Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

23 лютого 2023 року позивач - [PERSON] (в особі представника - адвоката Мілетич О.О.) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Позовну заяву мотивував тим, що 08 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстрованого шлюб. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після широкомасштабного військового всторгнення росії в Україну спільне проживання сторін припинено, спільний побут та господарство не ведеться. Позивач не вбачає подальшої необхідності та можливості перебувати у вказаному зареєстрованому шлюбу і звернувя з відповідним позовом про розірвання шлюбу до Деснянського районного суду м.Києва (справа №754/1887/23). Між сторонами досягнута домовленість щодо того, що молодша донька сторін - [PERSON] залишається проживати разом із матір`ю. Проте старша донька сторін - [PERSON] виявляє бажання проживати разом із батьком. Відносно даного питання між сторонами існує спір, оскільки мати заперечує таку можливість, не враховує думку дитини та її рішення щодо визначеного самою дитиною місця проживання разом із батьком. Врегулювати спір в досудовому порядку, шляхом перемовин не вбачається можливим, оскільки сторони не можуть дійти до згоди щодо визначення місця проживання дитини, позивач звернувся з даним позовом до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 року головуючим суддею по даній цивільній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року у справі відкрито провадження та призначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначенно підготовче засідання по справі. 13.03.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із батьком. 22.05.2023 до канцелярії суду від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначено, що одноголосним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було рекомендовано органу опіки та піклування надати до суду висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] . 30.05.2023 на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Мілетич О.О. надійшло клопотання про приєднання доказів по справі. Позивач та його представник повідомлялися про день та час розгляду справи належним чином. В судове засідання, призначене судом на 31.05.2023 року позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Мілетич О.О., надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити. Відповідач відзиву до суду не подала, в судове засідання, призначене судом на 31.05.2023 року не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог, у відповідності до якої просила вважати її належним чином повідомленою про розгляд даної справи, здійснювати розгляд справи без її особистої участі та задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги по справі. Третя особа без самостійних вимог- представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 08 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, про що було зроблено актовий запис №1579 та видано Свідоцтво про одруження[NUMBER] . У шлюбі у сторін народились діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 серпня 2006 року, серя [NUMBER] , зареєстроване Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №2024. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 січня 2014 року, серя [NUMBER] , зареєстроване Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №72. Між сторонами досягнуто домовленість щодо місця проживання молодшої доньки - [PERSON] , [INFO] , а саме з матір`ю. Щодо старшої доньки, [PERSON] , то дитина зареєстрована та проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: довідкою про зареєстроване місце проживання дитини [PERSON] № [NUMBER] від 06.02.2023 року, що зареєстрована за вищевказаною адресою з 12.10.2010 року і по теперішній час; витягом з Реєстру територіальної громади ДП "Дія" від 03.03.2023 року, номер витягу 2023/000894533 про зареєстроване місце проживання батька [PERSON] . Житло, в якому зареєстровані батько та дитина належить батькові на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.02.2005 року. Дитина - [PERSON] навчається у гімназії "Троєщина" у 10-б класі, що підтверджується довідкою №38 від 06.02.2023 року. Позивач отримує самостійний дохід, є працевлаштованим у ТОВ "УКРТЕХЕНЕРГОСЕРВІС"на посаді директора із заробітною платою: 6 346,90 грн. на місяць, що підтверджується Довідкою вих.№0602-01 від 06.02.2023; не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, що підтверджується Довідкою № 472444 від 02.02.2023 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія"; психічних розладів не має, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, що підтверджується Довідкою від 06.02.2023 КНП "Міський заклад з надання психіатричної допомоги". Відповідач у поданій заяві про визнання позовних вимог обставини позову визнала, зазначила, що між нею і позивачем існував спір щодо місця проживання спільної дитини - [PERSON] , зазначила, що внаслідок спілкування з донькою та з`ясування її думки, дитина висловила думку, що бажає проживати разом із батьком. Внаслідок чого, відповідач вважає, що з урахуванням найкращих інтересів та думки самої дитини доцільно визначити місце проживання дитини- [PERSON] разом із батьком. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України: Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач позитивно характеризується, має стабільний дохід, забезпечений житлом, придатним для нормального виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання доньки з собою. Таке ж бажання виявив і відповідач, яка подала до суду заяву про визнання позовних вимог, де визнала наявність всіх створених батьком умов для комфортного проживання дитини, а також врахування інтересів та думки самої дитини та її бажання проживати разом із батьком. У своєму висновку Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації прийшла до одноголосного рішення в якому було рекомендовано органу опіки та піклування надати до суду висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] . Тому враховуючи думку позивача, відповідача, враховуючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення відповідає найкращим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved