Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

11 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 24 листопада 2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1854. В обґрунтування позову вказав, що шлюбні відносини між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час спільне господарство сторони не ведуть, сімейні відносини не склались через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою від 12 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 23 травня 2023 року позивач не з`явився. Від його представника адвоката Носова О.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 23 травня 2023 року не з`явилася, надіславши до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 24 листопада 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1854. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 06 квітня 2023 року серії [NUMBER] , внаслідок реєстрації шлюбу 24 листопада 2007 року відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження, від 06 квітня 2023 року, серії [NUMBER] , у сторін в період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який згідно пояснень як позивача, так і відповідача, проживає разом з останньою (а.с.6). Як вказує позивач, шлюбні відносини між ним та відповідачем поступово погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення. Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992, 40 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved