Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

03.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що він є фактичним власником та користувачем будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 20 серпня 1982 року, укладеному між ним, як покупцем, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, і посвідченому Червоноармійською сільською радою Болградського району. Однак даний договір не був зареєстрований у Болградському БТІ, також Болградським БТІ не виготовлялося технічних паспортів на даний будинок до серпня 2022 року. Також право власності ніколи не було зареєстроване за продавцями даного буднику, тобто [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Позивач звернувся в реєстраційну службу з ціллю оформлення права власності на будинок, на підставі договору купівлі-продажу. Однак, реєстратором в усній та письмовій формі було йому вказано на необхідність звернення до суду у цілях визнання права власності на житловий будинок, оскільки після укладення договору в сільській раді право власності на його ім`я не реєструвалося в Болградському БТІ і походження договору начеб то викликає сумніви, про що вказано у рішенні про відмову у державній реєстрації. Також, в договорі не вказано вулицю і номер будинку, який був йому проданий. Так як фактично у позивача не має правовстановлюючого документу на житловий будинок, він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на нього. 24.04.2023 року позивач уточнив позовні вимоги та окрім заявленої вимоги просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 20 серпня 1982 року, укладеного між ним, як покупцем та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями і посвідченому Червоноармійською сільською радою Болградського району (а.с.28). Позивач [PERSON] до суду не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності (а.с.2). Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі т.в.о.голови Арабаджи М. до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.24). Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини між сторонами виникли у 1982 році, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року. Частиною першою статті 4 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних підстав і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають, в тому числі, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (пункт 1 частини другої статті 4 ЦК УРСР 1963 року). Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 224 ЦК УРСР 1963 року). Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів за місцем знаходження будинку. Так, судом встановлено, що 20 серпня 1982 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив один житловий глинобитний будинок житловою площею 55 кв.м., кухню та сарай, розташований в с.Червоноармійське (теперішня назва Кубей) Болградського району Одеської області, договір зареєстровано в реєстрі за №1574, відміток про запис в реєстрі МБТІ на договорі відсутній, але він зареєстрований у виконавчому комітеті Червоноармійської сільської Ради народних депутатів Болградського району Одеської області за № 1574(а.с.8-9). 01.08.2022 року за замовленням [PERSON] , було виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ» на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] відповідно до якого загальна площа приміщень складає 99,8 кв.м., з якої житлова 66,6 кв.м., окрім того збільшилася кількість господарських будівель та споруд (а.с.6-7). Відповідно до довідки №1757, виданої 18.11.2022 року т.в.о.голови Кубейської сільської ради Заїм Т.П., в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] станом на 01.01.1980 року відносився до типу колгоспного двору і на момент 1980 року в будинку мешкала та була головою двора [PERSON] 1920 року народження, яка померла [INFO] . Також з довідки вбачається, що цей житловий будинок має відповідно до записів в погосподарський книзі №19 має особистий рахунок № [NUMBER] та з 20.08.1982 року в ньому мешкали наступні члени сім`ї [PERSON] (позивач по справі), [PERSON] та [PERSON] . Нових і самовільних будівель і по теперішній час не зареєстровано, земельна ділянка, що примикає до будинку не приватизована і державний акт не видавався (а.с.10), що також підтверджується записами з погосподарських книг, витребуваних на запит суду (а.с.35-45). Позивач звернувся до державного реєстратора Болградської міської ради Одеської області для реєстрації свого права власності на вище зазначений житловий будинок, але рішенням № 65739924 від 12 грудня 2022 року йому було відмовлено у державній реєстрації у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності позивача на цей будинок, а також в договорі не вказана адреса житлового будинку (а.с.14). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатив за придбане майно 6000 рублів, зареєструвався у спірному будинку (з 20.08.1982 року голова двору), договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований у виконавчому комітеті Червоноармійської сільської ради народних депутатів, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим, то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку. 28.09.2022 року рішенням сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області №1333-VІІІ «Про перейменування об`єктів топоніміки в населених пунктах Кубейської територіальної громади» вулицю «Кутузова» перейменовано на «Сонячна» (а.с.49-50), тому суд вважає за необхідне зазначити назву вулиці з врахуванням перейменування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за необхідним визнати право власності за позивачем на вищезазначений будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved