Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Адвокат Чепурнов Віталій Іванович, в інтересах\~ [PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що [PERSON] 08 липня 2019 року при виконанні трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, отримав виробничу травму, про що було складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Крім того, [PERSON] працював в\~шкідливих умовах\~на підприємстві\~відповідача,\~внаслідок чого\~захворів на\~професійні захворювання. Оглядом МСЕК від 28.07.2022 року [PERSON] встановлено 65% (первинна 35%, повторно 30% - всього 65%) втрати професійної працездатності, встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, [PERSON] втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 240 000 гривень, яку просив стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 гривень. 25 квітня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10 травня 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву. У якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивач не довів в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю позивачу заподіяно шкоду. Позивачем не доведено причинний зв`язок між протиправними порушеннями свого обов`язку і шкодою, що настала. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача (а.с.8-9). 08 липня 2019 року о 02 годині 30 хвилин з [PERSON] при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок: в наслідок якого [PERSON] отримав електротермічний опік обох долонь, травма відноситься до тяжких травм. За даним випадком складено акт за формою Н-1 № 15/5 від 14.08.2019 (а.с.10-14). Крім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів на посаді підземного гірника очисного забою. Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.06.2022 року встановлено причини виникнення професійного захворювання: температура повітря робочої зони, вологість, рівень пилу робочої зони, рівень окислів марганцю (а.с. 15-17). Відповідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 28.07.2022 року [PERSON] при первинному огляді встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв`язку із роботою в умовах виробничого пилу, шуму з датою переогляду 01.07.2025 року, встановлено третю групу інвалідності (а.с. 24). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма сталася з позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок ушкодження здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Доводи представника\~АТ «МГЗК»\~про відсутність\~обов`язку\~підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Крім того,\~доводи представника\~відповідача щодо\~факту відсутності\~підстав відшкодування\~позивачу моральної\~шкоди суд\~вважає безпідставними,\~оскільки вказане\~спростовується матеріалами\~справи:\~факт заподіяння\~такої шкоди,\~у зв`язку\~із у\~зв`язку\~із професійним\~захворюванням,\~виробничою травмою\~встановлений медичними\~довідками та\~виписними епікризами,\~про тривалість\~лікування та\~перенесений фізичний\~більвиробничою травмою. Так, позивач проходить тривалі лікування у зв`язку з неврологічним захворюваннями, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15. Обґрунтовуючи розмір\~відшкодування моральної\~шкоди,\~суд виходить\~з меж\~позовних вимог\~та доводів\~позовної заяви,\~тяжкості наслідків,\~які настали\~в здоров`ї\~позивача:\~в молодому\~віці отримав\~професійне захворювання,\~незворотності змін\~його здоров`я,\~розміру втрати\~працездатності,\~постійний характер\~страждань,\~з того\~приводу,\~що позивач\~постійно проходить\~медичні обстеження,\~лікувальні процедури,\~що вносить\~істотні вимушені\~зміни у\~життєвих стосунках,\~виходячи із\~засад розумності\~та справедливості,\~з урахуванням\~ступеню втрати\~професійної працездатності,\~суд вважає\~необхідним визначити\~розмір компенсації\~в сумі\~40\~000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до\~Закону №466\~внесено зміни до п.п.164.2.14 а\~статті 164 Податкового кодексу України\~щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). \~\~\~\~\~\~ До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених\~Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14\~п.164.2\~ст.164 Податкового кодексу України). \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~ Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~ В зв`язку з вищевикладеним, розмір моральної шкоди необхідно стягнути з утриманням обов`язкових податків і зборів, оскільки цей розмір перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на рівні 01 січня 2023 року. У відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. \~\~\~\~\~\~ За нормами\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 137 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~\~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6\~ст. 137 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ В позовній заяві позивач просив стягнути 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до частин першої-шостої\~статті 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~\~\~\~\~\~ 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~\~\~\~\~\~ 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~\~\~\~\~\~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~\~\~\~\~\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~\~\~\~\~\~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~\~\~\~\~\~ 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~\~\~\~\~\~ 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~\~\~\~\~\~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~\~\~\~\~\~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~\~\~\~\~\~ Згідно акту виконаних робіт від 21.04.2023 року сторонами узгоджено кількість часу витраченого адвокатом Чепурновим В.І. під час надання правової допомоги за договором та вартість наданих послуг. Сума гонорару становить 15 000,00 грн. (а.с. 41) \~\~\~\~\~\~ Відповідно до квитанції № 480076 від 15 квітня 2023 року [PERSON] сплатив адвокату Чепурнову В.І. за представництво інтересів 15 000,00 грн.(а.с. 40). \~\~\~\~\~\~ Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що адвокатом не подано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, таким чином необхідно відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~\~\~\~\~\~ Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. \~\~\~\~\~\~ Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial