № 564/2199/15-ц, провадження № 61 - 2404 св 18; від 04 липня 2018 року, справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18 та інших і є вже усталеною судовою практикою. Розрахунки позивача показують, що ним відповідачу було надано неповну і недостовірну інформацію про ціну фінансової послуги, суму абсолютного значення подорожчання кредиту до та під час подання Заявки, а продовження нарахування процентів після закінчення строку дії кредитування та поза межами ціни договору вказаної у графіку платежів є безпідставним. Позивачем надано суду копії повідомлень про відступлення прав вимоги, але жодних доказів їх отримання відповідачем, як і доказів їх відправлення відповідачу суду не надано. Переданім права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України). Внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на . час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. З урахуванням норм законодавства та правових висновків, викладених у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі 2-127/11, провадження № 61-1648св17; Постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16; Постанові Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 185/1054/16, провадження № 61-7162св20 належними і достатніми доказами набуття права вимоги мають бути: засвідчена копія договору про правову підставу переходу права вимоги, актів приймання - передачі права вимоги та кредитної справи, докази фактичної оплати новим кредитором за відповідним договором. Лише разом ці докази доводять набуття новим -кредитором права вимоги. Вбачається, що у даному випадку ст.ст. 516, 517, 613 ЦК України порушені позивачем, оскільки відповідач вперше дізнався про існування позивача, отримавши ухвалу суду та ознайомившись з матеріалами даної справи. До отримання відповідачем повідомлення про відступлення прав вимоги має місце прострочення кредитора, тому за відсутності доказів, що відповідач взагалі був повідомлений про вимоги позивача до моменту звернення останнього до суду з позовом, права позивача не є порушеними відповідачем і вимоги до останнього у судовому порядку є передчасними, та має місце прострочення кредитора. Крім того, відповідачем було зазначено у відзиві про витребування доказів та подані клопотання про витребування доказів, в задоволенні яких ухвалою суду від 20.02.2023 було відмовлено. 06.10.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначив наступне. Надає наступні пояснення, міркування і аргументи по справі, оскільки ознайомившись детально з відзивом на позовну заяву, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Як вже раніше зазначалося в позовній заяві, що 18.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3359851, копії якого з додатками, засвідчені належним чином, додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. 16.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 09232-02/2021, копії якого з додатками, засвідчені належним чином, додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. 16.02.2021 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-2609706, копії якого з додатками, засвідчені належним чином, додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. У відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів. Щодо твердження відповідача, що позивачем не доведено факт укладення договорів з відповідачем та його істотних умов, то за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті З ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті З ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Згідно ст. 638 ЦK України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Перша судова палата-Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ № 61-20799св19 по справі №561/77/19 від 16.12.2020 щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних: особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко, роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 1.1 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа...». Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо твердження відповідача, що позивачем не доведено факту видачі кредитних коштів та розміру заборгованості загального та по її складовим (основного боргу, відсоткам, які не були погоджені у письмовій формі), про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Качай гроші», кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Качай гроші» (далі по тексту - Первісні кредитори) з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеними кредитними договорами. Станом на 30 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково отримано відповіді на свої електронні запити в тому числі отримано додаткові докази, які позивач просить долучити до матеріалів справи, а саме: від ТОВ «Інвеструм» - Інформаційна довідка за вих. № 176/07 від 20.07.2022 в якій зазначено номер транзакції, дату та суму перерахування коштів, а також номер банківської картки [NUMBER] [PERSON] на яку було здійснено перерахування коштів, а також назва банка-емітента який видав дану картку (за Кредитним договором № 09232-02/2021 від 16.02.2021). З огляду на те, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі позивачу встановлено обмежений строк на надання відповіді на відзив, а також з огляду на те, що судове засідання у справі призначено вже на 24 жовтня 2022 року, позивач у своїх електронних запитах про надання додаткових доказів до первісних кредиторів, просив надати інформацію в найкоротші терміни. Однак станом на 30 вересня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Качай гроші» поки що не надано додаткових доказів, а тому ТОВ «ФК ЄАПБ» очікує відомостей про надання/перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів факторингу, та додатково отримано шляхом звернення з електронними запитами Твердження відповідача про те, що «Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків зазначені в розрахунку є правильними...» - є безпідставними. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ним Кодексом. Наголошуємо на тому, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 cт. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто. якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Слід звернути окрему увагу суду, на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження № 61-10802св18). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс...». Щодо твердження відповідача, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копіях договорів та графіках платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин, зазначає наступне. 18.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3359851 про надання споживчого кредиту на наступних умовах: п. п. 1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 8 000 гривень. Тип кредиту - кредит. п. п. 1.4. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. п. п. 1.5. Тип процентної ставки - фіксована. Процента ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору та становить: п. п. 1.5.1. Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. п. п. 1.5.2. Стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п. п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо - відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до абз. 2 ч.1 статті 1048 Цивільного кодексу України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Підпунктом 4.1. передбачено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену .а п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. п. 4.2-4.3. Договору. Згідно п. п. 4.2. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. п. 4.3 Договору. Відповідно до п. п. 4.3. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінет дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме: натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства [INFO] (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. Підпунктом 4.4. передбачено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Згідно п. п. 4.5. У випадку акцентування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п. п. 4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. п. 4.6. Вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину. Звертаємо увагу суду, що відповідачем добровільно виявив бажання продовжити строк користування кредитом, оскільки ним не було вчинено жодних дій щодо припинення строку користування кредитом, при цьому відповідач протягом всього строку користування кредитом порушував умови його надання, що виражається у простроченні обов`язкових платежів, а отже у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, та до дня повернення позики, ТОВ «Авентус Україна» мав право щомісячно нараховувати проценти, як то передбачено абз. 2 ч.1 статті 1048 Цивільного кодексу України. 16.02.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір № 09232-02/2021 про надання фінансового кредиту на наступних умовах: п. п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. п. п. 1.2. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 17.03.2021 п. п. 1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 803,01 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. п. п. 4.3. Якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. п. п. 6.8. Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у томі числі на умовах фінансово кредиту Товариства. Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач був ознайомлений з усіма запропонованими умовами, зокрема, з умовами нарахування процентів та штрафів. Відповідач погодився із запропонованими умовами, а відтак, розумів, яка сума надається Позичальнику, на який строк, та на яких умовах буде застосовуватися та чи інша процентна ставка тощо. 16.02.2021 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено Договір № 00-2609706 на наступних умовах. Згідно п. п. 1.1 Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених Договором, а Позичальник одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Підпунктом 1.2 передбачено, що Сума кредиту складає: 1 500, 00 грн. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п. 1.3. Строк дії кредиту: 15 днів. Згідно п.п. 1.4. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: знижена процентна ставка становить 0,01 %; (0,01) % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,60 % річних), застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в п.1.3. цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,90 (один цілих 90 сотих) % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (684,00 (шістсот вісімдесят чотири цілих 00 сотих) % річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в пп. 1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування Кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 (першого) дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6. З Договору. Позичальник, розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп. 1.4.2 - 1.4.3 Договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.6.3 Договору. 1.5. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. 1.6. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: за стандартною процентною ставкою 684700% річних; за зниженою процентною ставкою 3,60 % річних. 1.7. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною процентною ставкою 1927,50 грн.; за зниженою процентною ставкою 1502,25 грн. 1.8 Загальні умови продовження Строку кредиту (Пролонгація): строк кредиту, встановлений в п. 1.3 цього Договору, може бути продовжений за бажанням Позичальника та за умови оплати Позичальником процентів, нарахованих на початкову суму Заборгованості за кредитом, коли відбувається продовження Строку кредиту. Процентна ставка за користування кредитом з дати, коли відбувається продовження Строку кредиту, становить 1,90 (один цілих 90 сотих) % в день. Строк кредиту може бути продовжений за бажанням Позичальника в Особистому кабінеті на період в 7 (сім), 14 (чотирнадцять), 30 (тридцять) календарних днів або іншу індивідуальну кількість календарних днів в межах первісного строку кредитного договору, починаючи з дати, наступної за датою закінчення Строку кредиту, визначеного п.1.3 цього Договору. Загальна кількість Пролонгацій (продовження Строку кредиту) не може перевищувати 10 (десять) разів. В разі, якщо Позичальник звертається в Особистому кабінеті з проханням продовження Строку кредиту після спливу Строку, зазначеного в п.1.3 цього Договору, продовження (Пролонгація) відбувається в разі оплати Позичальником процентів, а також неустойки, визначеної п. 6.5 цього Договору, за фактичний період користування кредитом. Право на продовження Строку кредиту у Позичальника триває до спливу 90 (дев`яноста) календарних днів з дати закінчення Строку кредиту, визначеного п.1.3 цього Договору. Загальна кількість Пролонгацій (продовження Строку кредиту) не може перевищувати 10 (десять) разів. В разі, якщо Позичальник використав своє право на збільшення Строку кредиту (Пролонгацію) в порядку, визначеному в п.1.8 цього Договору, строк дії Договору вважається продовженим на відповідну кількість днів, яка була обрана Позичальником в Особистому кабінеті, незалежно від кількості Пролонгацій, але не більше ніж 10 (десять) разів та не потребує підписання Сторонами окремого договору або додаткової угоди. В такому випадку дія Договору продовжується на відповідну кількість календарних днів відповідно до кількості здійснених Пролонгацій та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Строк кредиту в такому разі закінчується в останній день останньої здійсненої Пролонгації, в який Позичальник повинен здійснити погашення кредиту, а саме: сплатити Кредитодавцю проценти за фактичний період користування кредитом та повернути суму кредиту в порядку визначеному Договором. В разі невиконання зобов`язання щодо погашення кредиту за Кредитним договором відбувається нарахування неустойки в порядку, визначеному п.6.5 цього Договору. 1.9. Строк дії цього Договору визначається з урахуванням того, що цей Договір набирає юридичної сили з дати його підписання обома Сторонами та діє відповідно до умов цього Договору, а в частині виконання прийнятих зобов`язань - до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором і припиняється шляхом їх повного виконання, але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів наступних за Днем повернення кредиту (з урахуванням всіх Пролонгацій). Таким чином, твердження відповідача, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копіях договорів та графіках платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення таких Договорів, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо твердження відповідача, що позивачем не надано доказів відправлення та отримання відповідачем повідомлень про відступлення прав вимоги, то у поданій позивачем до суду позовній заяві зазначено: «На вимогу п. 6 ч. 3 cт. 175 ЦПК України. та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитних договорів, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми, боргу». При цьому, звертає увагу, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Повідомляє, що оригінали повідомлень про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами були направлені на адресу відповідача простою кореспонденцією, а в ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишилися зразки вказаних повідомлень, які засвідчені належним чином, додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи). Слід зазначити, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор; якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісних позикодавців, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Зокрема, згідно п. 3.9. Договору факторингу № 26082021 від 26.08.2021 та Договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, зазначено, що у разі отримання коштів від боржників, органів, Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Поряд з цим, відповідно до п. 4.8. Договору факторингу №27072021 від 27.07.2021, зазначено, що у випадку, якщо з моменту переходу до Фактора права вимоги, Клієнт отримав від Боржників/Державної виконавчої служби/приватних виконавців/Страхової компанії будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, клієнт зобов`язаний перерахувати 1 раз на тиждень, на рахунок фактора, вказаний в розділі 13 даного Договору, згідно Реєстру за формою Додатка №3. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки первісних кредиторів за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з умовами кожного з укладених Кредитних договорів. Позичальник зобов`язується повернути Позику, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не заслуговують на увагу суду. 07.10.2022 відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив. В яких зазначив наступне. Відповідач не заперечує договори виключно через те, що вони могли бути укладені в електронній формі, але заперечує їх через те, що вони не були укладені і в електронній формі, тому що відсутні їх підписані обома сторонами у дату укладання оригінали. Кредитні договори у наданих паперових копіях електронного документа не дозволяють встановити, ким саме вони були підписані і як саме. У графі підпис кредитора наявна копія «паперової» печатки і підпису керівника, хоча вказано про укладення договору в електронній формі (щодо Кредитного договору № 3359851 від 18 грудня 2020 року та Кредитного договору № 00-2609706 від 16 лютого 2021 року) або лише зазначено про електронний підпис директора (щодо Кредитного договору № 09232-02/2021 від 16 лютого 2021 року). У графі підпис позичальника зазначено про підпис одноразовим ідентифікатором, але самий підпис також відсутній. Графіки платежів до договору начебто підписані у