Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Волошину О В., звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У належнійїй квартирі було зареєстровану її дочку - [PERSON] . Фактично відповідач понад рік не проживає у квартирі, оскільки виїхала за кордон на постійне місце проживання, у зв`язку з цим останній комунальні платежі не сплачує і не утримує квартиру, а його реєстрація порушує її права, як власника нерухомого майна. У зв`язку з чим, позивач, просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 01 лютого 2023\~року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою суду сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень проти позову. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: р. № 1279, виданого 29 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченком О. М. і наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24 листопада 2022 року, [PERSON] зареєстрована у власній квартирі [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - дочка, [PERSON] , [INFO] , - чоловік. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі [ADDRESS] зареєстрована, однак не проживає з червня 2019 року, що підтверджується відповідним актом, складеним 22 листопада 2022 року Головою правління ЖБК «Сонячний» Грушко І. В. в присутності сусідів і наданим суду у засвідченій представником позивача копії. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше трьох років в квартирі [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знялася, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника квартри, оскільки останній не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved