Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 14 липня 2000 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 28 березня 2019 року. Від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки необхідні для належного утримання дітей. Відповідач, час від часу надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, але її недостатньо. Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем їй домовитися не вдалося, змушена була звернутися до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя с. Линів Володимирського району Волинської області на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дітей. 05.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він зазначає, що ніколи не ухилявся та не ухиляється від обов`язку утримувати своїх дітей, спілкуватися з ними та бути частиною їхнього життя. Неповнолітні сини після розлучення проживають разом з колишньою дружиною, проте він бере участь у вихованні синів, навчанні, забезпечує їх продуктами харчування, одягом, взуттям, канцелярським приладдям, сплачує за харчування дітей у школі. Дочка [PERSON] , 2006 року народження проживає з бабусею (його мамою) у с. Садів, Торчинської селищної ради Луцького району. Він також забезпечує її продуктами харчування, одягом, взуттям, засобами гігієни, надає кошти на купівлю приладдя для навчання. На вихідні та свята дочка приїздить до нього та має хороші стосунки з його дружиною. Відтак, вважає, що оскільки неповнолітня дочка проживає з бабусею, підстав для стягненння аліментів на її утримання в користь колишньої дружини, немає. Крім того, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх синів, що проживають з позивачем, в розмірі по 1500 грн. на кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, заявлених у ньому, додатково зазначила, що ознайомилася з відзивом відповідача і погоджується, що дочка [PERSON] , 2006 року народження проживає з його мамою, а тому вимоги про стягнення аліментів на її утримання в свою користь не підтримує. В іншій частині позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. 05 червня 2023 року, через канцелярію суду, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить справу слухати без участі відповідача, відмовити в заявлених позовних вимогах та прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 28.03.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 14 липня 2000 року, розірвано (а.с.4-8). У сторін є четверо спільних неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2006 року, [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.2007 року, [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2009 року, [PERSON] , [INFO] , що встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2012 року (а.с.10,11,12,13). Згідно Витягу №159 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою [ADDRESS] , встановлено, що позивач з дітьми зареєстровані за однією адресою і відповідачем (а.с.14). Згідно довідки №259 від 19.05.2023 року виданої Торчинською селищною радою, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.31). Згідно довідки виданої Линівською гімназією, відповідач [PERSON] оплатив за харчування синів у 2022-2023 роках в сумі 9100 грн. (а.с.31 з/с). Згідно довідки № 51/01-23 від 25 травня 2023 року неповнолітня [PERSON] навчається Торчинському професійному ліцеї, знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.32). У відповідача [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2021 року (а.с.32 з/с). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною, на обліку у лікарів не перебуває, крім спіьних неповнолітніх чотирьох дітей з позивачем, має на утриманні ще сина від іншого шюбу, 2021 року народження. Неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] проживає разом з бабусею, що підтвердили самі сторони, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , здорові, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають, проживають з матір`ю. Правовою підставою для стягнення аліментів на утримання дитини із одного із батьків є проживання дитини разом з іншим із батьків. Оскільки неповнолітня [PERSON] , 2006 року народження, проживає разом з бабусею, підстав для стягнення з відповідача аліментів на її утримання в користь позивача, немає. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривні. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Визначаючи розмір стягуваних аліментів на неповнолітніх синів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, на утриманні відповідача знаходиться ще один син від іншого шлюбу, стан його здоров`я, який є задовільним, стан здоров`я дітей, їх матеріальне становище та потреби дітей в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, про те, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2023 року та до повноліття дітей. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено частково на 56%, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 601,22 грн. На підставі ст. ст. 84, 141, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial