Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що [PERSON] , [INFO] , внаслідок захворювання з діагнозом «ХОЗП. Емфізема. Пневмосклероз ДН II cт.», потребує щоденного постійного стороннього догляду вдома на непрофесійній основі від фізичної особи, так як самостійно не здатна забезпечити свої життєві потреби. Як вказав заявник, [PERSON] проживає на одній житловій площі разом зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] , однак такий не може та не бажає здійснювати за нею догляд у зв`язку з тим, що після розлучення вже багато років вони є зовсім чужими людьми й крім того [PERSON] сам хворіє та потребує догляду. Тому заявник, як син хворої [PERSON] , яка після розлучення зі своїм чоловіком знову повернула своє дівоче прізвище « [PERSON] », доглядає за нею, постійно допомагає їй в побуті та даний час є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про неї, а саме: постійно доглядає її, забезпечує продуктами харчування, водить до лікарів, купує ліки, сплачує комунальні послуги, прибирає житло, виконує господарські роботи в будинку та біля будинку, заготовляє дрова, обробляє присадибну земельну ділянку, тощо. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за хворою (законного опікуна, піклувальника) не має. Догляд здійснюється заявником добровільно на безоплатній основі. Проти здійснення заявником постійного догляду [PERSON] не заперечує та бажає, щоб він і надалі здійснював за нею догляд. Від встановлення факту здійснення ним постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. У зв`язку з наведеним, у нього виникла необхідність для звернення до суду з цією заявою про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за [PERSON] . Ухвалою суду від 23 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, ним та його представником подані заяви з проханням розгляду справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Від Міжгірської селищної ради Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. [PERSON] подала належним чином посвідчену заяву, в якій висловила позицію про визнання вимог заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин та просила розглянути справу без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315\~ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно Висновку №1517 та виписки із протоколу ЛКК від 01.05.2023, потребує постійного стороннього догляду від [PERSON] (а.с. 9, 10). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім?ї від 02.05.2023 (а.с. 14). За змістом довідки Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 08.05.2023 №1650, [PERSON] дійсно з 08.05.2023 здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю [PERSON] , яка цього потребує (а.с. 8). Із довідки Управляння соціального захисту населення Хустської РДА Закарпатської області від 03.05.2023 №256 вбачається, що [PERSON] жодних соціальних виплат по догляду не отримує (а.с. 11). Як вбачається з акту-обстеження від 02.05.2023, [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою, проживає разом із чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який важко хворий і також потребує догляду. [PERSON] постійно хворіє, неодноразово проходить лікування в Міжгірській районній лікарні та має діагноз: «Хронічний обструктивний бронхіт. Емфізема. Пневмосклероз ДН-II б». [PERSON] веде догляд за матір`ю, а саме: возить у лікарню, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, продукти харчування, забезпечує усім необхідним для полегшення проживання. Матеріально-побутові умови проживання даної громадянки важкі. За висновком комісії ЛКК № 1517 від 01.05.2023, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з непридатністю до самообслуговування. [PERSON] дійсно може здійснювати постійний сторонній догляд за матір`ю [PERSON] , оскільки інші особи , які б могли вести догляд за престарілою відсутні (а.с. 7). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за особою похилого віку, яка цього потребує. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов?язки та інтереси особи похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Принагідно констатуючи суд зауважує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» й не входить до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved