Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2021 , яке було видано Монич Н.Д. , державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстроване в реєстрі за №667, №666 та договором дарування від 15.12.2021р. В даній квартирі зареєстрована вона та її дядько - [PERSON] . Відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з 2000 року і по теперішній час. Останній не сплачував комунальні рахунки, не приймав участь в утриманні квартири та зніматись з реєстраційного обліку добровільно не виявляв бажання. Він проживає окремо, де саме їй не відомо. З урахуванням вищезазначеного вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладені обставини просить визнати [PERSON] [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Понесені нею витрати при поданні позову до суду просить з відповідача на її користь не стягувати. До початку проведення судового засідання позивачка надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2021 року серія [NUMBER], виданого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., реєстровий №666, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.11.2021 року, індексний номер 285476383, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2021 року серія [NUMBER], виданого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д., реєстровий №667, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.11.2021 року, індексний номер 285493507, договору дарування 2/5 частки квартири від 15.12.2021 року та витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2021 року індексний номер 290359930, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8,9, 10,11,12,13). Згідно довідки від 29.09.2022 року складеного головним спеціалістом відділу реєстрації Синельниківської міської ради № 01-16/606, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач є власником зазначеної вище квартири, а реєстрація відповідача в ній, створює позивачу перешкоди у володінні нею, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved