Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

23 червня 2021 року позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 68842,34 гривень та судовий збір у розмірі 2270 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачу, яка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , проводилися нарахування відповідно до встановлених тарифів на теплову енергію, яка постачалася позивачем. За період з 01.10.2008 по 01.04.2021 утворилася заборгованість по оплаті теплової енергії в сумі 68842,34 гривень. Ухвалою суду від 15 липня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 жовтня 2021 року у справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за централізоване опалення у сумі 47852,37 грн., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1577,88 грн., в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року заочне рішення, ухвалене 18.10.2021 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства\~теплових мереж\~«Криворіжтепломережа» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за послуги\~з централізованого\~опалення скасовано, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 24 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Касьян М.С. подав до суду заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості у період з жовтня 2008 року до квітня 2018 року, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 23.06.2021 року, і позовна давність до позовних вимог про стягнення заборгованості у період з жовтня 2008 року до квітня 2018 року спливла 20 травня 2021 року. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Сторони скористалися своїм право на подачу заяв по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку\~про часткове\~задоволення позову\~з таких\~підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250198052 від 29.03.2021 (а.с. 6). Вказана квартира перебуває на обслуговуванні позивача і у період з 01.10.2008 по 01.04.2021 надавалися послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується довідкою про особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий за адресою [ADDRESS] , актами про подачу та припинення подачі теплоносія на житлові будинки, зокрема будинок [ADDRESS] (а.с. 8, 11-25). Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за квартирою [ADDRESS] наявна заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.10.2008 по 01.04.2021 у сумі 68842,34 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з договору дарування квартири від 19.08.2017 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1136, [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,6 кв. м, житловою площею 27,7 кв. м (а.с. 48).\~ Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити плату за комунальні послуги. На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою\~статті 382 ЦК України\~встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Стаття 7 Закону\~Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вище приведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Отже з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною першою\~статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» \~предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Верховний Суд\~у постанові\~від 01.09.2020\~по справі\~№ 686/6276/19\~ провадження №61-3604св20 висловив правовий висновок про те, що\~новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з\~\~теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , доказів про невиконання позивачем договору щодо надання послуг з теплопостачання суду не надано. Із наданого суду договору дарування, укладеного між [PERSON] ( [PERSON] ) і [PERSON] (Обдаровувана) не вбачається наявність у ньому умови щодо обов`язку сплатити бори за комунальні послуги попереднього власника. За таких обставин суд вважає, що обов`язок сплатити заборгованість за централізоване опалення за період з 01.10.2008 по 01.08.2017 повинен бути покладений на попереднього власника. Також, 24 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Касьян М.С. подав до суду заяву в якій просив застосувати наслідки спливу позовної давності. За нормами\~ст. 256 ЦК України\~\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з квітня 2018 року по квітень 2021 року включно, що становить 32806,72 грн. З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» слід стягнути заборгованість за централізоване опалення за період у сумі 32806,72 гривень. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1089,60 (а.с.1) з\~урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial