Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

13 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 26. Від шлюбу з відповідачкою мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим, спільне сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими через відсутність порозуміння та взаємоповаги, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони почали жити окремо та припинили спілкування, позивач просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надавши заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивача, крім цього, в заяві зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що просить позов задовольнити. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 2014 року (а.с. 11). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися понад півроку. Причинами розпаду сім`ї є відсутність порозуміння та втрата взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка клопотань про зміну прізвища не заявляла, суд залишає їй прізвище, на яке вона змінила своє у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету має бути повернуто 536 грн. 80 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved