Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилався на те, що 01.08.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу марки «Мерседес» р.н. [NUMBER] . 04.08.2020 року по вул. Героїв Майдану, м.Чернівці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] , що був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка», під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.08.2020 року у справі №727/6672/20 [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] . На підставі поданої заяви потерпілою особою, договору добровільного страхування транспортного засобу, ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт №00367190 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 11049 грн. 88 коп. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи [PERSON] не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після виплати страхового відшкодування на підставі ст.1191 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] , внаслідок настання ДТП, що мала місце 04.08.2020 року в м.Чернівці. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11049 грн. 88 коп., а також понесені судові витрати: 2684 гривень судовий збір. Ухвалою суду від 24.04.2023 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: Як було встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/6672/20 від 18.08.2020 року, [PERSON] визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП та\~накладено на\~нього адміністративне\~стягнення у\~виді штрафу\~у розмірі\~340\~гривень(а.с.17-18). Постановою суду було встановлено, що 04.08.2020 року о 14 год. 56 хв. в м.Чернівці по вул. Героїв Майдану, 154 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mersedes Benz GL350, номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 04.08.2020 року. Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №026025/4640/0000438 від 01.08.2020 року станом на 04.08.2020 року, включно, забезпечено транспортний засіб марки «Мерседес Бенц» д.н. [NUMBER] . Поліс укладено між страховиком - ПАТ «СК «Уніка» та страхувальником [PERSON] (а.с.11). Сторони визначилися, що страховий ризик страхова пригода за участі двох та більше учасників, у вчиненні якої буде встановлена вина третьої особи, та за умови наявності у страхувальника або водія застрахованого транспортного засобу чинного на дату ДТП договору ОСЦПВВНТЗ, укладеного із страховиком відносно цього ТЗ. 06.08.2020 року потерпіла особа [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про виплату страхового відшкодування (а.с.8). Відповідно до платіжного доручення №176864 від 13.10.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 11049 грн. 88 коп. (а.с.5). Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду, встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих\~фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до\~статті 979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові)\~\~або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату),\~\~а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Таким чином, регрес, це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 Цивільного кодексу України), а також\~статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~статті 993 Цивільного кодексу України\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення\~статті 515 Цивільного кодексу України\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків, із урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Як було встановлено судом та підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER] застрахована не була (а.с.19). За ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку суброгації між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку суброгації, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Таким чином, враховуючи те, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] потерпілій особі, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved