Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У березні 2023 року позивач ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просять суд: стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14763,98 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 27 грудня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/6541401, забезпечений транспортний засіб Ford Transit Connect , д.н.з. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року по справі № 756/15128/19, встановлено, що 16 жовтня 2019 року об 11 год. 50 хв., в м. Києві по вул. Автозаводська, 18, [PERSON] керуючи, автомобілем Ford Transit Connect, д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не перконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті відбулося зіткнення з транспортним засобом Hyundai i30, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому будучи причетним до данного ДТП [PERSON] залишив місце пригоди. Вказаною постановою [PERSON] визнано виним у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. За заявою власника автомобіля Hyundai i30, д.н.з [NUMBER] ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплачено страхове відшкодування у розмірі 14763,98 грн, що підтверджується страховим актом від 23 грудня 2019 року та платіжним дорученням від 24 грудня 2019 року. Посилаючись на положення ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки після скоєння ДТП винний залишив місце пригоди, та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2023 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 16 травня 2023 року. Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» будучи належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, не скористався правом безпосередньої участі в судовому засіданні. В позовній заяві представник просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом надсилання судової повістки за адресою зареєстрованого мсіця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Судової влади України. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 27 грудня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/6541401, забезпечений транспортний засіб Ford Transit Connect , д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6). 06 жовтня 2019 року стався страховий випадок. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. (а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 21 грудня 2019 року власник автомобіля Hyundai i30, д.н.з [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зі заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Протоколу огляду ТЗ від 22 жовтня 2019 року оглянуто пошкоджене майно та зафіксовано перелік пошкоджень. Згідно звіту № 677-2019 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hyundai i30, д.н.з [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 16763,98 грн. Згідно страхового акту від 23 грудня 2019 року № 109.01714919-1, звіту № 677-2019, та платіжного доручення від 24 грудня 2019 року № 73766666, на підставі заяви власника автомобіля Hyundai i30, д.н.з [NUMBER] [PERSON] від 21 грудня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 24 грудня 2019 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 14763,98 грн (а.с. 22-23). Між сторонами виник спір стосовно стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Зокрема до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту самовільно залишення місця пригоди [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, що встановлено та доведено постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року (а.с. 10). Отже, на підставі встановлених фактів, суд приходить до переконання, що в [PERSON] виник обов`язок компенсувати в порядку регресу виплачену ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 14763,98 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доведеність ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення 14763,98 грн. виплаченого страхового відшкодування, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2684,00 грн. (а.с. 3).

Outcome: approved