Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

в 2019 році [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить: - усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , зобов`язавши фізичну особу-підприємця [PERSON] звільнити таке майно; - стягнути із фізичну особу-підприємця [PERSON] реальні збитки в сумі 119 тис.грн.; - стягнути із фізичну особу-підприємця [PERSON] упущену вигоду в сумі 216\~778 грн.; - стягнути із фізичну особу-підприємця [PERSON] моральну шкоду в сумі 100 тис.грн.; Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 24.09.2020 справу прийнято до розгляду головуючим суддею Цитульським В.І. Ухвалою від 11.11.2022 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві власності на: частину квартири [ADDRESS] , частини квартири [ADDRESS] та в цілому квартири [ADDRESS] . Інші частини квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] належать: [PERSON] колишній дружині позивача, [PERSON] сину позивача та [PERSON] доньці позивача. 25.01.2017 [PERSON] запропонувала позивачу здавати квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] в оренду відповідачу та надіслала проект договору. Позивач такий проект не погодив, надіслав власний проект договору та запропонував його погодити іншим співвласникам. Проте договору так і не було укладено. 21.08.2017 позивач дізнався про зайняття відповідачкою квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , в липні 2018 року також квартири [ADDRESS] . В подальшому між учасниками справи велися переговори щодо укладення договору оренди проте умови договору погоджені не були. На вимоги позивача, відповідач відмовляється звільнити квартири, тому позивач просить суд зобов`язати відповідача це зробити. При цьому, відповідачем здійснено реконструкцію квартир та частини прибудинкової території чим завдано позивачу реальних збитків в сумі 119 тис. грн. Окрім цього, позивач не зміг отримати доходи від здавання майна в оренду, суму умощеної вигоди оцінює в суму 216\~778 грн., яку рахує виходячи із запропонованого відповідачем розміру орендної плати. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 100 тис. грн., яку мотивує завданими душевними стражданнями, понесеними в результаті протиправних дій відповідача. В обґрунтування відзиву відповідач покликається на наступне: нею орендувалася виключно частина квартири [ADDRESS] , яка припадає на частку власності [PERSON] . Інше майно відповідач лише мала намір орендувати, проте не отримала на це згоди усіх співвласників. Відповідачка не здійснювала ремонтних робіт про які вказує позивач. Звертає увагу, що у листах [PERSON] вказує про участь в ремонтних роботах. Зважаючи на претензії позивача та неотримання права оренди усіх приміщень, відповідач звільнила займану частину квартири [ADDRESS] . Просила у задоволенні позову відмовити. У відповіді\~на відзив позивач стверджує про користування відповідачем трьома квартирами, зазначає, що упущена вигода полягає у неможливості отримати дохід від здавання нерухомого майна в оренду, а моральна шкода спричинена порушенням відповідачем прав позивача як власника нерухомого майна. Треті особи правом на подання заперечень та доказів не скористалися. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, надала пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви. Визнала факт звільнення відповідачем спірних приміщень. Представник відповідача, в судовому засіданні, вимоги позову заперечив, навів мотиви, аналогічні фабулі відзиву. Треті особи в судове засідання жодного разу не з`явилися. Обставини, встановлені судом. На підставі договору дарування від 04.07.1996 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивачу та третім особам). Квартира [ADDRESS] у вказаному будинку, за договором купівлі-продажу від 10.12.1999, куплена [PERSON] та [PERSON] (позивач). Квартира [ADDRESS] у вказаному будинку, за договором купівлі-продажу від 27.09.2009, куплена [PERSON] частина, [PERSON] , [PERSON] по частині. Згідно довідки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Догополової Л.Г. від 22.11.2018 вбачається, що після [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадкова справа за заявою спадкоємця сина [PERSON] . До вказаної довідки долучено витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 25.01.2017 [PERSON] запропонувала позивачу здавати квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] в оренду відповідачу та надіслала проект договору, вартість оренди 100 грн. за 1 кв.м. В листі вказувалося про здійснення [PERSON] ремонтів та поліпшень. У відповідь позивач 27.01.2017 надіслав лист до якого долучив власний проект договору оренди квартири [ADDRESS] , зазначивши у ньому умову, що його уповноваженою особою щодо виконання умови про передачу об`єкту оренди визначив [PERSON] . У листі позивач просив інших співвласників квартир ввести свої дані у договір, і якщо вони згоді підписати його. 21.08.2017 [PERSON] надіслала позивачу лист у якому вказувала, що відповідач орендує квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також має намір орендувати квартиру [ADDRESS] з 6 тис. грн. У листі міститься пропозиція про розподіл орендної плати між позивачем та [PERSON] порівну, яке мотивовано участю в ремонті останньої. 11.12.2018 позивач надіслав листа третім особам у якому розраховував розмір орендної плати, який припадає на кожного із співвласників, вказує про переговори із відповідачем щодо оренди приміщень та незаконність оренди без договору, пропонував укласти договір оренди. 21.12.2018 позивач надсилав лист відповідачу у якому вказувалося про заборону оренди у сіх квартир та отримання коштів за оренду [PERSON] . Представником позивача також долучено викопіювання переписки у месенджері між сторонами згідно якої підтверджується факт оренди, сплати частини орендної плати [PERSON] . Також відповідач просить позивача надати документи про право власності на нерухоме майно. Позивачем долучено також відеозапис, на якому відображено конфлікт між представником позивача та іншими особами щодо оренди нерухомого майна у присутності поліцейських. Представником позивача складено претензію до відповідача від 11.01.2019. У відповідь на претензію, в електронному листі, відповідач вказує про намір орендувати майно, оплачувати орендну плату. Окрім того вказує про здійсненний нею ремонт приміщень та упорядкування двору За клопотанням позивача витребувано довідки про спожиту та сплачену електроенергії в період з 01.01.2016 до 01.02.2019 по трьох квартирах. На підтвердження реальних збитків позивач спочатку просив провести судову експертизу. В подальшому позицію змінив та просив обмежитися врахуванням договірної ціни, дефектного акту, локального кошторису, розрахунку загальновиробничих витрат, підсумкової відомості ресурсів, які складені на «ремонт внутрішніх приміщень за адресою: [ADDRESS] ». Вартість робіт 117\~346,45 грн., документи складені [PERSON] . До таких документів долучено свідоцтво ТОВ «ADA» про те, що [PERSON] пройшов курс навчання за програмою кошторисна справа. За клопотанням позивача суду надійшли виписки по рахунках відповідача із яких вбачається фат сплати орендної плати за період з 16.08.2017 по 07.03.2019 в сумі по 2670 грн. згідно договору від 01.02.2017. Об`єкт оренди не ідентифіковано. Аналогічно, без ідентифікації предмету, оплачувалися послуги із охорони приміщень. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди . За приписами чю1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1). Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода, ч.2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3). Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 ч.3). Крім того, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц (провадження №61-22106св18)). Окрім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18). У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ст.102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч.2). Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.3). За приписами ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Щодо права власності позивача. Позивач надав правовстановлюючі документи із доказами реєстрації права власності на їх підставі щодо ідеальної частки у квартирі [ADDRESS] (4 співвласники), ідеальної частки у квартирі [ADDRESS] (два співвласники). Щодо іншої частки у квартири [ADDRESS] та частки у квартирі [ADDRESS] то позивач стверджує про набуття права власності на такі, покликаючись на довідку нотаріуса про те, що за його заявою як сина заведено спадкову справу відносно власника такого майна. Проте такої довідки недостатньо для висновку про набуття позивачем права на спадщину. Зокрема позивачем не отримано свідоцтво про право на спадщину, що є його обов`язком. І хоча спадщина визнається належною спадкоємця з часу смерті спадкодавця, проте надана довідка не дає можливості ідентифікувати кола спадкоємців, які прийняли спадщину (як за законом так і відкинути факт відсутності заповіту). Враховуючи, що бездіяльність позивача, який із 2014 року не оформив своїх спадкових справ, є недобросовісною, суд виходить із недоведеності позивачем факту набуття права власності на частини квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в цілому. Разом із тим позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності, відшкодування збитків щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] як їх співвласник, а також на відшкодування у зв`язку із цим моральної шкоди. Сторонами визнано, що на даний час відповідач не займає приміщень щодо яких виник спір, відтак вимога про зобов`язання відповідача звільнити приміщення не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування упущеної вигоди. Вказану вимогу позивач обґрунтовує не можливістю отримання доходу від здачі майна в оренду за час, протягом якого ним користувався відповідач. При цьому позиція позивача зводиться до фактичної оренди відповідачем спірних приміщень. Викладене частково визнається відповідачем та підтверджується зібраними доказами. При цьому підтверджується факт погодження позивачем зайняття відповідачем квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , фактично уповноважував на таку передачу третю особу. Також позивач, на пропозицію [PERSON] не заперечував щодо зайняття квартири [ADDRESS] . Відтак, на переконання суду позивач не може претендувати на відшкодування упущеної вигоди, а може ставити питання про стягнення із відповідача орендної плати, розмір якої погоджувався у листуванні учасників, а в непогодженій частині за ринкової ціною. Також позивачем не доведено: що він міг і повинен був отримати визначені доходи, розмір збитку не підтверджено доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів (розмір ринкової ціни оренди), факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Відтак, у вимозі про відшкодування збитків слід відмовити. З огляду на мотивування відмови, не має значення як час протягом якого існували відносини оренди, а також площі приміщень, які безпосередньо займала відповідач. Щодо стягнення реальних збитків. Реальні збитки позивач обґрунтовує фактом реконструкції та пошкодженням майна. У листах відповідач вказувала на проведення ремонтних робіт у приміщеннях, проте їх обсягу не вказувала. Разом із тим, про участь у ремонті вказувала й [PERSON] . При цьому, позивачем не доведено у якому стані майно передавалося відповідачу, не доведено які саме недоліки майна наявні (зокрема не складено акту обстеження майна із запрошенням відповідача), коли вони виникли та що спричинені саме відповідачем. Не бере до уваги суд і надані документи щодо вартості шкоди. Зокрема: - такі складені щодо ремонту внутрішніх приміщень за адресою: [ADDRESS] не квартир під номерами 1,4, [ADDRESS] ; - документи стосуються вартості ремонту, а не оцінки завданої шкоди; - такі складені особою, статус якої як експерта, суб`єкта оціночної діяльності чи хоча б наявність ліцензій щодо проектування та будівництва не підтверджено. За вказаних обставин вимога про стягнення реальних збитків також не може бути задоволеною. Вимога про стягнення моральної шкоди не може бути задоволеною, оскільки така є похідною. Окрім того позивачем не надано жодного доказу понесення ним моральної шкоди. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, а відповідачем не заявлено до стягнення судових витрат, підстав для розподілу таких не вбачається.

Outcome: dismissed