Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить змінити порядок, спосіб та розмір стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 по цивільній справі № 643/11254/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1 500,00 грн щомісяця, починаючи з 04.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження № 66135067. З часу присудження аліментів дитина сторін постійно проживає з матір`ю, яка разом з дитиною вимушена була виїхати з міста Харкова у зв`язку з воєнним станом в Україні та постійних ракетних загроз, та тимчасово проживає в місті Обухів Київської області. Матеріальне становище позивача значно погіршилося, позивач втратила постійне місце роботи в місті Харкові та є ВПО, що не дозволяє самостійно утримувати сина, аліментів, які відповідач сплачує не вистачає на належне утримання дитини. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, змінилися такі обставини як вік дитини, рівень потреби, економічна ситуація в державі, зміна постійного місця проживання, страта постійного місця роботи позивачем, наявність потреби дитини в лікуванні (логопед), а також змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів. У зв`язку з викладеним вище, є підстави для зміни способу виконання аліментних зобов`язань, визначених рішенням суду від 19.10.2017, а також для збільшення розміру аліментів. Позивач вимоги позову просить задовольнити та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 по 10.03.2015, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2015 розірвано (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Такий факт підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 у справі № 643/11254/17, 2/643/5514/17 присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500,00 грн щомісяця, починаючи з 04.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю (а.с.9-10,17). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки і враховуючи її право на вибір способу стягнення аліментів, а також те, що їй не вистачає коштів на утримання дитини, а розмір визначений за рішенням суду в твердій сумі 1 500,00 грн є недостатнім, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з 1 500,00 грн на 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, вимоги позову обґрунтуванні, належним чином доведені, а тому підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягує ці витрати з відповідача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved