Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 12.03.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району, м. Київ. 03.04.2023 року усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року про залишення позовної заяви без руху, додано до позовної заяви оригінал свідоцтва про шлюб між сторонами. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося та поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін наявні різні погляди на життя та обов`язки, сторони виявилися абсолютними протилежностями, з різними характерами, прагненнями, життєвими цілями та вподобаннями. У зв`язку з цим в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Між сторонами припинені фактичні шлюбні стосунки з початку 2021 року за спільною ініціативою. З лютого 2022 року позивач не проживає в одній квартирі з чоловіком та переїхала на постійне проживання до іншого міста. Після переїзду сторони одне з одним майже не спілкуються. Подружжя не веде спільного господарства і не має спільного бюджету, проживає окремо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Сенсу підтримувати подальші сімейні відносини немає. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей та спору щодо поділу спільного майна між ними немає. Представник позивача до початку судового засідання звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 12 березня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району, м.Київ, зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за №167, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.03.1994 року. Судом встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач у письмовій заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, тим самим підтвердив обставини, зокрема, щодо відсутності спільного господарства та сімейно-шлюбних відносин. На час розгляду справи спору щодо поділу майна немає та сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved