Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач ЖБК «Автотранспортник-4» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] та відповідно відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються їй позивачем, як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території. Оскільки, відповідачкою належним чином не виконуються свої обов`язки як члена ЖБК, своєчасно та в повному обсязі не сплачуються внески на оплату комунальних послуг, позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 72128,12 грн., інфляційні втрати в сумі 25146,30 грн., 3% річних - 7427,67 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Автотранспортник-4» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Крім того, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є членом ЖБК «Автотранспортник-4», про що свідчать довідка про реєстрацію місця проживання особи № 90401213 від 14.03.2023 року та реєстр членів ЖБК «Автотранспортник-4». Відповідно до Статуту ЖБК «Автотранспортник-4» є обслуговуючим кооперативом, який здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . . Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку та здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Згідно п. 1.1. Статуту ЖБК «Автотранспортник-4» - є обслуговуючий кооператив, створений шляхом об`єднання фізичних осіб для забезпечення житлом та іншими об`єктами нерухомості членів кооперативу і членів їх сімей, на добровільних засадах, для спільної господарської, іншої діяльності , а також для сприяння членам кооперативу, а також іншим особам, отримання наданих постачальниками якісних послуг, створення кого зареєстровано Деснянської районною в м. Києві державною адміністрацією 23.01.1985 року. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК Україн, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Аналогічний обов`язок покладено на власника, наймача квартири і пунктом п`ять частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач оплату за спожиті у квартирі [ADDRESS] житлові послуги не вносить, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 03.03.2023 року розмір вказаної заборгованості становить 72128,12 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. На неодноразові звернення щодо сплати заборгованості відповідач не реагує. Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлено статтею 11 Цивільного Кодексу України, де зокрема в пункті 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на час звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість відповідачкою не погашена. Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 7427,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 25146,30 грн. Відповідачкою не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ЖБК «Автотранспортник-4» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду із позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 3411,14 грн., суд прийшов до висновку про повернення ЖБК «Автотранспортник-4» надмірно сплаченого судового збору у розмірі 727, 14 грн., сплаченого за платіжним дорученням № 684 від 03.03.2023 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved