Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У січні 2023 представник позивача адвокат Кузнецов І.С., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.09.2022 з його довірителя на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів судом було встановлено, що син [PERSON] проживає з [PERSON] , перебуває на її утриманні, а старший син [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем [PERSON] і перебуває на його утриманні, що стало підставою для стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини. На даний час у позивача змінилися обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, що потребує їх зменшення, а саме позивач служить в Збройних силах України на посаді головного сержанта командира танка, є учасником бойових дій, та з травня 2022 по грудень 2023 йому було нараховано 574619,74грн заробітної плати, з яких було утримано 103413,60грн податків і зборів, та ще значна сума аліментів. Через участь позивача в районі бойових дій розмір його заробітної плати за листопад враховуючи додаткову винагороду склав 83646,55грн, а у грудні з врахуванням нагороди 136328,05грн. Посилається на Постанову КабМіну України від 11.11.2022 за №1263, якою внесено зміни до переліку видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Відтепер розмір аліментів військовослужбовців ЗСУ визначається з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, що не має постійного характеру, та інших випадків. Позивач вказує, що з листопада 2022 присуджений розмір аліментів призводить до утримання з його доходів суму аліментів в багато разів більшу від 50% прожиткового мінімуму для дитини 13 років, що є необґрунтовано завищеним, і не відповідає тим обставинам, які слугували для згоди позивача на 1/6 частину доходів під час прийняття рішення суду. Також зазначив, що у нього погіршився стан здоров`я, не має власного житла, частково утримує старшого сина і батьків, свою дружину та її неповнолітнього сина. Оскільки дружина позивача з вересня 2022 не отримує заробітну плату , всі витрати, в тому числі й на оплату комунальних послуг здійснюються за рахунок позивача. Все вищенаведене доводить, що позивач наразі має високій дохід, з якого стягується дуже великий розмір аліментів, який в рази перевищує реальні достатні потреби його дитини. На думку позивача, відповідачка як отримувач буде використовувати такі суми аліментів не за призначенням щодо утримання сина [PERSON] , у зв`язку з чим розмір аліментів слід зменшити. Представник позивача адвокат Кузнецов І.С., який діє на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 23.01.2023, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, зазначив, що позивач перебуває у ЗСУ, в нього зросла заробітна плата, розмір стягнутих аліментів необґрунтовано завищений та складає біля 18000грн. Разом з тим, в нього наявний ряд обставин, зазначених у позові, який потребує значних витрат. Додав, що натепер фіксована заробітна плата [PERSON] складає 20\~000грн, інші нарахування це є мінливою сумою, залежно від місцеперебування позивача. Відповідачка та її представник адвокат Савюк К.О., яка діє на підставі договору про зайняття адвокатською діяльністю б/н від 13.02.2023 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважаючи їх безпідставними, вказуючи на те, що зміни у позивача відбулись в кращу сторону, його фінансовий стан значно покращився. Суд, при прийнятті рішення щодо стягненню аліментів в розмірі 1/6 частини взяв до уваги ті обставини, на які в даному позові посилається позивач. Водночас дохід військового є мінливим, тому зменшення розміру аліментів до 1/27 може в подальшому погіршити становище неповнолітньої дитини. Дійсно з позивача первісно була стягнута значна сума аліментів, але це пояснюється тим, що протягом всього розгляду справи, він жодної суми не сплатив в рахунок аліментів. Зауважили, що у неповнолітнього сина дружини позивача є батько, який не позбавлений батьківських прав та має утримувати дитину, допомога батькам є добровільною, позивач не встановлених їх опікуном. При цьому позивач додаткових витрат на неповнолітнього сина не несе, будь яких подарунків, в тому числі й на день народження, не дарує, речей не купує, з дитиною не спілкується, його життям та здоров`ям не цікавиться. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку у відмові позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №07. [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , народився [INFO] , отже на момент прийняття судом рішення досяг повноліття. 07.07.2022 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 07.07.2022. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.09.2022 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх доходів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даним рішенням встановлено, що син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, при цьому батько не бере участь в утриманні дитини в грошовій або натуральній формі, а син [PERSON] перебуває на утриманні батька [PERSON] . Частина 3 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Володимирським відділом ДВС у Володимирському районі Волинської області надано довідку про те, що станом на 26.01.2023 сплачено аліментів в межах виконавчого провадження №70014799 по виконавчому листу №154/538/22 від 06.10.2022, в розмірі 56\~680,33грн. В судовому засіданні відповідачка зазначила, що щомісячна сума аліментів складає біля 18000грн. Довідками виданими 18.01.2023 та 03.05.2023 за підписом командира ВЧ [NUMBER] [PERSON] , старший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] у ЗСУ з 04.04.2022, та з 09.07.2022 приймає безпосередню участь у бойових діях. Як вбачається з довідки про доходи від 18.01.2023, [PERSON] за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 отримав доход за винятком аліментів п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять гривень. Згідно виписки №5435 КП «Володимир-Волинське ТМО» перебував на госпіталізації у вересні 2022, отримав лікування, рекомендовано мазеві аплікації, німід. Згідно рішення ВЛК №91 від 21.09.22 придатний до військової служби. 21.06.2022 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, серія [NUMBER] від 21.06.2022. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 25.01.2008. Та за відомостями Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області за виконавчим листом №154/2407/17 від 08.12.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , борг по аліментах станом на 01.05.2023 відсутній. За довідкою ФГ «Західний буг» [PERSON] працює на посаді бухгалтера в фермерському господарстві, яке на даний час знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, тому станом на 26.01.2023 наявна заборгованість по заробітній платі складає 29946грн. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована\~постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2023 року 2833грн. При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення їі життєдіяльності. Законодавством не передбачено як такого максимального розміру аліментів, однак зазначено, що розмір відрахувань не може перевищувати\~10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що складає на дитину від 6 до 18 років 28 330 грн. Згідно з нововведеннями\~в законодавстві утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім виплат, що не мають постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Також це стосується, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Отже заробітна плата і додаткові виплати військовослужбовця дозволяють призначити аліменти в більшому розмірі. Згідно з ч. ч. 1-2\~ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Суд бере до уваги, що у пункті 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (\~Постанова КабМіну України від 26.02.1993 №146) заначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом ( Пункт 8 в редакції\~Постанови КМУ № 122 від 16.02.2022; із змінами, внесеними згідно з\~Постановою КМУ №1263 від 11.11.2022). Відповідно до п. 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого 07 червня 2018 року № 260 (надалі Порядок) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги. Відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»\~виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого. Отже додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановляється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань покладених на військовослужбовця, а тому посилання сторони позивача на ту обставину, що з останнього постійно будуть утримуватися аліменти у завищених розмірах не відповідає наведеним нормам законодавства. А в разі зменшення розміру аліментів до 1/27 та в подальшому скасування додаткових видів грошового забезпечення, погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя. Заявляючи вимоги зменшити розмір аліментів, сторона позивача посилається на вимоги ст.192 СК, яка наголошує на тому, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Однак, з доданих до справи та досліджених в ході судового слідства доказів вбачається, що матеріальне становище [PERSON] покращилось, він перебуває в лавах ЗСУ, отримує постійне грошове забезпечення. Всі обставини, які б могли слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, наведені позивачем та його представником, зокрема утримання старшого сина, допомога батькам були наявні при прийнятті судом рішення щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] та визначення розміру 1/6 частини всіх доходів його заробітку (доходу). Щодо стану здоров`я позивача, то суду не представлено належного доказу, який би свідчив про погіршення. Навпаки, рішення ВЛК №91 від 21.09.22 - придатний до військової служби, спростовує дану обставину. А довідка про втрату зубів та потреба в подальшому протезуванні не є підставою для зміни розміру аліментів. Також не знайшов свого підтвердження факт утримання позивачем сина дружини [PERSON] , оскільки на його утримання стягуються аліменти з батька та заборгованість відсутня. Перерахування позивачем грошових коштів дружині [PERSON] , яка є повноцінно працездатною особою, повнолітньому сину [PERSON] , зі слів утримання батьків, свідчить тільки про добросовісне й відповідальне відношення відповідачем до близьких та про його добровільні наміри. Наявність неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON] , чи інших осіб, які позивач зобов`язаний утримувати судом не встановлено. Оцінюючи наявні обставини справи, зокрема те, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю, яка у повному обсязі піклується життя, розвитком, здоров`ям дитини, в свою чергу позивач, окрім аліментів додаткових витрат\~на неповнолітнього\~сина не\~несе,\~будь яких\~подарунків,\~речей не\~купує,\~з дитиною\~не спілкується,\~його життям\~та здоров`ям\~не цікавиться, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, таким, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та відповідає ст.182 СК України. В той час як зміна розміру аліментів на утримання [PERSON] в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини. Надані позивачем в якості підтвердження позовних вимог квитанції про сплату комунальних послуг за житло за грудень 2022-січень 2023 років, де власником житла зазначена [PERSON] , банківські квитанції за період з грудня 2022 по квітень 2023 про перерахунок коштів [PERSON] , банківські квитанції за період з грудня 2022 по квітень 2023 про перерахунок коштів сину [PERSON] , не спростовують висновків суду та не впливають на правильність прийняття рішення. З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed