Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованих осіб - [PERSON] , Одеської міської ради про встановлення факту, в якій просить встановити факт прийняття [PERSON] , [INFO] , спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Заяву обґрунтувано тим, що [INFO] померла рідна бабуся заявниці [PERSON] . Заявниця вказує про те, що [PERSON] було складено заповіт на ім`я заявниці, на все її майно, у чому б воно не полягало, і де б воно не знаходилося. Також, заявниця вказує про те, що є спадкоємицею спадщини померлої бабусі за заповітом, та стверджує, що у відповідності до закону прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та користування належним померлій майном, однак, через сплив тривалого часу з дня відкриття спадщини вона позбавлена можливості захистити своє порушене право. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 25.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 16.12.2019 року на 10год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Євдокимової І.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій заяву про встановлення факту підтримала, просила її задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.154). У судове засідання заінтересована особа - [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій заяву про встановлення факту підтримала, не заперечувала проти її задоволення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.101). У судове засідання представник заінтересованої особи - Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що заява є не доказаною, є не обґрунтованою, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт п`ятий частини другої ст.293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в частині першій ст.315 ЦПК України та не є вичерпним (частина друга ст.315 ЦПК України). Зокрема в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У такому порядку суди можуть розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до [INFO] . Судом встановлено про те, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видано Чогодарівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 12 (арк.сп.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 5,08 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Чогодарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області КСП «Нива», та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0040658 (арк.сп.15). Судом встановлено про те, що відповідно до Заповіту, посвідченого секретарем виконкому Чогодарівської сільської ради Юраш О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 6 від 13.02.1992 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (арк.сп.12). Судом встановлено про те, що [PERSON] є рідною онукою померлої [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , серія [NUMBER] (арк.сп.24), свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (арк.сп.22), свідоцтвом про народження [PERSON] , серія [NUMBER] (арк.сп.26). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Ст. 549 ЦК УРСР встановлює строк на прийняття спадщини, згідно з якою дії на прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У разі пропуску строку для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР, вказаний строк може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Також, спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна (ст. 550 ЦК УРСР). Положеннями статті 560 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини (стаття 561 ЦК УРСР). На підтвердження своїх вимог [PERSON] було надано лише Акт від 02.08.2019 року про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала зі своєю онукою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , до своєї смерті, а саме до [INFO] (арк.сп.8). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається із відповіді Одеського державного нотаріального архіву №716/01-20 від 09.03.2021 року, спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась (арк.сп.78). Крім того, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня (арк.спр.79). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Із матеріалів справи вбачається лист приватного нотаріусу Петрова Ю.М. №66/01-16 від 12.08.2021 року, відповідно до якого встановлено про те, що станом на 12.08.2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Березівського нотаріального округу Одеської області Петровим Ю.М. не заводилась, інші спадкоємці з питання оформлення спадщини не зверталися (арк.сп.95). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 235/5845/17 встановлено про те, що сам факт знаходження у заявника сертифіката про право на земельну ділянку, не є доказом прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] не надала суду письмових доказів на підтвердження позовних вимог. Також, суд вважає, що заявниця не довела суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, заява [PERSON] , за участю заінтересованих осіб - [PERSON] , Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed