Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

29 листопада 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 27 червня 1998 року Корабельним райвідділом реєстрації актів громадського стану м. Миколаєва, актовий запис №203. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 1998 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, у зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають разом, але спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». На вказану дату та час позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання належним чином. Відзив відповідачем не подано. На підставі ухвали суду від 29 травня 2023 року справа розглядається в\~порядку заочного\~провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 27 червня 1998 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 27 червня 1998 року, який зареєстрований Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №203. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим 13 лютого 2012 року, серії [NUMBER] ; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 листопада 2011 року, серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають разом, але спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дітей та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, присвоєне при державний реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved