Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості 24 березня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] .. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 квітня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю до Деснянської районної філії Київського міського центру зайнятості. 21 квітня 2020 року відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 21 квітня 2020 року по 15 квітня 2021 року. Наказом Шевченківської філії від 03 липня 2020 року відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. В подальшому, наказом Шевченківської філії від 09 липня 2020 року виплату поновлено з 04 липня 2020 року. Наказом Шевченківської філії від 09 липня 2020 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію як безробітного у зв`язку з поданням заяви про відмову від послуг служби зайнятості. Крім того, позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітної в період отримання допомоги по безробіттю, а саме перебування у трудових відносинах з ТОВ "СПЕЙС ПРОДАКШН". Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості 02 лютого 2022 року видано наказ про прийняття рішення щодо повернення з [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. З метою досудового врегулювання спору Шевченківською філією надіслано на електронну адресу відповідачу лист-повідомлення №291.5-293/2022 від 02 лютого 2022 року про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття. На вказаний лист відповідачем 15 лютого 2022 року надана відповідь про відсутність, на її думку, підстав для повернення нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Станом на дату подання позову вище вказані кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуті. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 10 668,22 грн та судові витрати. Ухвалою від 30 березня 2023 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не подавався. Тому суд зі згоди представника позивача розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів, про що 29 травня 2023 року постановлено відповідну ухвалу. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. До Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості 21 квітня 2020 року звернулась гр. [PERSON] з заявами про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. На період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в державній службі зайнятості спрощено процедуру подання документів. Зокрема, в період дії карантину для отримання статусу безробітного особа, яка шукає роботу, могла надіслати заяву про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) допомоги по безробіттю на електронну поштову скриньку обраного центру зайнятості, через скриньку для кореспонденції центру зайнятості або телефоном, електронною поштою, месенджерами тощо. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон 1533-ІІІ), загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон 5067-VІ), безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 4 Закону 5067-VІ, зокрема до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості. Відповідач для отримання статусу безробітного у вказаній заяві, зазначила інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Наказом Шевченківської філії від 21.04.2020, відповідно до ст. 43 Закону 5067-VІ та ч 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ, відповідачу надано статус безробітного з 21 квітня 2020 року та призначено виплату допомоги по безробіттю з 21 квітня 2020 року по 15 квітня 2021 року. Наказом Шевченківської філії від 03 липня 2020 року відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. В подальшому, наказом Шевченківської філії від 09 липня 2020 року виплату поновлено з 04 липня 2020 року. Наказом Шевченківської філії від 09 липня 2020 року на підставі пп. 3 п. 1 ст. 45 Закону 5067-VІ, пп.10 п.1 ст.31 Закону 1533-ІІІ та абзац 16 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 вересня 2018 №792, Відповідачу припинено реєстрацію безробітного та виплату допомоги по безробіттю з 30 травня 2020 у зв`язку з поданням заяви про відмову від послуг служби зайнятості. Згідно зі ст. 23 Закону 5067-VI, Позивач здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційну-аналітичну систему (далі - ЄІАС) центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. При здійсненні обміну даними про особу між центром зайнятості та Пенсійним фондом України виявлено, що Відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного перебувала у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ "СПЕЙС ПРОДАКШН".

Outcome: approved