Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У березні 2023 року до Голосіївського районного суду м. Києва Печальнова В.Л. звернулася до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення суду про визнання її чоловіка [PERSON] , недієздатним безстроково, посилаючись на те, що останній рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року визнаний недієздатним. [PERSON] перебуває на постійному обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2023 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Заявник в судовому засіданні підтримала подане клопотання про продовження дії (пролонгації) стосовно визнання громадянина недієздатним безстроково та встановлення довічної опіки над її чоловіком [PERSON] та просила його задовольнити. Заінтересована особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за їх відсутності в заявах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутності, заявник та представник заінтересованої особи клопотання підтримали. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши заявника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2019 у цивільній справі № 752/21392/18 заяву [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна - задоволено. [PERSON] , [INFO] був визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку. Призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2021 продовжено строк дії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2019 по справі № 752/21392/18 про визнання недієздатним [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Долінськ, Сахалінської області, Росія, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2019 у цивільній справі № 752/21392/18, на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2021 були призначені та проведені судово-психіатричні експертизи в закладах Київського міського центру судово-психіатричних експертиз, відповідно до висновків № 160 від 19.03.2019 та № 130 від 06.04.2021 визнано, що [PERSON] страждає стійким хронічним розладом у вигляді «Деменції при хворобі Альцгеймера з раннім початком, а саме з 2010 року» та за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки. Як встановлено судом, [PERSON] було доставлено швидкою допомогою з паралічем лівої сторони внаслідок ішемічного інсульту, та проведено відповідне лікування з обстеженням МСКТ від 29.10.2022 та ультразвукове дослідження сонних артерій від 01.11.2022, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 608097 від 17.06.2022 Київської міської клінічної лікарні № 10 та виписки № 200514 від 07.11.25021 Олександрівської клінічної лікарні м. Києва. Важкий стан [PERSON] внаслідок перенесеного третього інсульту підтверджується лікарями «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва - висновок ЦЛКК № 910/4 від 09.12.2022. Таким чином, страждаючи на прогресуючи психоневрологічні розлади та незрячий стан [PERSON] не спроможний організувати своє повсякденне життя у побуті та суспільстві, так як не розуміє значення своїх дій та їх послідовності, не може пересуватися самостійно і тому, потребує постійної сторонньої допомоги. Нездатність до самообслуговування [PERSON] довічно, підтверджується висновком ЛКК № 3359/1 від 11.10.2018 амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 м. Києва та безстроково, що підтверджується висновком ЛКМЗ № 589 від 23.12.2022 КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» амбулаторне відділення №1, де [PERSON] перебуває на постійному обліку, так як його стан визначається невиліковним діагнозом. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст. 300 ЦПК України у рішенні суду про визнання особи недієздатною слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що "відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними" (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Оскільки [PERSON] не здатний усвідомити значення своїх дій та керувати ними, визнаний лікарями судово-психіатричної експертизи недієздатним та потребує встановлення над ним безстрокової опіки, у відповідності із висновками лікарських експертиз, суд приходить до переконання про необхідність продовження строку дії рішення про визнання її недієздатною строком на два роки.

Outcome: partial