Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1707. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та втрата почуття любові один до одного. На примирення він не згоден, вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся з клопотанням про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Згідно ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до\~ст. 275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті звернулась до суду із заявою, в якій зазначала про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1707. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та втрата почуття любові один одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved