Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (далі по тексту-МАУ, відповідач), в якому просив суд: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь [PERSON] вартість невикористаних квитків на рейс «Київ, аеропорт «Бориспіль»-Мюнхен» дата та час відправлення 26 лютого 2022 року 09:40 та зворотній рейс PS 416 «Мюнхен-Київ, Бориспіль», дата та час відправлення 26 березня 2022 року о 14:45 у розмірі 1 179,44 євро. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 23 лютого 2022 року він скористався послугами відповідача та на офіційному сайті останнього придбав для своєї майбутньої дружини [PERSON] та її сина [PERSON] квитки № 5662415827705 та № 5662415827706 на рейс PS 415 по маршруту «Київ, Бориспіль - Мюнхен», дата та час відправлення 26 лютого 2022 року 09:40 та зворотній рейс PS 416 «Мюнхен - Київ, Бориспіль», дата та час відправлення 26 березня 2022 року о 14:45. За придбання вказаних квитків, як вказує позивач, він сплатив разом 1 179,44 євро. У зв`язку з введенням воєнного стану 24 лютого 2022 року та закриттям повітряного простору України для цивільних користувачів Авіакомпанія « МАУ » скасувала усі рейси, внаслідок чого придбані позивачем авіаквитки залишились не реалізованими. На офіційному сайті відповідача було опубліковано оголошення, що з 26 березня 2022 року буде можливим повернення коштів за придбані авіаквитки. 09 вересня 2022 року позивач заповнив онлайн форму для повернення сплачених ним коштів за скасований рейс, проте, однак вартість квитків позивачу не повернута, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року позовна заява [PERSON] залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків. 16 листопада 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про усунення недоліків разом з копіями доданих до позовних заяви документів, засвідчених відповідно до пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» та перекладених на українську мову з нотаріальним посвідченням справжності перекладу. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відзив на позов до суду не надходив, хоча, відповідач був повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі, шляхом надсилання копії вказаної ухвали суду з матеріалами позову на офіційну юридичну адресу, про що свідчить отримання рекомендованого повідомлення, яке є врученим представнику відповідача 30.03.2023 р. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенню пункту 3 частини 1 статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 лютого 2022 року позивачем було придбано на офіційному сайті МАУ квитки № 5662415827705 та № 5662415827706 на рейс PS 415 по маршруту «Київ, Бориспіль - Мюнхен», дата та час відправлення 26 лютого 2022 року 09:40, загальна вартість: 592,43 євро та зворотній рейс PS 416 «Мюнхен - Київ, Бориспіль», дата та час відправлення 26 березня 2022 року о 14:45, загальна вартість 592,43 євро на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Вказані квитки були оплачені позивачем банківською карткою через систему Mastercard на загальну суму 1 179,44 євро, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Як вказує позивач, в подальшому, у зв`язку з введенням воєнного стану 24 лютого 2022 року в Україні, виліт не відбувся, в досудовому порядку відповідач не повертає сплачені позивачем кошти за придбані квитки. Згідно з пункту 78 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до пункту 50 частини 1 статті 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Монреальської Конвенції, для перевезення пасажирів оформлюється індивідуальний або груповий перевізний документ, який містить: а) зазначення пунктів відправлення й призначення; b) якщо пункти відправлення й призначення знаходяться на території однієї й тієї самої держави-сторони, а одна чи декілька передбачених зупинок знаходяться на території іншої держави, - зазначення, принаймні, однієї такої зупинки. Замість документа, згаданого в пункті 1, можуть використовуватися будь-які інші засоби, які зберігають інформацію, зазначену в цьому пункті. Якщо використовується будь-який з таких інших засобів, перевізник пропонує надати пасажиру інформацію, збережену таким чином, письмово. Згідно із статтею 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Положеннями частини 16 статті 100 Повітряного кодексу України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно частин 1, 2 статті 104 Повітряного кодексу України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям 24 лютого 2022 року повітряного простору України для цивільних користувачів до 23 березня 2022 року включно, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з повідомленням про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, у зв`язку з їх невикористанням та скасуванням рейсів. Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Згідно з пунктами 1, 4 глави 1 Розділу XIX Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється: на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем сплачено вартість невикористаних квитків за допомогою банківської картки через систему MasterCard на суму 1 156,31 євро, 2% комісії за конвертацію валюти - 23.13 євро, а разом 1 179,44 євро. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість невикористаних авіаквитків у розмірі 1 179,44 євро. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved