Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Сушия» про стягнення заробітної плати, мотивуючи вимоги тим, що позивач була прийнята на роботу відповідно до наказу СЯ859 від 15.06.2013 року на посаду офіціант ресторану № 3 м. Київ, вул. Городецького, 2 ТОВ «Сушия». Наказом № 0715 від 15.07.2019 ТОВ «Сушия» переведена на посаду адміністратора зміни до ресторану 1706 Київ пр-т Палладіна (ресторан 1706) з 16.07.2020. Зазначає про те, що у зв?язку з порушенням законодавства про працю з боку ТОВ «Сушия» у період роботи позивача У Ресторані 1706, а саме: не нарахування нічних, святкових, надурочних, не виплата в повному обсязі заробітної плати та інше, позивач була вимушена написати заяву про звільнення. Наказом №0702 від 02.07.2020 ТОВ «Сушия» позивача звільнено у зв?язку з невиконанням законодавства про працю (ч.3 ст.38 КЗпП України). Але відповідач не виплатив всіх сум, що належать позивачу відповідно до ст.116 К3пП України. У зв`язку з чим, позивач вимушена була звернутися до суду щодо стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2021, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 22.12.202 року, позов [PERSON] до ТОВ «Сушия» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Сушия» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 150 920,57 грн., допущено негайне виконання рішення у частині стягнення заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць у розмірі 16 408,45 грн. На виконання рішення, відповідач виплатив позивачу в частині негайного виконання рішення суду - 20 січня 2022 року суму у розмірі 16 408,45 грн. Після набрання законної сили рішенням по справі (20.12.2022), - 14 та 16 березня 2023 року двома рівними сумами у розмірі 67 256,06 грн. Вказує про те, що Відповідач при звільненні Позивача не здійснив виплату належних звільненому працівникові сум у розмірі 150 920,57 грн. Дана обставина встановлена рішенням суду. Тобто, вважається таким, що у суду є всі підставидля стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Позивача відповідно до норм статей 47,116,117 К3пП України. Позивач надає розрахунок загальної суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнення за період 02.07.2020 року - 18.01.2023 року, що складає: 541 900,24 грн. (841,46 грн/день * 644 дні), та який на думку позивача, підлягає стягненню з Відповідача. Звертає увагу суду на той факт, що після прийняття рішення місцевим судом, Відповідач мав можливість відразу виплатити заборгованість, не подаючи необґрунтовану апеляцію, яка затягнула виплату заборгованості. Крім цього, інформація про залишення рішення без змін, була доступна на сайті Київського апеляційного суду з 24.12.2022. Дана обставина також надавала підстави Відповідачу для виплати заборгованості у 2022 році, а не в березня 2023 року. Але відповідач цього не зробив. Тобто, Позивач зазначає про те, що Відповідач свідомо затягував розрахунок з Позивачем і у суду є всі підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в повному обсязі відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 263 ЦПК України. Враховуючи викладене, Позивач просить суд стягнути з ТОВ «Сушия» на користь [PERSON] суму 541900,24 грн. - середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.07.2020 по 18.01.2023. У судове засіданні позивач не з`явилася, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, вимоги позову просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. До суду подавала письмові пояснення, згідно яких зазначає наступне. 15 червня 2013 року, на підставі заяви Позивача, було винесено Наказ №СЯ000000859 про прийняття на посаду «офіціант» за основним місцем роботи у підрозділ ресторан «Сушия» у м. Київ, по вул. Городецького , з погодинною оплатою праці з окладом 6 грн. 88 коп. На підставі Наказу №100/2-з від 01.12.2014 та повідомлення від 01.12.2014 року про зміну істотних умов праці, Позивач в той же день повідомила про свою згоду на роботу за зміненими умовами: на умовах неповного робочого часу з оплатою пропорційно відпрацьованому часу 3 01.02.2015 року з місячною нормою робочих годин для офіціантів, офіціантів-інструкторів та адміністраторів залу - 90 годин на місяць. Відповідно до заяви Позивача від 07.07.2015 року, на підставі Наказу № СЯ000000874 від 13.07.2015, останню було переведено до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, по вул. Б. Хмельницького на таку саму посаду з погодинним окладом в розмірі 7,30 грн. Відповідно до заяви Позивача від 16.01.2017 року, на підставі Наказу № СЯ000000125 від 16.01.2017, останню було переведено на посаду офіціант-інструктор з погодинним окладом в розмірі 19,34 грн. Відповідно до заяви Позивача від 21.01.2019 року, на підставі Наказу № 0121/14-к/тр від 21.01.2019, останню було переведено з 29.01.2019 до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, просп. Перемоги,3 на таку саму посаду на 0,25 ставки з окладом 4 173,00 з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Відповідно до заяви Позивача від 19.03.2019 року, на підставі Наказу № 0319/15-к/тр від 19.03.2019, останню було переведено до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, вул. Берковецька, 6Д на тих самих умовах праці. Відповідно до заяви Позивача від 15.07.2019 року, на підставі Наказу № 0715/27-к/тр від 15.07.2019, останню було переведено з 16.07.2019 до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, просп. Паладіна на посаду адміністратор зміни на 0,5 ставки з окладом 4 340,00 з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. 07.05.2020 до Відповідача надійшла заява від Позивача щодо проведення перерахунку станом на дату звернення за квітень 2020 року з вимогою доплатити 9463,57 грн. з підстав необхідності мотивації працівника для проїзду на роботу з роботи під час карантину, підозрою про зниження тарифної ставки. 19.05.2020 ТОВ «Сушия» направив Позивачу відповідь вих. №с/366 за результатом опрацювання заяви працівника та копією розрахункового листа за квітень 2020 року. 23.06.2020 рок, під час перебування Позивача у щорічній відпустці, Позивач подала заяву про звільнення її за частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю, заяву про неможливість прибуття до адміністрації за отриманням розрахунку та трудової книжки та згодою на отримання поштою. Наказом №0622/1-к/тм від 02.07.2020 Позивача було звільнено за частиною третьою статті 38 КЗпП України. Наказ про звільнення, розрахункові листки за червень, липень та трудова книжка були направлені Позивачу засобами поштового зв`язку, та здійснено повний розрахунок шляхом перерахування на картковий рахунок Позивача за вирахуванням ПДФО 7 722,54 грн.: -Відпустка чергова 7 днів червень 472,99 грн. -Відпустка чергова 1 день липень 67,57 грн. -Заробітна плата за відпрацьовані 60 годин 1 818,75 грн. -Перерахунок (святкові, заміщення) за квітень 11 755,99 грн. -Відпустка чергова й день липень 69,19 грн. -Компенсація невикористаної відпустки 9 днів 631,98 грн. -Вихідна допомога (на підставі ч.3ст. 38 КЗпПУ) 24 786,36 грн. Згідно зведеної відомості на перерахування заробітної плати та інших виплат №1 за 02.07.2020 на рахунок [NUMBER] Позивачу було перераховано установою банку 30 782,22 грн. У відповідності до займаної посади «адміністратор зміни» та встановленого окладу із розрахунку фактично відпрацьованого часу Позивачу було нараховано за період з 01.07.2019 по 02.07.2020 суму доходу 62 239,99 грн. З них утримань, що визначені законом (ПДФО 18% та військовий збір 1,5%) 10153,56 грн. В всього перераховано Позивачу після утримань у цей період 52 086,43 грн. Представник відповідача зазначає про те, що суди у згаданій судовій справі вирішили керуватись виключно недоведеним доказами розрахунком Позивача та стягнули з Відповідача доплату в розмірі 150 920,57 грн. У справі 367/4684/20 судами встановлено, що спір стосувався саме визначення розміру заробітної плати, а не її несвоєчасну виплату чи неповний розрахунок. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення Позивачем не було заявлено своєчасно. Таким чином, вказує про те, що обов`язок зі сплати суми в розмірі 150 920,57 грн., виник у Відповідача з моменту прийняття Київським апеляційним судом постанови, а не на з дати звільнення. Представник Відповідача вказує про те, при звільненні Відповідач здійснив повний розрахунок. Разом з тим, вини Відповідача у тривалому розгляді судового спору про стягнення додаткових сум, не має. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, судом встановлено, що 15 червня 2013 року, на підставі заяви Позивача, було винесено Наказ №СЯ000000859 про прийняття на посаду «офіціант» за основним місцем роботи у підрозділ ресторан «Сушия» у м. Київ, по вул. Городецького , з погодинною оплатою праці з окладом 6 грн. 88 коп. На підставі Наказу №100/2-з від 01.12.2014 та повідомлення від 01.12.2014 року про зміну істотних умов праці, Позивач в той же день повідомила про свою згоду на роботу за зміненими умовами: на умовах неповного робочого часу з оплатою пропорційно відпрацьованому часу 3 01.02.2015 року з місячною нормою робочих годин для офіціантів, офіціантів-інструкторів та адміністраторів залу - 90 годин на місяць. Відповідно до заяви Позивача від 07.07.2015 року, на підставі Наказу № СЯ000000874 від 13.07.2015, останню було переведено до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, по вул. Б. Хмельницького на таку саму посаду з погодинним окладом в розмірі 7,30 грн. Відповідно до заяви Позивача від 16.01.2017 року, на підставі Наказу № СЯ000000125 від 16.01.2017, останню було переведено на посаду офіціант-інструктор з погодинним окладом в розмірі 19,34 грн. Відповідно до заяви Позивача від 21.01.2019 року, на підставі Наказу № 0121/14-к/тр від 21.01.2019, останню було переведено з 29.01.2019 до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, просп. Перемоги,3 на таку саму посаду на 0,25 ставки з окладом 4 173,00 з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Відповідно до заяви Позивача від 19.03.2019 року, на підставі Наказу № 0319/15-к/тр від 19.03.2019, останню було переведено до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, вул. Берковецька, 6Д на тих самих умовах праці. Відповідно до заяви Позивача від 15.07.2019 року, на підставі Наказу № 0715/27-к/тр від 15.07.2019, [PERSON] було переведено з 16.07.2019 до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, просп. Паладіна на посаду адміністратор зміни на 0,5 ставки з окладом 4 340,00 з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Відповідно до заяви Позивача від 15.07.2019 року, на підставі Наказу № 0715/27-к/тр від 15.07.2019, останню було переведено з 16.07.2019 до підрозділу ресторан «Сушия» у м. Київ, просп. Паладіна на посаду адміністратор зміни на 0,5 ставки з окладом 4 340,00 з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. 07.05.2020 до Відповідача надійшла заява від Позивача щодо проведення перерахунку станом на дату звернення за квітень 2020 року з вимогою доплатити 9463,57 грн. з підстав необхідності мотивації працівника для проїзду на роботу з роботи під час карантину, підозрою про зниження тарифної ставки. 19.05.2020 ТОВ «Сушия» направив Позивачу відповідь вих. №с/366 за результатом опрацювання заяви працівника та копією розрахункового листа за квітень 2020 року. 23.06.2020 рок, під час перебування Позивача у щорічній відпустці, Позивач подала заяву про звільнення її за частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю, заяву про неможливість прибуття до адміністрації за отриманням розрахунку та трудової книжки та згодою на отримання поштою. Наказом №0622/1-к/тм від 02.07.2020 Позивача було звільнено за частиною третьою статті 38 КЗпП України. Наказ про звільнення, розрахункові листки за червень, липень та трудова книжка були направлені Позивачу засобами поштового зв`язку, та здійснено повний розрахунок шляхом перерахування на картковий рахунок Позивача за вирахуванням ПДФО 7 722,54 грн.: -Відпустка чергова 7 днів червень 472,99 грн. -Відпустка чергова 1 день липень 67,57 грн. -Заробітна плата за відпрацьовані 60 годин 1 818,75 грн. -Перерахунок (святкові, заміщення) за квітень 11 755,99 грн. -Відпустка чергова й день липень 69,19 грн. -Компенсація невикористаної відпустки 9 днів 631,98 грн. -Вихідна допомога (на підставі ч.3ст. 38 КЗпПУ) 24 786,36 грн. Згідно зведеної відомості на перерахування заробітної плати та інших виплат №1 за 02.07.2020 на рахунок [NUMBER] Позивачу було перераховано установою банку 30 782,22 грн. У відповідності до займаної посади «адміністратор зміни» та встановленого окладу із розрахунку фактично відпрацьованого часу Позивачу було нараховано за період з 01.07.2019 по 02.07.2020 суму доходу 62 239,99 грн. З них утримань, що визначені законом (ПДФО 18% та військовий збір 1,5%) 10153,56 грн. В всього перераховано Позивачу після утримань у цей період 52 086,43 грн. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року. Відповідно до частини 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).» Статтею 116 КЗпП України, в свою чергу, встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Застосуванню підлягає, також, стаття 117 КЗпП України, відповідно до якої, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Так, Позивач наводить у позовній заяві рішення Конституційного суду України №4-рп/2012, яким встановлено, що перебіг строку позовної давності для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Проте, застосування висновку рішення Конституційного суду України №4-рп/2012 можливе лише у випадку відсутності спору про розмір та наявності вини роботодавця у затримці виплати всіх належних при звільненні сум. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2021 року у справі № 489/5331/18 зроблено висновок, що передбачені ст. 117 КЗпП України наслідки несвоєчасного розрахунку з працівником роботодавець несе в разі наявності його вини. Як встановлено судом, 13 березня 2023 року, після отримання Відповідачем судового рішення - Постанови Київського апеляційного суду від 22.12.2023, представник Відповідача звернувся до представника позивача про надання реквізитів для перерахування встановленої у рішенні суду суми. Перерахування було здійснене відповідно до погоджених термінів, про що зазначено самим Позивачем та підтверджується наданими Позивачем виписками. Зазначене свідчить, що Відповідач виконував рішення судів, своєчасно і повністю. Відповідач не здійснював затримки у розрахунку. Таким чином, з наведеного вбачається, що у випадку затримки виплати заробітної плати при звільненні з вини Відповідача, перебіг позовної давності можна було б розраховувати з дати здійснення фактичного розрахунку сум, які були належні до виплати. В даному ж випадку, на дату звільнення існував спір щодо розміру виплати. А визначена судом у справі 367/4684/20 сума була сплачена повністю і одразу після його отримання. Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed