Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернувся в суд з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі за адресою [ADDRESS] користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язані\~ оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість у сумі 22\~647 грн. 33 коп., а також нарахований індекс інфляції в сумі 1 315 грн. 81 коп. та 3 % річних в сумі 586 грн. 60 коп. Просили стягнути суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відзив та заперечення, що надані відповідачем [PERSON] не визнала, вважає їх безпідставними. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що послуги , які надаються позивачем отримує, проте не перебуває у договірних відносинах з позивачем. Кожна надана послуга має бути оплачена при її доведеності. Просив застосувати строк позовної давності. Підтримав наданий відзив та заперечення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причина неявки невідома, відзив на позовну заяву не надали. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі у квартирі [ADDRESS] користуються послугами\~підприємства по\~забезпеченню тепловою\~енергією у\~вигляді централізованого\~опалення та\~централізованого постачання\~гарячої води, які\~\~\~ надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»\~відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~\~ централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення\~, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2021 року у розмірі 22 647 грн. 33 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача [PERSON] на які він посилався у своєму відзиві, запереченнях та в ході розгляду справи виходячи з наступного. Відсутність договірних відносин. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутній договір про надання послуг з теплопостачання. Нормами статті\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» \~визначено,\~що споживач\~має право одержувати\~своєчасно та\~належної якості\~житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів.\~Індивідуальний споживач,\~серед іншого,\~ зобов`язаний також:\~ укладати\~договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Наведена правова позиція підтверджена сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі №201/9729/18). Розрахунок тарифу. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; Система централізованого теплопостачання це сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання. Постачання теплової енергії (теплопостачання) господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Тариф (ціна) на теплову енергію це грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про теплопостачання» основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є: реалізація державної\~політики щодо\~функціонування ринку\~теплової енергії; захист прав споживачів; забезпечення рівних\~можливостей доступу\~суб`єктів відносин\~у сфері\~теплопостачання на\~ринок теплової\~енергії; запобігання монополізації та створення умов для розвитку конкурентних відносин у сфері теплопостачання. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Положення про НКРЕКП, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715, Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» та на підставі Постанови НКРЕКП від 31.03.2016 № 528 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання» встановлюються, зокрема, тарифи на теплову енергію». Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абзацом 7 статті 16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання. 01.06.2011 року постановою Кабінету Міністрів України №869 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (далі - Порядок). Згідно з п. 1 Порядку він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Суду не надано належих доказів щодо скасування чи визнання недійними в частині тарифів згідно яких нараховано за послуги теплопостачання. Розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних. 26.06.2020 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. У кредитора згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №\~\~ 905/21/19). У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами у певні місяці проводилась оплата за послуги теплопостачання , проте заборгованість у повному розмірі погашена не була. Отже, нарахування індексу інфляції та 3 % річних проводилось відповідно до непогашеної суми боргу з врахуванням зменшення заборгованості на час проведення оплати. Таким чином, нарахування зазначених платежів проведено відповідно до вимог діючого закону. Надання калькуляції отриманих послуг На обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем надано розрахунок заборгованості, який містить період нарахування; розмір опалювальної площі квартири; тариф, згідно якого нараховується послуга з теплопостачання та постачання гарячої води; відомості щодо оплати та нарахування боргу. Крім того, у відповіді на відзив, позивачем наведена формулу нарахування споживачам послуги з постачання теплової енергії. Заперечуючи нарахування , відповідачем [PERSON] не надано контррозрахунку щодо таких нарахувань оплати за надані послуги. Посилання відповідача [PERSON] щодо надання саме калькуляції , а не розрахунку заборгованості не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Застосування строку позовної давності. Відповідно до\~ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За змістом ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже,\~переривання перебігу\~позовної давності\~передбачає,\~що внаслідок\~вчинення певних\~дій (або\~підтвердження визнання\~боржником боргу\~чи іншого\~обов`язку,\~або подання\~кредитором позову\~до одного\~чи кількох\~боржників)\~перебіг відповідного\~строку,\~що розпочався,\~припиняється.\~Після такого\~переривання перебіг\~позовної давності\~розпочинається заново\~з наступного\~дня після\~підтвердження визнання\~боржником боргу\~чи іншого\~обов`язку\~або після\~подання кредитором\~позову до\~одного чи\~кількох боржників. Позивач звертається з позовними вимогами щодо стягнення з відповідачів на користь ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго заборгованості за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2021 року Як вбачається з розрахунку заборгованості, протягом зазначеного періоду, відповідачами у березні 2021 року сплачено кошти в розмірі 3\~537 грн. 24 коп., що перевищує плату за один місяць. Таким чином, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Що стосується інших заперечень відповідача [PERSON] , а саме різниці в площі будинку, що зазначена в довідці КП «ЖЕО №2 № 125/2023 року від 27.02.2023 року та у рахунку на оплату послуги з централізованого опалення, то як встановлено в судовому засіданні, позивачем обрахована площа будинку без врахування квартир, які обладнані індивідуальним опаленням. Тариф на підігрів води протягом року визначений відповідачам з врахуванням відсутності у квартирі рушникосушарки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт наявності у відповідачів перед позивачем заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2018 року по 01 грудня 2021 року у розмірі 22 647 грн. 33 коп. з нарахованим індексом інфляції та 3 % річних на загальну суму 24\~549 грн. 74 коп. Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 481 грн. 00 коп., а саме по 354 грн. 43 коп. з кожного На підставі викладеного та

Outcome: approved