Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 05.08.2011, актовий запис № 465. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що підставою для розірвання шлюбу є погіршення стосунків у зв`язку з характером відповідача та її ставленням до сім`ї, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємоповагу один до одного, кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначив, що подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам та інтересам їх дитини. 26.04.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.20-21). Позивач подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без його участі. 15.05.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Албул Т.В., яка діє на підставі ордеру, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила розірвати шлюб між сторонами, розглянути справу без участі відповідача та її представника, не надавати строк на примирення, оскільки сторони не мають наміру зберегти сім`ю, з березня 2022 року сторони не мешкають як подружжя, шлюбні відносини між ними припинені. Спільна дитина сторін проживає з відповідачем, питання щодо утримання дитини та спір про розподіл спільного сумісного майна сторони намагаються вирішити мирним шляхом. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2011 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 465зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним, виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони разом не проживають, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, обидва бажають розірвати шлюб. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала та не має наміру більше зберігати сім`ю, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища відповідачем не заявлено. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп, що підтверджується фіскальним чеком № 1083203316 від 08.04.2023 про сплату 992,40 грн та фіскальним чеком № 1083969082 від 20.04.2023 про сплату 81,20 грн (а.с.5,18). Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved