Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У грудні\~2021\~року ПрАТ\~?Страхова компанія\~?ПЗУ України?\~звернулось суду\~із даним\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просило стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь страхове\~відшкодування в\~розмірі 15927\~грн.\~93\~коп.\~та витрати\~на оплату\~судового збору. Свій позов\~обґрунтовує тим,\~що між\~Приватним акціонерним\~товариством ?Страхова\~компанія ?ПЗУ\~Україна? \~і [PERSON] \~було укладено\~договір обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АМ 127029\~від 06.06.2018\~року,\~за яким\~страховик зобов`язався\~відшкодовувати шкоду\~заподіяну страхувальником життю\~здоров`ю та\~майну потерпілих\~при експлуатації\~забезпеченого транспортного засобу,\~а саме:\~автомобіля Тоуоtа\~Саmrу,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] . 17.03.2019\~року в\~місті Бровари\~Київської області\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю застрахованого\~за договором\~ добровільного\~страхування наземних\~транспортних засобів\~серії АМ\~12709\~від 06.06.2019\~року в\~ПрАТ СК\~?ПЗУ України?\~автомобіля Тоуоtа\~Саmrу,\~д.р.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Ravon R2, д.н.з [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК ?ПЗУ України? автомобіль. Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до\~рахунку-фактури\~№ АС-00001307\~від 21.03.2019\~року вартість відновлювального ремонту\~пошкодженого застрахованого\~автомобіля становить 15 927 грн. 93 коп. Згідно умов\~договору страхування\~ПрАТ СК\~?ПЗУ Україна?\~сплатило страхувальнику суму страхового\~відшкодування в\~розмірі 15\~927\~грн.\~93\~коп. Виплата страхового\~відшкодування була здійснена\~ПрАТ СК\~?ПЗУ Україна?\~у відповідності\~до статті\~25\~Закону України\~?Про страхування? на\~підставі заяви\~страхувальника про\~настання страхового\~випадку від\~19.03.2019 року та\~страхового акту\~№ UА2019031700005/L01/01\~від 02.04.2019\~року.\~Факт зазначеної\~виплати підтверджується платіжними дорученнями № 28352 від 03.03.2019 року. Окрім того,\~як вбачається\~із витягу\~ЄЦБД МТСБУ\~цивільно-правова\~відповідальність відповідача не була забезпечена полісом. Отже,\~після виплати\~страхового відшкодування\~у ПрАТ\~СК ?ПЗУ\~Україна? виникло\~право вимоги до\~ [PERSON] про\~відшкодування завданої\~майнової шкоди\~в розмірі\~15927 грн. 23 грудня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 11 квітня 2022 року. Будучи належним чином повідомленою, представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила позов задовольнити, проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки вважає, що суму страхового відшкодування потрібно стягувати із ПрАТ СК ?ВУСО?, оскільки на момент вчинення ДТП в неї був чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений із ПрАТ СК ?ВУСО? . Суд вислухавши відповідача, встановивши обставини справи, виниклі правовідносини, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що між\~Приватним акціонерним\~товариством ?Страхова\~компанія ?ПЗУ\~Україна? \~і [PERSON] \~було укладено\~договір обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АМ\~127029\~від 06.06.2018\~року,\~за яким\~страховик зобов`язався\~відшкодовувати шкоду\~заподіяну страхувальником життю\~здоров`ю та\~майну потерпілих\~при експлуатації\~забезпеченого транспортного засобу,\~а саме:\~автомобіля Тоуоtа\~Саmrу,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] . 17.03.2019\~року в\~місті Бровари\~Київської області\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю застрахованого\~за договором\~ добровільного\~страхування наземних\~транспортних засобів\~серії АМ\~12709\~від 06.06.2019\~року в\~ПрАТ СК\~?ПЗУ України?\~автомобіля Тоуоtа\~Саmrу,\~д.р.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Ravon R2, д.н.з [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК ?ПЗУ України? автомобіль. Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до\~рахунку-фактури\~№ АС-00001307\~від 21.03.2019\~року вартість відновлювального ремонту\~пошкодженого застрахованого\~автомобіля становить 15927 грн. 93 коп. Згідно умов\~договору страхування\~ПрАТ СК\~?ПЗУ Україна?\~сплатило страхувальнику суму страхового\~відшкодування в\~розмірі 15927\~грн.\~93\~коп. Виплата страхового\~відшкодування була здійснена\~ПрАТ СК\~?ПЗУ Україна?\~у відповідності\~до статті\~25\~Закону України\~?Про страхування? на\~підставі заяви\~страхувальника про\~настання страхового\~випадку від\~19.03.2019 року та\~страхового акту\~№ UА2019031700005/L01/01\~від 02.04.2019\~року.\~Факт зазначеної\~виплати підтверджується платіжними дорученнями № 28352 від 03.03.2019 року. На час скоєння ДТП у [PERSON] був чинний поліс № АК/9068201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ПрАТ СК ?ВУСО? та [PERSON] , який діяв із 27 травня 2018 року по 26 травня 2019 року. (а.с. 53) Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~76\~ЦПК\~України доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і заперечення учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення\~для\~вирішення\~спра. Ці дані встановлюються\~такими\~засобами: 1)\~письмовими, речовими\~і електронними доказам; 2) висновками\~експертів; 3)\~показаннями\~свідків. Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~77\~ЦПК\~України належними\~є\~докази,\~які\~містять інформацію\~щодо предмета\~доказування.\~Предметом\~доказування\~є\~обставини,\~що підтверджують\~заявені вимоги\~чи\~заперечення\~або\~мають інше\~значення\~для\~розгляду справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового\~рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~80\~\~ЦПК\~України достатніми\~є\~докази,\~які\~у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти\~висновку\~про\~наявність\~або\~відсутність\~обставин справи,\~які\~входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1,\~5,\~6,\~7\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті обставини,\~на які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Докази\~подаються\~сторонами\~та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не\~може\~ґрунтуватися\~на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.1,\~2,\~3\~ст.\~83\~ЦПК\~України сторони\~та\~інші\~учасники\~справи\~подаються докази\~у\~справі безпосередньо\~до\~суду. Позивач,\~особи,\~яким\~законом\~надано\~право звертатися\~ до\~суду\~в\~інтересах\~інших\~осіб,\~повинні\~подати\~докази\~разом\~з\~поданням\~позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами частини 1, 2 статті 1166\~ЦК\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За статтею 1187\~ЦК\~України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України Про страхування). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України Про страхування). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України Про страхування). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Отже, з системного аналізу статей 1166, 1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог статті 1192\~ЦК\~України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами цієї статті коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди внатурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. За правилами, передбаченими статтями 979, 980, 999\~ЦК\~України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України Про страхування. До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом Україн Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37\~Закону України\~ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України,при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, зважаючи на те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а також оцінюючи всі надані докази у сукупності, враховуючи вищенаведені норми права суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed