Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~про виділ\~в натурі\~частки із\~майна. В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона на підставі Договору дарування, посвідченого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 30.05.2003 року №4-599 є власником 24/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На підставі Договору Довічного утримання №3657 від 11.08.2009 року вона є власником 867/10000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На підставі Рішення Рівненського міського сулу від 27.06.2018 року у справі №569/13080/17 вона є власником 1733/10000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В загальному її частки складають 1/2 частки вказаного домоволодіння. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (інша 1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ) Позивач просила здійснити виділ її у натурі у власність 1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в об`єкт самостійної власності у виді квартири [ADDRESS] загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., яка складається з: 1-1 коридор площею 14,4 кв.м., 1-2 туалет площею 1,3 кв.м., 1-3 ванна площею 2,7 кв.м., 1-4 кухня площею 12,2 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 12,5 кв.м. та господарські будівлі та споруди "а1" навіс, "В-1" сарай, "В" навіс, "Д-1" гараж, №1 огорожа, №2 ворота з хвірткою. Припинити право спільної часткової власності на 1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.04.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду. Представник позивача в судове зсідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач та її представник не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та її представника. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно Договору дарування від 30 травня 2003 року посвідченого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за №4-599 Лещева Л.М. подарувала [PERSON] належні їй на праві приватної власності 24/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На підставі Договору Довічного утримання від 11.08.2009 року [PERSON] є власником 867/10000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Рівненського міського суду від 27.06.2018 року у справі №569/13080/17 визнано за [PERSON] право приватної власності на 1733/10000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356 ЦК Українияк власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦПК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст.41 Конституції Українита ст.1 Першого протоколу до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася в 1997 році відповідно до ЗаконуУкраїни від17липня 1997року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За наведених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач не просила стягнути судові витрати, тому суд не здійснює розподіл судових витрат в даній справі.

Outcome: approved