Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

02.02.2022 [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача, у якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 24 березня 2006 року між нею та [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., реєстраційний №1-540, повернути сторони у первинний стан, шляхом повернення у власність позивача житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею 0, 115 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.03.2006 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., реєстраційний №1-540, згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS] . Одночасно з посвідченням договору, нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеного у договорі нерухомого майна, до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Відповідач зобов`язалась довічно повністю утримувати та доглядати [PERSON] . Однак з дня укладення договору, відповідач умови договору не виконує, залишила позивача без догляду, не надавала матеріальну та іншу необхідну допомогу, не забезпечувала харчуванням, одягом. Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з частиною 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 31.01.2023 року справа № 619/426/22 прийнята до провадження суддею Шолудько А.В. та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 20). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2023 закрито підготовче провадження у справі № 619/426/22 та призначено справу до судового розгляду (а.с. 29). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 30, 33). Позивач подала до суду письмову заяву від 13.03.2023, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 20.04.2023, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 31, 32, 34). Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, та наявні у ній докази, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 березня 2006 року між [PERSON] (ідентифікаційний № [NUMBER] ), що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] (ідентифікацій № [NUMBER] ), що проживає [ADDRESS] , був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., реєстраційний №1-540 (а.с. 12-13). Згідно з п. 1 Договору, [PERSON] передає у власність [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок літ. А-1, житловою площею 137,40 км. з надвірними будівлями сараї літ. В, Г, убиральня літ. Е, гараж лі. Б, душ літ. Д. зливна яма літ. Ж, огорожа № 2 - № 5, та земельну ділянку розміром 0,115 гa для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області 27.12.2005 року, зареєстрованого у Дергачівському КПТІ "Інвенрос" 27.12.2005 за № 9-1572. Вказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IУ-XP № 063636, виданого Малоданилівською селищною Радою Дергачівського району Харківської області 23.08.2000 року, зареєстрованого в Книгу записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2031. Відповідно до п. 4 Договору, [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігаючи у безкоштовному довічному користуванні вказаний у договорі житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку. Вартість матеріального забезпечення [PERSON] (харчування, одяг, догляд, і необхідна допомога) визначена сторонами у розмірі 300,00 грн. кожного місяця. Пунктом 5 Договору, сторони передбачили можливість розірвання договору за згодою сторін, а у разі невиконання його умов сторонами та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и\~у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша\~статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У тексті договору довічного утримання (догляду) обов`язково зазначається, що набувач майна зобов`язаний надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування) з їх конкретизуванням або без такого та визначається грошова оцінка матеріального забезпечення, який встановлюється за згодою сторін (розділ 6п.84 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Мін`юсту України від 03.03.2004 №20/5). З матеріалів справи вбачається, що за пунктом 4 Договору довічного утримання від 24.03.2006, вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, та необхідної допомоги) сторонами визначена у розмірі 300 грн у місяць. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем належних та допустимих доказів про виконання п. 4 Договору довічного утримання від 24.03.2006, а саме забезпечення позивача харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, не надано. Матеріали справи не містять жодного доказу придбанням [PERSON] для позивача продуктів харчування, одягу, тощо, тобто, відсутні належні докази виконання відповідачем умов Договору довічного утримання. Доказів надання позивачу матеріального забезпечення з часу кладення Договору довічного утримання також не надано. Суд також враховує, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку, та на виконання вимог статей\~12,\~81 ЦПК України\~повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей\~755,\~756 ЦК України\~узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Таким чином, саме на [PERSON] покладений процесуальний обов`язок щодо спростування доводів [PERSON] про виконання відповідачем умов договору довічного утримання, та відсутність матеріального забезпечення та допомоги з боку відповідача. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи відсутність доказів щодо спростування відповідачем доводів позивача, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання договору довічного утримання. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено\~статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Згідно зі\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат»\~одержавши повідомлення про припинення чи розірвання договору довічного утримання, яким було обумовлене накладення заборони відчуження майна, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Оскільки Договор довічного утримання укладений 24.03.2006 між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, сторони слід повернути у первісний стан, припинивши право власності [PERSON] на житловий будинок літ. А-1, житловою площею 137,40 км. з надвірними будівлями сараї літ. В, Г, убиральня літ. Е, гараж лі. Б, душ літ. Д. зливна яма літ. Ж, огорожа № 2 - № 5, та земельну ділянку розміром 0,115 гa для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS] , визнавши за позивачем право власності на вказане нерухоме майно. У зв`язку із розірванням даного договору, припиняється заборона відчуження, накладена 24.03.2006 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В., яка зареєстрована у реєстрі за № 1-545. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved