Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

20.02.2023 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В позові зазначено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Це є двокімнатна квартира, загальною площею 45,02 кв.м. Квартира не приватизована. Відповідальним квартиронаймачем є позивач. Позивач [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про приватизацію вказаного житла, однак їй було відмовлено оскільки відсутня довідка про реєстрацію місця проживання особи в період з 28.05.1998 по 19.04.2007 р. Просить в позові зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від позивача пакет документів на приватизацію вказаної квартири за відсутності вищезазначеної довідки і прийняти рішення. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Салата Н.П. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Допитана в якості свідка позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Вона є відповідальним квартиронаймачем. Їй необхідно приватизувати квартиру, тому вона звернулась до відповідача з заявою про приватизацію вказаного житла, однак їй було відмовлено оскільки відсутня довідка про реєстрацію місця проживання особи в період з 28.05.1998 по 19.04.2007 р. В цей час вона проживала в [ADDRESS] у своєї бабусі. Однак ця територія тимчасово окупована, тому вона не може взяти відповідну довідку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що донька [PERSON] народилась [INFO] , в м. Запоріжжя, тоді вони проживали по [ADDRESS] , але місце проживання доньки не реєстрували. Потім цю квартиру він продав і приблизно через 6 місяців вони з сім`єю поїхали жити до [ADDRESS] , там зареєструвались у родичів та зареєстрували доньку. Після чого, виписались у 2005 році, далі проживали без реєстрації і приблизно у 2006-2007 році поїхали до м.Запоріжжя, де вже отримали квартиру та зареєстрували місце її проживання. Донька ніколи приватизаційні чеки не використовувала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Це є двокімнатна квартира, загальною площею 45,02 кв.м. Квартира не приватизована. Відповідальним квартиронаймачем є позивач. Позивач [PERSON] звернулася до відділу приватизації житларайонної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському районуз заявою про приватизацію зазначеної вище квартири. Однак, листом заступника голови Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради №Т-463-3-528 від 05.12.2022 року документи позивачу були повернуті серед доданих до звернення про приватизацію документів була відсутня довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 28.05.1998 по 19.04.2007 року.(а.с.6). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.07.2017 по теперішній час (а.с. 11, 17). До цього часу вона була зареєстрована: з 19.04.2007 по 26.07.2007 - в [ADDRESS] , з 26.07.2007 по 08.08.2016 в [ADDRESS] , з 30.09.2016 по 22.06.2017 в [ADDRESS] , що підтверджено відповідними довідками (а.с. 12, 13, 14). Відповідно до довідки № 107.357-23/319 від 21.11.2022 AT «Державний ощадний банк України» зазначено, що [PERSON] , яка за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла. Дані з використання житлового чека відсутні (а.с.10). Відповідно до довідки №345 від 22.12.2021 року, виданої проректором Академії державної пенітенціарної служби та завідувачем гуртожитком позивач під час навчання в Академії державної пенітенціарної служби з 30.09.2016 по 22.06.2017 роки була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За цей період на квартирному обліку не перебувала, службового житла та земельної ділянки не мала, участі у приватизації житла не приймала. Від свого народження [PERSON] , [INFO] проживала в Україні, в м. Запоріжжя та в [ADDRESS] до 19.04.2007, де була зареєстрована до 14.09.2005 року, що підтверджується поквартирною карткою (а.с.31), після чого 19.04.2007 року, при переїзді до м. Запоріжжя, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отримати будь які документи з Автономної Республіки Крим на сьогоднішній час, за умови тимчасової окупації АР Крим та військового конфлікту з російською федерацію, якою окуповано частину території України, не має можливості. 26 листопада 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Студенцовою О.О. посвідчено заяву батьків [PERSON] , [INFO] , яка на період 28.05.1998 - 19.04.2007 була малолітньою, [PERSON] та [PERSON] про те, що донька проживала в [ADDRESS] по 19 квітня 2007 року, у вказаний період не брала участі в приватизації будь-якої державної площі, приватизаційні житлові чеки не використовувала. Зазначена квартира видана матері позивача - [PERSON] на підставі ордеру № 43 від 09.11.2021 року (а.с.9). 29.11.2022 року позивач уклала договір №40806152/АБ найму житлового приміщення [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 30.11.2022 року № 587194, яку видано [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа (а.с.7). Квартира складається з 2 кімнат, жилою площею 30,1(16.8+13,3) кв.м., кухні площею 6,1 кв.м., санвузол площею 2,9 кв.м., коридору площею 5,2 кв.м., балкон площею 0,72 кв.м., загальною площею 45,02 кв.м. (20-22). Відповідно до п.20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового Фонду» є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Відповідно до п.10 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до п.5 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п.4 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). Згідно зі змістом ч.3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" не передбачено такої підстави для відмови у приватизації, як відсутність реєстрації місця проживання в певний період. Зі свідчень позивачки [PERSON] , допитаної в якості свідка по справі, [PERSON] який також був допитаний в якості свідка по справі встановлено, що позивачка будучи малолітньою дитиною певний період свого життя не була ніде зареєстрована, потім була зареєстрована в АР Крим, однак постійно, з народження, проживала в Україні та раніше ніколи не приватизувала іншого житла, однак позбавлена можливості підтвердити це відповідною довідкою за період 28.05.1998 - 19.04.2007 та позбавлена можливості отримати довідку ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання нею права на приватизацію за вказаний період. Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved