Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію 1/2 частки автомобіля марки «Skoda Felicia», 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] у сумі 55\~000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2013 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10.02.2015 року визнано за сторонами право власності по 1/2 частки спірного автомобіля. У той же час, відповідач позбавляє позивача права володіти та користуватись транспортним засобом більше 7 років. Крім того, [PERSON] здійснила заміну номерних знаків без згоди [PERSON] та передала автомобіль у користування іншим особам. Орієнтовна вартість автомобіля з додатковим газовим обладнанням, на думку позивача, становить 110\~000,00 грн. Крім того, у зв`язку з порушенням права власності та необхідністю у судовому захисті, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює у 100\~000,00 грн., що змушує його звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що заявлена ринкова вартість автомобіля є необґрунтованою, газове обладнання було здійснено за рахунок відповідача. Стягнення моральної шкоди відповідач вважає неприпустимим, так як насправді таку шкоду завдає їй сам позивач, небажаючи вирішити спір у позасудовому порядку. Тому, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити з урахуванням проведеного експертного дослідження. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що пропонувала позивачеві раніше вирішити питання по сплаті компенсації за автомобіль. Зазначила, що сплатить частину вартості автомобіля визначену експертом, проте, у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди заперечувала. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦПК України). Ухвалою Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області від 08.12.2022 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 13.02.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 27 квітня 2023 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №7758/23-54 від 18.04.2023 року. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Суд, заслухавши пояснення\~сторін та\~представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.02.2013 року у справі №2602/4627/12 (а.с. 7). У період шлюбу сторони придбали спірний автомобіль SKODA FELISIA 1998 року випуску, д.н. [NUMBER] . Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 10.02.2015 року у справі №2/381/1762/14 визнано за сторонами право власності на 1/2 частину цього автомобіля за кожним (а.с. 11-12). Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС від 15.10.2020 [PERSON] зверталась 13.03.2015 з питання перереєстрації у зв`язку зі зміною анкетних даних власника (без зміни регіону реєстрації); номерні знаки змінено з [NUMBER] на [NUMBER] (а.с. 6). Крім того, як було встановлено під час розгляду справи №381/2801/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні автомобілем, передання дублікатів ключів від автомобіля, свідоцтва про реєстрацію автомобіля, встановлення порядку користування автомобілем та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на утримання майна, з часу ухвалення вищезазначеного рішення автомобіль повністю перебуває лише у володінні та користуванні відповідача, та вона не має наміру передавати автомобіль у користування позивача. Усі дії щодо спірного автомобіля, як то встановлення додаткового обладнання, перереєстрація, передача автомобіля у користування інших осіб здійснюється нею без згоди іншого співвласника (позивача), також без згоди позивача передала автомобіль у користування інших осіб, витратами, пов`язаними з експлуатацією автомобіля, здійснюються виключно нею (а.с. 8-10). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно висновку експерта №7758/23-54 від 18.04.2023 року, ринкова (дійсна) вартість автомобіля марки «SKODA FELISIA» 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), додаткове обладнання ГБО на дату проведення експертизи дорівнює 68\~599,10 грн., у т.ч. ПДВ (а.с. 58-72). Таким чином, у даній справі спір у сторін виник, зокрема, з приводу стягнення компенсації вартості належної 1/2 частки у спільному майні, набутого сторонами за час шлюбу. Так, відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно частин 1-3 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до частин 1, 2 ст.\~364 ЦК України,\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Частиною 2 ст.\~358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6\~статті 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (провадження № 6-2925цс16), а також Верховним Судом у постанові від 13 липня 2018 року у справі №\~610/2035/17-ц. Підставою позову, як вказував позивач, є неможливість користування автомобілем, оскільки відповідач передала його у користування третім особам. Сама ж відповідач у судовому засіданні повідомила, що передала автомобіль для потреб ЗС України у батальйон, де служить її чоловік. Відповідач самостійно бере участі у витратах, яких потребує утримання транспортного засобу, а також самостійно та за власні кошти здійснила установку додаткового обладнання. Також, у судовому засіданні відповідач не заперечувала проти стягнення з неї половини вартості автомобіля. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення компенсації половини ринкової вартості автомобіля за висновком експерта №7758/23-54 від 18.04.2023 року, у сумі 34\~299,55 грн. За умовами ч. 2 ст. 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За таких обставин, слід припинити право власності позивача на спірний автомобіль у зв`язку зі стягненням на його користь у судовому порядку за даним рішенням половини вартості транспортного засобу та визнати право власності на автомобіль за відповідачем. Також слід зауважити, що за вказаних обставин суд не виходить за межі позовних вимог, так як у такому разі судом здійснюється захист прав обох сторін з вирішенням спору по суті, а також такий спосіб відповідає способу захисту майнових прав, встановлених ст. 364 ЦК України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, варто зазначити, що згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав .\~Моральна шкода\~полягає: у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у\~приниженні честі\~та гідності\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~майнової шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана\~з розміром\~цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності\~до п.\~3\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України N\~4\~від\~31.03.95\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~відшкодування моральної(немайнової)\~шкоди»,\~під\~моральною\~ шкодою\~\~слід\~ розуміти\~\~втрати\~ немайнового\~характеру\~\~внаслідок \~моральних\~\~чи фізичних\~страждань,\~\~або\~інших негативних\~\~явищ,\~\~\~заподіяних \~\~фізичній\~ \~чи\~\~ юридичній\~\~\~особі незаконними\~діями\~або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). У даному випадку позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Додатково варто зазначити, що тривалість судових розглядів в рамках інших проваджень не може слугувати доказом завдання моральної шкоди, а лише свідчить про давній спір між сторонами у справі. Крім того, звертаючись до суду з позовом про встановлення порядку користування транспортним засобом, як було встановлено судом апеляційної інстанції, сам позивач обрав невірний спосіб захисту. Крім того, у справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилався, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору, а також те, що судом задоволену вимогу про стягнення половини вартості автомобіля, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial