Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.07.2013 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-01505-190713, за яким остання отримала кредит на споживчі цілі у сумі 50 000 грн. на строк починаючи з 19.07.2013 по 17.07.2015, зі сплатою 42,00% річних за користування кредитними коштами. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2017 у справі № 127/6736/17, з відповідача було стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 69 419,35 грн. 28.04.2020 за результатами електронних торгів (аукціону) від 17.04.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2234/К, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал») права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, зокрема й за кредитним договором № 003-01505-190713 від 19.07.2013. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023 здійснено заміну стягувача АТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Профіт Капітал» по справі № 127/6736/17 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2017 по справі №127/6736/17. Оскільки вищезазначене рішення про стягнення кредитної заборгованості є не виконаним, позичальник продовжує ухилятись від виконання зобов`язання з повернення суми позики, а також нарахованих відсотків, у позивача як кредитора виникло право на стягнення передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат на суму заборгованості. Згідно розрахунку, виконаного позивачем, сума заборгованості по нарахованих за період з 07.10.2017 по 10.03.2023 - 3 % річних становить 11 297,29 грн., заборгованість за інфляційними втратами - 52 040,39 грн., що разом становить 63 337,68 грн. Вказуючи на наведені обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] 3 % річних в розмірі 11 297,29 грн., а також заборгованість за інфляційними втратами в сумі 52 040,39 грн., що разом становить 63 337,68 грн., а так само судовий збір в розмірі 2684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Ухвалою суду від 17.04.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мишковською Т.М. на електрону адресу суду 10.05.2023 надіслано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції представником відповідача у відзиві зазначено, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів набуття ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитним договором від 19.07.2013 № 003-01505-190713 та вказує на те, що на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 04.05.2023 було скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023 року та у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, - відмовлено. Крім того зазначає, що посилання позивача на те, що згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк передбачений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії такого карантину, а тому його потрібно рахувати за три останні роки від дати набрання законної сили ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 та починати стягнення з 04.04.2017 є помилковим. Також, представник позивача зазначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже представник відповідача вважає, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат повинно бути розраховано по 23.02.2022, а тому приймаючи до уваги період нарахування з 04.04.2020 по 23.02.2022, 3% річних становитиме 3 654,73 грн. та інфляційних втрат 11 631,99 грн. Також представник відповідача просить суд врахувати вказаний відзив, як заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до даних правовідносин. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2017 у справі №127/6736/17 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 19.07.2013 року №003-01505-190713 на загальну суму 69419,35 грн. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.10.2017. (https://reestr.court.gov.ua/Review/69229648) (а.с. 6-7, 45-48). Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-27-000001-b, 17.04.2020 були проведені електроні торги по лоту №GL4N015727, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором №003-01505-190713 від 19.07.2013, укладеним між AT «Дельта Банк» та [PERSON] . За результатами проведення електронних торгів по лоту №GL4N015727 було оголошено переможцем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (а.с. 8). 27.04.2020 на виконання умов проведення електронних торгів по лоту №GL4N015727 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на платіжні реквізити AT «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 1 611 610,66 грн. з призначенням платежу: «За придбання актив згідно протоколу № UA-EA-2020-03-27-000001-b від 17.04.2020 року лот № GL4N015727» (а.с. 13). 28.04.2020 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-27-000001-b між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2234/К (а.с. 9-11). Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2234/К Банк - AT «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором №003-01505-190713 від 19.07.2013 (а.с. 12). Враховуючи вищевикладене, 28.04.2020 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшли усі права і обов`язки AT «Дельта Банк», в тому числі і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 003-01505-190713 від 19.07.2013. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023 здійснено заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (код ЄДРПОУ 39992082) у справі № 127/6736/17 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. Вирішено видати дублікат виконавчого листа по справі №127/6736/17 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією та поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року по справі № 127/6736/17, (https://reestr.court.gov.ua/Review/108707090) (а.с.14). Як встановлено судом, вказану вище ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023, постановою Вінницького апеляційного суду від 04.05.2023, скасовано та у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, - відмовлено. (https://reestr.court.gov.ua/Review/110634030). В описово - мотивувальній частині цієї постанови суду апеляційної інстанції встановлено, що «28.04.2020 року за договором про відступлення права вимоги №2234/К ПАТ «Дельта Банк» передав ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги на суму 1 611610,66 грн за кредитними договорами, що вказані в додатку №1 до договору, зокрема, і за кредитним договором укладеним з [PERSON] №003-01505-190713 від 19.07.2013 року на суму 69419,35 грн, що підтверджується належним чином засвідченими договором №2234/К від 28.04.2020 року і витягом з додатку №1 до цього договору, що є доказами, які містять достовірні дані, які вказаний факт передачі вимоги за кредитним договором з [PERSON] , підтверджують». Колегія суддів вважала доводи апеляційної скарги про не підтвердження факту передачі за договором про відступлення права вимоги за кредитним договором з [PERSON] товариству «ФК «Профіт Капітал» доказами, безпідставними. Підставою для скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції у наведеній справі слугувало те, що заявником (ТОВ ФК «Профіт Капітал) не доведено юридичний факт втрати виконавчого листа, що на переконання суду апеляційної інстанції, унеможливлює звернення до суду з питання поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі його дублікату. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене суд у справі, яка на даний час перебуває в провадженні суду, також відхиляє доводи сторони відповідача, що позивач не є особою, до якої перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №003-01505-190713 від 19.07.2013, що укладено відповідачем з АТ «Дельта Банк». Поряд з цим суд констатує, що рішення суду від 26.09.2017 у справі №127/6736/17, до цього часу відповідачем не виконано в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором не погашена. Позивач, мотивуючи свої вимоги тим, що наведене вище рішення не виконано в повному обсязі, здійснив розрахунок розміру 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 07.10.2017 по 10.03.2023 на суму 69 419,35 грн., відтак за підрахунками позивача розмір 3% річних становить 11 297,29 та заборгованість за інфляційними втратами 52 040,39 грн., що разом становить 63 337,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Отже, у сторони відповідача на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання перед позивачем. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64). Таким чином, на думку суду, з ухваленням 26.09.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області рішення про стягнення боргу з відповідача, яке набуло законної сили, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до цього часу, оскільки відповідач ухиляються від його виконання. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів набуття ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитним договором від 19.07.2013 № 003-01505-190713 та на постанову Вінницького апеляційного суду від 04.05.2023, якою скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023 року та у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, відмовлено, є безпідставними. Оскільки, як вже було зазначено судом, відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2234/К Банк - AT «Дельта Банк» відступив (передав права вимоги) новому кредитору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором №003-01505-190713 від 19.07.2013, та 28.04.2020 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшли усі права і обов`язки AT «Дельта Банк», в тому числі і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 003-01505-190713 від 19.07.2013. Відтак на думку суду, позивач має законне право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи не виконання грошового зобов`язання відповідачем, розмір якого визначений рішенням суду, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог до відповідача, у зв`язку з виникнення у нього заборгованості перед позивачем за період з 07.10.2017 по 10.03.2023. За підрахунками позивача заборгованість за ставкою 3% річних становить 11 297,29 грн. та заборгованість за інфляційними втратами 52 040,39 грн., що разом складає 63 223,68 грн. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає суду підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторони у зобов`язанні - не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.11.2019 р. у аналогічній цивільній справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зробила такий правовий висновок: «Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представник відповідачів заявив про застосування строків позовної давності в відзиві на позов (а.с. 43). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у межах трирічного строку позовної давності, а саме, за останні три роки до пред`явлення позову до суду, тобто з 04.04.2020 до 04.04.2023. Поряд з цим, суд звертає увагу учасників справи також на те, що 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України; До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Так як, грошове зобов`язання за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2017 року у справі №127/6736/17 виникло внаслідок неналежного виконання позичальником своїх обов`язків за кредитним договором за № 003-01505-190713 від 19.07.2013, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат підлягає до задоволення за період з 04.04.2020 по 23.02.2022, а нарахування за період, починаючи з 24 лютого 2022 року підлягають списанню кредитодавцем. Судом, з огляду на викладене, здійснено власний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 04.04.2020 по 23.02.2022, за основу взято суму боргу в розмірі 69419,35 грн. Згідно виконаних розрахунків інфляційні витрати становлять 12 534,82 грн. (69 419,35 x 1.18056671 - 69 419,35), а 3% річних становлять 3 938,40 грн. (період прострочення грошового зобов`язання 691 днів), всього 16 473,22 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно платіжного доручення № 188 від 08.02.2023 року сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (за подання позовної заяви). Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості, яка у загальному розмірі складає 63 337,68 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 16 473,22 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 698,07 грн. (2684,00 грн. * 16 473,22/63 337,68), а також сума понесених адвокатських витрат в розмірі 650,21 грн. (2500,00 грн. * 16 473,22/63 337,68).

Outcome: partial