той же спосіб. Тому неможливо встановити, що саме цей текст був погоджений і підписаний Сторонами у наданій Суду редакції. Під обома документами відсутні не тільки підписи Відповідача, а і електронні цифрові підписи та електронна цифрова печатка самого кредитора. Оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами. За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та неустойка були погоджені сторонами, а до текстів документів, односторонньо виготовлених та наданих позивачем у копіях для подання до суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні позивачу, саме тому такі копії, не підписані обома сторонами, підлягають відхиленню. В іншому випадку це поставило б споживачів, і не тільки фінансових послуг, а і комунальних послуг та інших послуг монополістів, у завідомо невигідне становище: в своїх інформаційно-телекомунікаційних системах останні мають змогу встановлювати будь-які умови, фактично не ознайомлюючи з ними споживачів, що створить ґрунт для зловживань. Відповідно до пункт 6 глави 10 розділу П Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 копія документа повинна відповідати оригіналу, тобто повністю відтворювати інформацію оригіналу і всі його зовнішні ознаки або їх частину. Дослідивши зміст наданих позивачем паперових копій електронних доказів: Кредитних договорів, графіків платежів встановлюємо відсутність на них підписів і печаток сторін. Тобто, або надані позивачем копії не відповідають оригіналу, або підписи і печатки відсутні і на оригіналі і не додержана обов`язкова письмова форма правочину. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Згідно зі ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Застосовуючи до спірних правовідносин правила статті 1055 ЦК України, необхідно керуватися тим, що єдиною можливою формою кредитного договору є письмова форма, доказом дотримання якої може бути виключно оригінал такого договору. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається па позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. В оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що він є професійним учасником ринку падання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур;... усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме па користь такої слабшої сторони. яка не є Фактично рівною у спірних правовідносинах. На це вказує Верховний Суд у Постанові від 07.11.2018 р. у справі № 183/3811/16-ц. Додатково до тих же доводів, що у вищевказаній Постанові, у Постанові від 13.05.2020 р. у справі № 219/1704/17 Верховний Суд вказує: «Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. 3 врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обгрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. (...) Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 20 травня 2008 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем». За таких умов відсутність у Позивача оригіналів доказів по кредитним правовідносинам має наслідком правомірну відмову у позові як недоведеному. Електронний доказ в оригіналі може зберігатися «на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі» (ч. 1 ст. 100 ЦПК України). Тобто позивач має можливість, але не бажає надати суду примірники оригіналів договорів, наприклад, па диску DVD-R (дані на який записуються лише 1 раз і є незмінними), щоб суд у судовому засіданні міг дослідити наявність на оригіналах підписів Сторін договорів у дати їх підписання, особи підписантів та їх повноваження (дотримання ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг), а також дослідити зміст оригіналів договорів, їх істотні умови, і на основі цього прийняти рішення, яке не викликало б сумнівів у жодної зі сторін. Натомість не маючи долучених до матеріалів справи оригіналів електронних договорів саме з відповідачем (а не якоїсь іншої реальної чи уявної особи), суд позбавлений можливості не тільки встановити дотримання письмової форми, але і їх зміст та, зокрема, істотні умови, і суди наступних інстанцій також можуть бути позбавлені можливості це зробити, дослідивши цей доказ безпосередньо. Згідно з ч. 1 ст. 213 ЦПК України Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Принцип належності доказів полягає в тому, що суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Верховний Суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Враховуючи описані вимоги процесуального законодавства та здійснивши аналіз положень законодавства, зокрема, статей 77, 78, 79, 81, 95, 100 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. У даному випадку, оскільки відповідач ставить під сумнів відповідність поданої паперової копії оригіналу та достовірність її як доказу, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми (незалежно, паперової чи електронної) є оригінал кредитного договору, який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність, прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає вищевказаним нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг) та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Надані позивачем паперові копії електронних документів без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. Норми ч. 6 ст. 95, ч. 5 ст. 100 ЦПК України є імперативними і спрямовані на попередження зловживань учасників цивільного процесу, у даному випадку - можливості односторонньої зміни Позивачем умов договору, підписання яких неможливо довести, не можна встановити достовірний оригінальний зміст правочину, на укладення якого було спрямоване волевиявлення Сторін. Відповідач не заперечує договори виключно через те, що вони могли бути укладені в електронній формі, але Відповідач заперечує проти паперових копій електронних доказів через те. що вони не були укладені і в електронній формі, тому що відсутні їх підписані обома сторонами у дату 18.12.2020 року та 16.02.2021 року оригінали, і просить суд

Outcome: partial