Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням належним заявнику. Вимоги мотивовано тим, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, що порушує права позивача, як власника домоволодіння. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, від представника позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином та завчасно повідомленим про існування даного судового спору і проведення у ньому засідання свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів з даного приводу суду не надав. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом також вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку, оскільки наявні для цього передбачені процесуальним законом усі підстави задекларовані ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідив матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є юридичною особою та сплатив судовий збір. Відповідач у справі є громадянином України, отримував код платника податків та має зареєстроване місце проживання в будинку [ADDRESS] . 19 січня 2018 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Дмецькою С.Л. посвідчено, що товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН СТОРІДЖ" належить на праві власності нерухоме майно, що складається з комплексу загальною площею 2363,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке придбане вказаним товариством за 4500000 гривень, що раніше належало публічному акціонерному товариству "Житомирський комбінат хлібопродуктів". Відомості про право власності на зазначений об`єкт нерухомості відображено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 15 липня 2021 року єдиним учасником товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙН СТОРІДЖ" прийнято рішення про зміну назви товариства на "ГРЕЙНФ". Дане рішення нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мокрецькою О.О. 10 червня 2022 року єдиним учасником товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНФ" прийнято рішення про зміну назви товариства на "КОДНЯ ТРЕЙД ЛОГІСТІК". Дане рішення нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 2945. 7 лютого 2023 року Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області видано довідку № 82 у якій вказано, що згідно запису в погосподарській книзі № 22 Станишівської сільської ради за 2016-2023 роки, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 20 січня 2023 року зареєстрований не проживає та не проживав [PERSON] . Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає позивача таким, який на законних підставах є власником зазначеного нерухомого майна. Наявність зареєстрованого місця проживання відповідача у такому майні позивача обмежує права власності останнього у зв`язку із чим такі права підлягають судовому захисту у обраний заявником спосіб, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved