Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

у жовтні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Комфортцентр» (далі - ТОВ «Комфортцентр», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у загальному розмірі 12 154 грн 85 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Комфортцентр» обслуговує будинок [ADDRESS] та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. Позивачу на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чавдар 14» (далі - ОСББ «Чавдар 14»). Позивачем ТОВ «Комфортцентр» та ОСББ «Чавдар 14» укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 27 груудня 2019 року відповідно до «Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року № 712, на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Чавдар 14», оформленого протоколом загальних зборів від 16 листопада 2019 року, яким позивача ТОВ «Комфортцентр» визначено управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] та затверджено умови цього договору. Відповідно до умов п. 10 Договору від 27 грудня 2019 року ціна послуги з управління становить 5 грн 30 коп. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 4 грн 90 коп. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору, та винагороду управителю в розмірі 0,40 коп. за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку на місяць. Відповідно до умов п. 11 Договору від 27 грудня 2019 року плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа поточного місяця. За твердженнями позивача, відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 1 листопада 2020 року по 30 вересня 2022 року складає 12 154 грн 85 коп. У добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору у сумі 1 984 грн 80 коп. та витрати на правничу допомогу - 5 000 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. За останнім відомим місцем проживання відповідача двічі направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 12-14). ТОВ «Комфортцентр» є обслуговуючою організацією вказаного будинку. 27 грудня 2019 року між ТОВ «Комфортцентр» та ОСББ «Чавдар 14» укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 43-47). Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання перед позивачем з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, в результаті чого станом на 10 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , за період з 1 грудня 2020 року по 30 вересня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 10 914 грн 20 коп., а за адресою: [ADDRESS] , за період з 1 листопада 2020 року по 30 вересня 2022 року - 1 240 грн 65 коп (а.с. 76-77). Відповіді до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Крім того, відповідачем не було подано до суду відзив на позовну заяву. Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, то суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача сума заборгованості у загальному розмірі 12 154 грн 84 коп. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Як вбачається із матеріалів позову, позивачем понесені витрати на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 5 000 грн, які останній просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). У матеріалах справи міститься копії: договору про надання правничої допомоги № 15/08/2022-1 від 15 серпня 2022 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 15 серпня 2022 року, платіжне доручення № 206 від 31 серпня 2022 року про сплату 1 000 грн, платіжне доручення № 207 від 06 вересня 2022 року про сплату 4 000 грн, заключна виписка за період з 31.08.2022 по 31.08.2022, заключна виписка за період з 06.09.2022 по 06.09.2022. Судом встановлено, що позивачем було надано суду достатньо доказів оплати наданих послуг, а також опис наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. У вказаних платіжних дорученнях № 206-207 від 31 серпня 2022 та 06 вересня 2022 року про сплату по 1 000 грн та 4 000 грн. відповідно, зазначено, що кошти адвокату сплачувались саме за надання правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги № 15/08/2022-1 від 15 серпня 2022 року та акту приймання-передачі наданих послуг від 15 серпня 2022 року, у яких зазначається, що професійна правова допомога здійснювалась у справі, де відповідачем є [PERSON] , а також зазначено які саме послуги адвокатом надавались. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивач підлягають стягненню понесені останнім документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 984 грн. 80 коп. (а.с.11). На підставі викладеного та

Outcome: approved