Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

07 лютого 2023 року, поштовим зв`язком, на адресу Варвинського районного суду Чернігівської області від позивача [PERSON] надійшов позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, з дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 09 липня 2010 року шлюб було розірвано, після чого донька залишилася проживати разом з позивачем. В подальшому, з підстав неможливості досудового вирішення питання щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні спільної доньки, на підставі рішення суду від 16 березня 2006 року з відповідача стягувалися аліменти на її утримання до досягнення повноліття. При цьому, оскільки доньці вже виповнилося 18 років, стягнення аліментів за вищевказаним рішенням припинилося. Однак, на даний час донька проходить навчання на другому курсі денної форми факультету міжнародної торгівлі та права Державного торгівельно-економічного університету, по договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця. Позивач стверджує, що після отримання донькою ступеня бакалавра в 2025 році, вона має намір продовжувати навчання з метою отримання ступеня магістр. Зважаючи на те, що донька [PERSON] , проходить навчання на денній формі, то в неї немає можливості влаштуватися на роботу для отримання самостійного заробітку, відповідно, вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з необхідними витратами на її харчування, проїзд до місця навчання, підручники, одяг, лікування у випадку хвороби та витрати на вивчення іноземних мов. Оскільки доходів позивача недостатньо для забезпечення належних умов для проживання та навчання доньки, а відповідач, в свою чергу, відмовляється в добровільному порядку брати участь у її матеріальному забезпеченні, хоча є працездатним, має постійне місце роботи, що свідчить про фактичну можливість надавати доньці матеріальну допомогу. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 20 березня 2023 року, яке в подальшому, з підстав необхідності витребування документів, було відкладене на 01 травня 2023 року. 14 березня 2023 року від 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області з охорони об`єктів до суду надійшли документи (а.с. 46), на витребуванні яких наполягала позивач [PERSON] 16 березня 2023 року, засобами поштового зв`язку, від представника відповідача, - адвоката Жайворонка І.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує щодо пред`явлених до відповідача позовних вимог, зазначивши, що заявлений позивачем розмір аліментів значно завищено та підлягає зменшенню з 1/3 до 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Обґрунтовує свою позицію тим, що з матеріалів справи не вбачається, що донька проживає з матір`ю. Оскільки позивачка [PERSON] останні два роки проживає за межами України, в Ізраїлі, куди з початком повномасштабного вторгнення військ російської федерації виїхала і донька [PERSON] , що ставить під сумнів фактичне проживання доньки у смт Варва чи за місцем реєстрації в гуртожитку у м. Києві та про її відвідування занять в університеті, проживання в гуртожитку. Окрім того, відповідач, обґрунтовуючи вказаний ним бажаний розмір аліментів, просить врахувати наявність у нього вагітної дружини, яка на даний час не працює і перебуває повністю на його утриманні, а також наявність сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого вже стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу (а.с. 49-53). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2023 року задоволено частково клопотання представника відповідача, - адвоката Жайворонка І.В. про витребування доказів та зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України надати відомості щодо перетину державного кордону України позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] у період часу з 2019 року по 2023 рік. З підстав допущення судом описки у вище зазначеній ухвалі, у частині зазначення ідентифікуючих відомостей [PERSON] , судом 23 березня 2023 року було з власної ініціативи прийнято рішення про її виправлення, за результатами чого було винесено відповідну ухвалу. 30 березня та 05 квітня 2023 року на виконання ухвали з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України надійшли витребувані судом документи (а.с. 90, 91, 93). З підстав, заявленого представником відповідача, - адвокатом Жайворонком І.В. відповідного клопотання (а.с. 95), судове засідання призначене на 01 травня 2023 року було відкладене на 30 травня 2023 року. 29 травня 2023 року, засобами електронного зв`язку, з електронної пошти « [INFO] » до суду надійшло клопотання, підписантом його значиться адвокат Жайворонко І.В. Відповідно до змісту якого заявлено вимогу про відкладення розгляду справи з підстав відрядження відповідача та необхідність визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою. Разом з тим, зважаючи на відсутність відомостей щодо накладення на вказане клопотання ЕЦП підписанта, що ставить під сумнів юридичну силу даного процесуального документа, повторної неявки в судове засідання сторони відповідача, а також відсутність належних доказів на підтвердження перебування відповідача у відрядженні та обґрунтування потреби у необхідності визнання явки позивача [PERSON] обов`язковою, суд відмовив у задоволенні вимог вказаного клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 105), в позові заявила вимогу, щодо здійснення розгляду справи без її участі, в якій пред`явлені нею вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник, - адвокат Жайворонко І.В. в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 99, 104). Доказів на підтвердження підстав, які б слугували обґрунтуванням для відкладення розгляду даної справи, стороною відповідача до суду не надано. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 103), причину своєї неявки до суду не повідомляла. Будь-який пояснень чи заперечень щодо вимог позову від третьої особи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 18), шлюб між якими, на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2010 року, справа №2-319/2010р., було розірвано (а.с. 12). Згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2006 року справа №2п-112/2006р., з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 30% усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-14). Як вбачається з копії довідки №7, виданої 12 січня 2023 року відділом організації та контролю діловодства Державного торгівельно-економічного університету, [PERSON] є здобувачем вищої освіти другого року денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Державного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання першого (бакалаврського) рівня - червень 2025 року (а.с. 15). Вказана інформація також узгоджується з копією довідки №200, виданої 16 березня 2023 року заступником декана факультету міжнародної торгівлі та права Державного торгівельно-економічного університету Коротенюк О. (а.с. 97). Аналогічні відомості щодо проходження [PERSON] такого навчання, його строку у вказаному навчальному закладі, а також загальної вартості освітньої послуги у розмірі 123 800 грн, по 30 950 грн за кожен курс відповідно, містяться у копії Договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Київському національному торговельно-економічному університеті від 17 серпня 2021 року №841д/6к-2021 (а.с. 22-23) та попереднього договору №2293здб-2021 від 03 серпня 2021 року (а.с. 20-21). На підтвердження понесених [PERSON] витрат на оплату її навчання та проживання в гуртожитку, до матеріалів справи додано копії відповідних квитанцій (а.с. 16, 17). Таким чином, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять інформація щодо дострокового припинення [PERSON] такого навчання, з наведеного вбачається, що повнолітня донька сторін по справі, якій ще не виповнилося 23 роки, проходить навчання на денній формі за контрактом у Державному торговельно-економічному університеті, кінцевий термін закінчення навчання першого (бакалаврського) рівня - червень 2025 рік. Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд звертає увагу, що зважаючи на встановлений на території України військовий стан та бойові дії, які на даний час мають місце, можливість здійснення навчання у закладі освіти на денній формі у дистанційному порядку є вимушена необхідність та не може бути обґрунтуванням зняття обов`язку з його батьків від участі у матеріальному забезпеченні дитини яка проходить таке навчання, адже чинне Сімейне законодавство України не ставить в залежність право на отримання аліментів повнолітньою дитини, яка продовжує навчатися, від форми навчання (денна/заочна), що в свою чергу підтверджено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, а тому суд критично ставиться до посилань сторони відповідача щодо недоцільності стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку, яка має можливість поєднувати навчання з роботою. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що донька сторін по справі - [PERSON] , дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням. З копії довідки №90 від 27 січня 2023 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в гуртожитку за адресою [ADDRESS] , але її фактичне місце проживання без реєстрації значиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 24), за адресою реєстрації її матері, - позивача по справі, свідченням чого є копія належного її паспорта (а.с. 6) та довідка №98 від 01 лютого 2023 року (а.с. 19). Суд звертає увагу, що положення статті 199 СК України не передбачають обов`язкову реєстрацію дитини з одним із батьків, а лише передбачають, що вона повинна проживати з одним із батьків. У зв`язку з цим, скориставшись своїм правом, передбаченим вищевказаною нормою закону, позивач і звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах доньки. Отже, твердження сторони відповідача про його сумнів щодо спільного проживання доньки разом з позивачем, сприймається судом як не спроможне та не доведене у встановленому законом порядку. Аналогічно суд критично ставиться і до позиції відповідача в частині перебування позивачки та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, за межами державного кордону України, що на його переконання унеможливлює звернення позивача до суду з вказаним позовом, оскільки вказане спростовується інформацією наданою Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України (а.с. 90, 91, 93). Відповідно до п. d ст. 16 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), суд зобов`язаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов`язки чоловіків і жінок, як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. У зв`язку з цим, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком - [PERSON] , яка набула повноліття, при цьому ще не досягла віку 23 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, і потребує матеріальної допомоги у зв`язку з таким навчанням, шляхом його поліпшення за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців - дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду наступні документи. На підтвердження матеріального стану відповідача, матеріали справи містять довідку про доходи останнього, відповідно до якої він працює в 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Чернігівській області з охорони об`єктів на посаді командира відділення 19 ДПРЧ з 15 лютого 2001 року. Грошове забезпечення з 01 березня 2022 року по 28 лютого 2023 року складає 469 604,11 грн. (а.с. 46). Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надання доньці [PERSON] , яка продовжує навчання, матеріальної допомоги на її утримання. При цьому, під час визначення розміру аліментів суд бере до уваги, що на даний час відповідач, з 21 серпня 2010 року перебуває у шлюбі [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ) (а.с. 56), яка відповідно до довідки №156, виданої 06 березня 2023 року КНП «Варвинська лікарня» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, є вагітною (а.с. 58). Крім того, на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 55), на якого, відповідно судового наказу від 03 грудня 2021 року справа №731/560/21, стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки всіх його доходів, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 55). Таким чином, судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи та отримує дохід, на його утриманні перебуває вагітна дружина та неповнолітній син [PERSON] . Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього будь-яких боргових зобов`язань чи інших виконавчих проваджень. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги факт часткового визнання відповідачем заявлених до нього вимог, матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи, розміру постійного доходу та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності тяжких хронічних захворювань у суду відсутні, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у розмірі однієї шостої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для належного забезпечення матеріальних потреб доньки [PERSON] на період її навчання. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial