Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

23 листопада 2022\~року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ракицька\~І.\~М., звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив стягнути з відповідача 106\~652,01\~грн. у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим\~І.\~С. Спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 106\~6952\~грн. 01 коп. Позивач звернувся до відділу пенсійного фонду та подав всі необхідні документи на спадщину, та необхідні оригінали документів. Проте, відповідачем відмовлено позивачу у виплаті зазначеної суми, оскільки позивачем не подано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідач, не погоджуючись з позовом подав відзив на позов, який обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області та отримував пенсію за віком до 29\~лютого 2016\~року. Починаючи з 01\~березня 2016\~року виплата пенсії була призупинена. За життя [PERSON] за поновленням пенсії не звертався. Також, представник Головного УПФУ в Луганській області, посилаючись на ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», наполягає на тому, що особи, які звертаються за виплатою недотриманої пенсії до органів Пенсійного фонду України, де померлий перебував на обліку, повинні бути зареєстровані, як внутрішньо переміщенні особи, або мати реєстрацію постійного проживання на контрольованій території України. З огляду на наведене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати без його участі. Розпорядженням голови Верховного Суду від 06\~березня 2022 року № 1/2/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч.\~ 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Сєверодонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області Ухвалою судді від 24 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16\~травня 2023\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в позовній заяві просили розглядати справу за їх відсутності, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, письмові докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.ст.\~76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі обставини. [PERSON] , 1956 року народження, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим\~І.\~С., позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових виплат - недоотриманої пенсії у розмірі 106\~652\~грн. 01 коп. 08 серпня 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату зазначеної суми недотриманої пенсії після смерті батька. 18 серпня 2022\~року Управлінням з питань виплати пенсій Головного УПФУ в Луганській області було винесено рішення про відмову у виплаті недотриманої пенсії померлого [PERSON] спадкоємцю за законом [PERSON] , з підстав відсутності довідки внутрішньо переміщеної особи. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми закону. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до\~статті 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 52\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст.\~36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій\~ст. 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227\~ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26\~червня 2019 року у справі № 284/252/17, провадження № 14-248цс19. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частини другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Статтями 316, 317\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки наявними доказами підтверджено, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини. Також суд зазначає, що посилання відповідача на необхідність надання особами, які звертаються за виплатою недоотриманої пенсії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не ґрунтуються на законі. Наявність або відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, а також наявність або відсутність реєстрації місця проживання у встановленому законом порядку на контрольованій території України, не може обмежувати право власності позивача на грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії. Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого\~Постановою правління\~Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №\~28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 правління зобов`язало начальників головних управлінь забезпечити укладання договорів з установами, уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки одержувачів. Тобто відповідно до Постанови від 22 грудня 2014 року № 28-2, зокрема, об`єднане управління, яким є відповідач, забезпечує фінансування та виплату пенсій. Отже, відповідач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний сплачувати пенсійні виплати. Аналізуючи викладене, суд вважає, що право позивача на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~статті 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати за подання позовної заяви у виді судового збору в розмірі 1\~066 грн. 52\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved