Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] . 01.09.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. відкрито спадкову справу за номером 20/2021. Позивачка [PERSON] є сестрою померлого та спадкоємцем після його смерті. За життя, [PERSON] набув право часткової власності на нерухоме майно, а саме, приватний будинок, реєстраційний номер майна: 8874996, частка власності 3/10, загальна площа 158,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем [PERSON] , має на меті прийняти у спадщину все майно, яке належало померлому. Натомість, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус повідомила те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про арешт нерухомого майна [PERSON] , накладений Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за реєстраційним номером обтяження 12099635, за Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-19/168/29971628 від 26.01.2012 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Тому, нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішень питання про скасування арешту. Позивачка звернулася до Другого приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (який є правонаступник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) з проханням надати відомості на підставі чого було накладено арешт. Однак, отримала відмову, у зв`язку і тим, що позивачка не є стороною чи учасником виконавчого провадження. Крім того, позивачці повідомлено про те, що стосовно [PERSON] жодних виконавчих проваджень не знайдено. Крім того, встановлено, що відомості щодо [PERSON] Єдиному реєстрі боржників - відсутні. Натомість, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, шо [PERSON] є боржником у судовому провадженні № 2/1522/9777/11 згідно Заочного Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків за договором доручення. Враховуючи те, що накладений арешт перешкоджає позивачці отримати спадщину після смерті брата, вона звернулася до суду з цим позовом та просить суд скасувати арешт, накладений Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за реєстраційним номером обтяження 12099635, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-19/168/29971628 д 26.01.2012 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно боржника [PERSON] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином шляхом оголошення на вебсайті судової влади (а.с.41), про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином (а.с.39), про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.6). 01.09.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. відкрито спадкову справу за номером 20/2021 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7). Відповідно до довідки №180/02-14 від 30.11.2022 року, яка видана приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., позивачка [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №318797967 від 26.12.2022 року, [PERSON] є власником 3/10 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Також, з довідки вбачається про те, що Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за реєстраційним номером обтяження 12099635, за Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-19/168/29971628 від 26.01.2012 року, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно накладено арешт на належне [PERSON] майно (а.с.10). Позивачка [PERSON] звернулася до Другого приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (який є правонаступник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) з проханням надати відомості на підставі чого було накладено арешт. Однак, отримала відмову, у зв`язку і тим, що позивачка не є стороною чи учасником виконавчого провадження та її рекомендовано звернутися до суду (а.с.11-12). Відповідно до листа Другого приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.12.2022 року, позивачці [PERSON] повідомлено про те, що стосовно [PERSON] жодних виконавчих проваджень не знайдено (а.с.13,14). Також, судом встановлено про те, що Заочним Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2012 року, позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків за договором доручення задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму збитків за договором доручення в розмірі 131 521,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1316 гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень (а.с.15-18). Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Викладене вище дозволяє суду дійти висновку, що наявність арешту на 13/10 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає спадкоємцю реалізувати своє право вступити у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 за № 5, позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved