Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

07.12.2022 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до відповідача [PERSON] 20.12.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 31.01.2023 року. 31.01.2023 року розгляд справи відкладений на 13.03.2023 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи в судове засідання. 13.03.2023 року розгляд справи відкладений на 11.04.2023 року в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. 24.03.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 11.04.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16.05.2023 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 16.05.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, викликані особливими обставинами в розмірі 35\~626 грн. 77 коп., на утримання сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 14 жовтня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, [PERSON] . В період шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2012 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 21.01.2022 року в їх сина при обстеженні в лікувально-діагностичному центрі ПП «Сервіс-слух» було виявлено зниження слуху та встановлено діагноз: лівосторонній отосклероз, було рекомендовано провести слухопротезування лівого вуха. Для підтвердження діагнозу їх було направлено до Державної установи «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України», розташованого в м. Київ. 03.02.2022 року при дослідженні діагноз було підтверджено. Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів. 30.08.2022 року в лікувально-діагностичному центрі ПП «Сервіс-слух» було проведене повторне дослідження. За результатами обстеження було рекомендовано провести слухопротезування лівого вуха. Так з метою збереження слуху дитини вона змушена була за власний кошт придбати слуховий апарат «Officon 3 mini RITE R» за ціною 59 813.00 грн., систему телефон акустичний крюк слухового апарату за ціною 2 840.00 грн.. зарядний пристрій «Officon 3 mini RITE R» за ціною 7\~811.00 грн.. на загаьну с уму 70464.00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-00000017 від 30.08.2022 року та квитанцією. Також нею були понесені витрати на поїздку до м. Києва з метою консультації в Інституті отоларингології ім.. проф.. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України». за придбання залізничних квитків вона сплатила 789.54 грн. Таким чином вона понесла додаткові витрати на сина на загальну суму 71\~253.54 грн. розмір частини сплачених нею коштів складає 35 626.77 грн. Вона працює молодшою медичною сестрою у КНП «Верхньодніпровська ЦМЛ». Її матеріальне становище не дозволяє їй забезпечувати всі витрати на лікування дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що для придбання слухового апарату вона взяла кредит, який на даний час погашає. Посилання відповідача на те, що в лютому місці він надав їй 20\~000.00 грн.. на лікування сина є неправдивими, оскільки дані кошти зараховані відповідачу, як сплата аліментів. Відповідач має таку тенденцію, що він сплачує наперед грошову суму в рахунок сплати аліментів, а потім тривалий час аліменти не сплачує. Тобто періодично, кожного місяця, як це визначено рішенням суду відповідач аліменти не сплачує, а дитина потребує матеріального утримання кожного місяця. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданого відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що про вставлений дитині діагноз він дізнався відразу після його встановлення. Оскільки позивачка повідомила йому про це і про те, що їй необхідні кошти для лікування дитини. В лютому місяці 2022 року він перерахував позивачці декількома платежами грошові кошти на загальну суму 22\~400.00 грн. з яких - 20\~000.00 грн., це була допомога на обстеження та лікування сина, а 2\~400.00 грн.. аліменти за січень 2022 року. Більше позивачці він не має можливості допомогти, оскільки його мати має діагноз «онкологія», часто проходить стаціонарне медичне лікування, їй була проведена хірургічна операція та вона отримує сеанси хіміотерапії. В зв`язку з чим його мати перебуває на його повному утриманні, тому він більше не змозі матеріально допомогти на лікування сина. Проте він сумлінно виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина і заборгованості зі сплати аліментів не має. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з14 жовтня 2005 року, що відповідачем не заперечується В період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в я кому сторони записані її батьками. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не м енше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа. Судом також встановлено, що син сторін хворіє. Так згідно наданих суду медичних висновків вбачається, що 21.01.2022 року в при обстеженні [PERSON] , [INFO] , в лікувально-діагностичному центрі ПП «Сервіс-слух» було виявлено зниження слуху та встановлено діагноз: лівосторонній отосклероз, було рекомендовано провести слухопротезування лівого вуха, що підтверджується консультативним висновком отоларинголога, сурдолога. Згідно наданого висновку Державної установи «Інститут отоларингології ім.. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України», розташованого в м. Київ. 03.02.2022 року при дослідженні [PERSON] , [INFO] , встановлений йому діагноз було підтверджено, що підтверджується консультативним висновком. В зв`язку із встановленим дитині діагнозом позивачка понесла витрати на придбання слухового апарату «Officon 3 mini RITE R» за ціною 59 813.00 грн., системи телефон акустичний крюк слухового апарату за ціною 2 840.00 грн.. зарядного пристрою «Officon 3 mini RITE R» за ціною 7 811.00 грн.. на загальну суму 70464.00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-00000017 від 30.08.2022 року та квитанцією. Також позивачкою були понесені витрати на поїздку до м. Києва з метою консультації в «Інституті отоларингології ім.. проф.. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України», за придбання залізничних квитків вона сплатила 789.54 грн. Таким чином позивачка понесла додаткові витрати на сина на загальну суму 71 253.54 грн. 35 626.77 грн. Позивач просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на лікування сина в сумі 35 626.77 грн.. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язується брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, каліцтвом, хворобою). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). З наданих позивачкою доказів судом встановлено, що син сторін має захворювання, яке підтверджене медичними консультативними висновками та що позивачка в зв`язку з хворобою дитини понесла матеріальні затрати у вигляді придбання слухового апарату, необхідних складових частин до нього та на проїзд до місця проведення огляду, оскільки суду наданий консультативний висновок «Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України», який знаходиться в м. Києві. Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що в лютому місяці 2022 року він на рахунок позивачки відправив 22 400 грн., з яких 20\~000.00 грн., сума на обстеження і лікування дитини, а 2\~400.00 грн., на сплату аліментів за лютий місяць, суд вважає безпідставними, оскільки згідно наданого позивачкою розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що вся сума 22\~400.00 грн., зарахована в рахунок сплати аліментів в лютому місяці 2022 року і в подальшому з березня місяця по вересень місяць включно 2022 року аліменти відповідачем не сплачувались. Крім того згідно наданих відповідачем чеків про перерахунок грошових коштів в лютому місяці 2022 року вбачається, чек від 01.02.2022 року на суму 4 000.00 грн.. зазначено призначення - аліменти, аналогічне призначення вказане в чеках від 02.02.2022 року, 07.02.2022 року,, 09.02.2022 року 12.02.2022 року, 15.02.2022 року. Таким чином судом встановлено, що в лютому місяці 2022 року відповідач хоч і перерахував кошти на рахунок позивача декількома платежами на загальну суму 22 400.00 грн., але дана сума була перерахована як аліменти про що в чеках зазначено самим відповідачем, а не як грошові кошти на лікування дитини і зарахована відділом державної виконавчої служби саме як сплата аліментів за 2022 рік, включаючи і ті періоди, коли аліменти відповідачем не сплачувались . На підставі наданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, а навіть має переплату в сумі 7\~104.04 грн. проте, кошти про які позивач вказує як на кошти, що перераховані в зв`язку з лікуванням сина, зараховані відповідачу саме як аліменти. Крім того з наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів підтверджуються пояснення позивача про те, що відповідач як правило сплачує аліменти наперед, а потім протягом деякого часу аліменти не сплачує. Тому перераховані надлишкові суми зараховуються як аліменти за наступний період. Доказів. що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці саме в зв`язку з виявленим захворюванням у сина, на проведення діагностики, лікування, придбання слухового апарату та складових до нього, суду не надано. Доводи про те, що на утриманні відповідача перебуває його мати, яка хворіє на онкозахворювання та потребує лікування не можуть бути враховані судом при розгляді вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки нормами СК України не передбачено, що дані обставини враховуються судом при розгляді спору про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Крім того не надано доказів того, що мати відповідача перебуває на його повному утриманні, оскільки з наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач та його мати проживають за різними адресами. Суду не надано доказів про матеріальне становище матері відповідача, та що отримуваних нею прибутків недостатньо для проведення лікування, що відсутні інші члени сім`ї ( чоловік, інші діти), які також повинні надавати матеріальну допомогу матері відповідача. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку. що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сума, яка затрачена позивачем на придбання дитині слухового апарату, складових частин до нього є значною, не охоплююється розміром аліментів, які підлягають сплаті відповідачем щомісячно. Крім того сплачені аліменти використовуються в першу чергу на забезпечення необхідних потреб дитини, харчування, придбання одягу, взуття, проживання, навчання, тощо. Понесені позивачкою витрати та необхідність у них підтверджені належними та допустимими доказами. На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки часини понесених нею витрат на лікування дитини в сумі 35 626 (тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 77 коп. Так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073.60 грн.

Outcome: approved