Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] та просить встановити факт проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом із ним, починаючи із серпня 2017 року; звільнити його від раніше призначених на дочку [PERSON] , [INFO] , судовим наказом Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року аліментів та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 травня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2011 року був розірваний. За період шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року по справі № 560/1378/17 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 (однієї другої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2017 року (дня подання заяви) і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження. Починаючи із серпня 2017 року, дочка - [PERSON] почала проживати разом із позивачем без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному матеріальному утриманні позивача. Проте, на даний час позивач перебуває на службі у Збройних Силах України, але періодично приїжджає у відпустки до місця проживання, приймає участь у вихованні дочки і матеріально її забезпечує. До листопада 2019 року, дочка [PERSON] спілкувалась з матір`ю особисто, так як остання проживала біля них по сусідству. Проте, згодом вона з двома дітьми, а саме дочкою [PERSON] та сином [PERSON] виїхала на проживання за межі с. Миляч Сарненського району, після чого дочка [PERSON] з матір`ю спілкується тільки по телефону. В подальшому відповідач без відома позивача, зняла всіх дітей з реєстрації місця проживання та зареєструвала їх на новому місці свого проживання за адресою: [ADDRESS] . Дочка [PERSON] проживає спільно з його сім`єю за адресою: [ADDRESS] та має з позивачем, його матір`ю та братами міцні емоційні зв`язки. Усі вони проживають в дружній атмосфері, що позитивно впливає на розвиток та виховання доньки [PERSON] . Вона забезпечена всім необхідним, має одяг відповідно до пори та сезонів року, навчальні матеріали, технічні прилади для дистанційного навчання, забезпечена якісним харчуванням. При цьому, врегулювати мирним шляхом спірні питання по вищевказаних позовних вимогах позивач не може, оскільки відповідач його прохання по даному питанню ігнорує. З урахуванням вищевикладеного просить встановити факт проживання дочки [PERSON] разом із ним, звільнити його від сплати раніше призначених аліментів на дочку [PERSON] в порядку ст. 273 СК України та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] . Від представника позивача - адвокат Зражевської Я.О. надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст. 12 ЦПК України). Крім того згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10 травня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Миляцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис 01 (а.с.12), який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2011 року був розірваний (а.с.13). За період шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 січня 2012 року); дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2013 року) та син - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 198 червня 2015 року). Судовим наказом Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року по справі № 560/1378/17 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 (однієї другої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2017 року (дня подання заяви) і до досягнення дітьми повноліття (а.с.17). Як вбачається із довідок №420.02-17 та №421.02-17 від 07 березня 2023 року, виданих виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, до складу сім`ї [PERSON] входять: мати [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , (проживає без реєстрації); брат [PERSON] , [INFO] та брат - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] користується повагою та авторитетом серед товаришів та односельців. Розлучений, на його утриманні перебуває малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . На даний момент [PERSON] мобілізований та проходить службу у Збройних Силах України (а.с.19). Згідно довідки №64 та характеристики №65, виданих 07 березня 2023 року Миляцьким ліцеєм Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] є ученицею 4-го класу, яка навчається з 1-го класу в Миляцькому ліцеї (а.с.21). За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Оволоділа учбовим матеріалом на високому рівні. Навчається із задоволенням. Має гарно розвинене мовлення, прекрасне логічне мислення. За роки навчання в початковій школі брала активну участь у районних, обласних, всеукраїнських інтелектуальних, творчих конкурсах. Батько завжди цікавився навчанням дитини та відповідально ставився до її виховання в сім`ї, часто телефонує, цікавиться її успіхами у навчанні, поведінкою та емоційним станом. Батько забезпечує дитину всім необхідним для навчання та належного проживання дитини (а.с.20,21). Крім того, в матеріалах справи містяться відомості про неодноразове притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, (тобто за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) (а.с.23, 24). Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що починаючи з серпня 2017 року малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його повному утриманні, а тому факт проживання малолітньої [PERSON] починаючи із серпня 2017 року є доведеним, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині встановлення факту проживання дитини з батьком слід задоволити. Що стосується позовних вимог про припинення стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~181\~СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За такого, аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі (за домовленістю між самими батьками, рішенням органу опіки та піклування, рішенням суду). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] особисто виявила бажання проживати разом з батьком, проти чого відповідачка не заперечувала, що вказує на те, що між батьками було досягнуто домовленості про місце проживання дитини. Згідно з ч.2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника податків аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Положеннями частини 2\~статті 273 СК України\~визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин. Відповідно до ч.1\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з\~ч.4\~ст.\~273\~ЦПК України\~якщо\~після набрання\~рішенням суду\~законної сили,\~яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином,\~оскільки малолітня\~ [PERSON] ,\~починаючи з серпня 2017 року проживає разом з відповідачем та знаходиться на його повному його утриманні, що є обставиною, яка має істотне значення, тому сплата аліментів відповідачу на утримання якої дочка [PERSON] не перебуває, може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача, що відповідно буде порушувати й права дитини і є недоцільним та таким, що не відповідає його призначенню, а тому позовні вимоги в частині звільнення позивача від раніше призначених на дочку\~ [PERSON] ,\~судовим наказом\~від 23\~листопада 2017\~року аліментів є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, враховуючи, що малолітня [PERSON] , починаючи з серпня 2017 року проживає разом з позивачем її батьком за його місцем проживання та знаходиться на його повному утриманні і домовленості між позивачем та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей правомірними. Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожитковим мінімумів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати пов`язані з розглядом справи за позовну вимогу про стягнення аліментів, в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved