Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

В травні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 19 квітня 2016 року в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №74. В шлюбі є дитина: син [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою спільне життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникали між ними. З відповідачкою подружніх відносин не підтримують протягом останніх двох років, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає, згідна на розірвання шлюбу та погоджується з тим, щоб дитина залишилася проживати з батьком, суду посянила, що періодично їздить на роботу за кордон, тому не має змоги займатися дитиною. Допитана в судовому засіданні дитина [PERSON] суду пояснив, що бажає залишитися проживати з батьком, який фактично займається його вихованням та утримання, мати їздить на роботу за кордон. Вислухавши пояснення сторін, думку дитини, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 квітня 2016 року, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №74, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є дитина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] . За час спільного подружнього життя належної сім`ї не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують протягом останніх двох років, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Щодо визначення місця проживання дитини, то варто зазначити, що між сторонами з цього питання досягнуто згоди про те, що син [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, тому суд визначає місце проживання сина з батьком. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved