Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21.02.2023 року у справі за позовом [PERSON] до АТ «ПУМБ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, позовні вимоги задоволено. Визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 05.01.2019 року за реєстровим № 576 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 07.05.2013 року № 26257019015510 суми заборгованості у розмірі 23 799,69 грн. та стягнуто судовий збір. 01.03.2023 до суду звернувся представник позивача із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Сторони в судове засідання не прибули, оскільки у відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК Українине викликались в судове засідання, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК України) Представник позивача у своїй заяві просить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Вбачається, що представник позивача Макаренко О.А., який приймав участь у справі є адвокатом, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 002024 від 23.10.2020 р. 06.12.2022 року між адвокатом Макаренко О.А. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги, де визнано усі істотні умови та вартість послуг. Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 22.02.2023 року, адвокатом надана усна юридична консультація з питань можливості та підстав визнання виконавчого напису; складено позовну заяву; підготовлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; підготовка клопотання про надання часу після винесення рішення на долучення доказів судових витрат; підготовка заяви про розгляд справи без участі сторони позивача та підготування заяви про розподіл судових витрат після винесення рішення у справі. Згідно з квитанцією № 0.0.2834240051.1 від 25.01.2023 року [PERSON] сплатила адвокату Макаренку О.А. за надання правничої допомоги грошові кошти в сумі 1 000,00 грн. Згідно з квитанцією № 0.0.2873401248.1 від 22.02.2023 року [PERSON] сплатила адвокату Макаренку О.А. за надання правничої допомоги грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 06.12.2022; акт здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 22.02.2023 року; копії квитанцій. Дослідивши матеріали справи, зокрема, надані стороною позивача документи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу професійну допомогу в сумі 3 000,00 грн., оскільки дана сума підтверджена поданими представником квитанціями. Окрім того, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved