Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні до моменту його смерті, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Позовна заява мотивована тим, що 11 серпня 1973 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що у Книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №4179. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11 серпня 1973 року Дзержинським відділом ДРАЦС м. Харкова, серія [NUMBER] та присвоєне прізвище чоловіка « [PERSON] » [INFO] помер чоловік заявниці, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02 червня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серія [NUMBER] , актовий запис 4047. Заявниця перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова, як пенсіонер, і отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 19 вересня 2006 року та довідкою №4714 7073 7772 1714 від 24 січня 2023 року, виданою Шевченківським управлінням обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління Пенсійного суд фонду України в Харківській області. Як дружина померлого [PERSON] , який отримував саме пенсію, передбачену Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», заявниця звернулась до управління пенсійного фонду з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Однак, рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 лютого 2023 року заявниці було відмовлено у призначенні пенсії у зв?язку з втратою годувальника на підставі того, що був поданий неповний пакет документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, не надана довідка про перебування на утриманні померлого годувальника та запропоновано надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт . Отримати довідку в інший спосіб, ніж судовий, заявниця не має можливості. оскільки за життя чоловіка, місце реєстрації його проживання було відмінне від її, а саме: [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання заявниці зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Протягом усього спільного життя з [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували дітей, піклувались і підтримували один одного. Фактичним місцем спільного постійного проживання з померлим до часу його смерті, був будинок [ADDRESS] . Факт сумісного проживання та ведення спільного господарства разом з чоловіком у будинку [ADDRESS] по день його смерті підтверджують наші сусіди, які знають нашу сім?ю, про що складено відповідний акт про фактичне проживання. На факт сумісного проживання заявниці разом з померлим вказує також декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-5HHA-TE00 від 21 жовтня 2018 року, де адресою фактичного проживання зазначено: [ADDRESS] . Також про факт спільного проживання з чоловіком однією сімею свідчать світлини з сімейного альбому . Основним джерелом доходу сім?ї за життя [PERSON] , була його пенсія, розмір якої складав близько 8 500 грн. Отримати офіційну інформацію про розмір пенсії чоловіка, [PERSON] , заявниця зазначає, що не має можливості. Пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім?ї, а відтак слугувала основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка. Тому заявниця знаходилась на його фактичному утриманні. Пенсія заявниці завжди була невеликою та складає, на даний час 2 500 грн, що підтверджується довідкою виданою Шевченківським управлінням обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № [NUMBER] від 23 січня 2023 року. Окрім пенсії інших джерел доходів немає, тому заявниця змушена перейти на інший вид пенсії, а саме на пенсію у разі втрати годувальника, в призначенні якої було відмовлено, в зв?язку з відсутністю довідки про перебування членів сім?ї на утриманні померлого годувальника. Встановлення вищевказаного факту заявниці необхідно для реалізування права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладені обставини, заявниця вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання разом з померлим годувальником і перебування на його утриманні. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні до моменту його смерті. Призначено судове засідання у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року заяву [PERSON] про виклик свідків: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , задоволено. У судовому засіданні заявниця [PERSON] пояснила, що з 11 серпня 1973 року перебувала у офіційному шлюбі з [PERSON] та до моменту його смерті були у офіційному шлюбі. Весь час разом проживали, вели спільне господарство. Вона та її чоловік були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . У подальшому чоловікові у спадок перейшов будинок [ADDRESS] . З 2006 року він почав добудовувати його та з 2009 року він знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєстрував своє місце проживання за адресою будинку за адресою: [ADDRESS] . Проте заявниця залишилась реєстрованою за попередньою адресою. Після чого переїхали та з того часу постійно проживали разом із синами у будинку до моменту його смерті. Звернувшись після смерті чоловіка до нотаріальної контори, у призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника їй було відмовлено, оскільки вони із чоловіком були зареєстровані за різними адресами. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] вони сусіди, мають добрі стосунки, спілкуються. Зазначила, що [PERSON] та її чоловік проживали разом до смерті [PERSON] , з 2006 року вони разом добудовували будинок [ADDRESS] , ніяких сварок та конфліктів не було. Сім`я працьовита, весь час піклувалися один про одного, вели спільне господарство, мають двоє дітей, які раніше проживали також із ними, зараз діти проживають окремо, час від часу навідуються. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] близько 30 років. З [PERSON] мають сусідські відносини. Знає заявницю та її померлого чоловіка дуже давно. Вказала на те, що з 2006 року [PERSON] та [PERSON] почали добудовувати будинок [ADDRESS] та з 2009 року проживали в ньому разом, доглядали за будинком, піклувалися один про одного, вели спільне господарство. Зацікавлена особа у судове засідання не з`явилась, про день, місце та час судового засідання були повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому чинним законодавством порядку. Перший заступник начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Баєва Г. подала до суду клопотання, в якій просила розгляд справи провести без участі представника. Відповідно до вимог частини першої - третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Суд враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. З метою недопущення надмірної тривалості судового провадження, зважаючи на строк розгляду справи, суд вважає, що сторони мали достатньо часу для можливості реалізувати свої процесуальні права, а відтак правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 серпня 1973 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що у Книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 4179. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11 серпня 1973 року Дзержинським відділом ДРАЦС м. Харкова, серія [NUMBER] та присвоєне прізвище чоловіка « [PERSON] » (а. с.10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 02 червня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серія [NUMBER] , актовий запис 4047 (а. с. 14). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Харкова, як пенсіонер, і отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 19 вересня 2006 року та довідкою № 4714 7073 7772 1714 від 24 січня 2023 року, виданою Шевченківським управлінням обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління Пенсійного суд фонду України в Харківській області (а. с. 13). Рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02 лютого 2023 року було відмовлено у призначенні пенсії у зв?язку з втратою годувальника на підставі того, що заявницею був поданий неповний пакет документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, не надана довідка про перебування на утриманні померлого годувальника та запропоновано надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт (а. с. 8-9). Факт сумісного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] разом з чоловіком у будинку [ADDRESS] по день його смерті підтверджують сусіди, які знають сім?ю, про що складено відповідний акт про фактичне проживання (а. с. 15) На факт сумісного проживання разом з померлим вказує також декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-5HHA-TE00 від 21 жовтня 2018 року, де адресою фактичного проживання заявниці зазначено: [ADDRESS] (а.с. 11). Про факт спільного проживання з чоловіком однією сімею свідчать світлини із сімейного альбому (а. с. 16-17). Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту другого частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Відповідно до частин першої, другої статті 36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другої статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно пункту 8 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику по\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно з статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні . Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні. Згідно пункту 2.11 «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Встановлення факту сумісного постійного проживання та знаходження на утриманні чоловіка має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Встановлені судом фактичні обставини та оцінені судом належні, допустимі та достатні докази, показання свідків дають підстави дійти висновку про те, що заявниця [PERSON] та її померлий чоловік [PERSON] хоча і не були зареєстровані за однією адресою, однак фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом за вищевказаною адресою, а [PERSON] отримував пенсію, яка значно перевищувала доходи його дружини - заявниці по справі, тому дохід її чоловіка був основним доходом сім`ї та джерелом існування. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved