Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінром маркет», за участю третіх осіб - Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.07.2020 року за №4136, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення на користь ТОВ «Фінром Маркет» грошових коштів у розмірі 37 210,31 грн. Позов обґрунтовано тим, що 09.12.2013 року між ПАТ "Дельта-Банк" та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування "mу DELTA" № 005-15505-091213. Позивач вказує про те, що в травні 2021 року, від державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції йому стало відомо про вчинення виконавчого напису, який видано 23.07.2020 року зареєстровано в реєстрі за № 4136 про стягнення невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінпром Маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", відступлено права вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ПАТ "Дельта Банк", на підставі договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 005-15505-091213 від 09.12.2013 року, укладеного між ПАТ "Дельта-Банк" та [PERSON] . Позивач вказує про те, що з боку Банка на адресу позивача не направлялися повідомлення щодо переуступки вимоги іншій банківській установі, жодного разу не повідомлялось позивача про порушення кредитних зобов`язань та вимоги сплати кредиту також не зазначалась сума боргу, у зв`язку з чим виникли спірні питання щодо суми заборгованості. Також, Банк не повідомляв позивача про порушення кредитних зобов`язань та вимоги сплати кредиту, також не зазначалась сума боргу, у зв`язку з чим виникли спірні питання щодо суми заборгованості. На думку позивача, Приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач вважає, що його законні права та інтереси порушені, оскільки виконавчий напис нотаріуса є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як наявний спір щодо стягнення заборгованості. Також, позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним і безпідставним, вчинений за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості, та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки було вчинено з порушенням строку, та нарахована вимога щодо стягнення складає більше трьох років, що вказує на порушення строків позовної давності. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 15.11.2021 року на 11год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Фінром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2023 року витребувано від приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо виконавчого напису вчиненого 23.07.2020р. № 4136, про стягнення у безспірному порядку з [PERSON] на користь ТОВ «Фінром маркет» заборгованості за договором № 005-15505-091213 від 09.12.2013р. Витребувано від ТОВ «Фінром маркет» належним чином завірені відомості щодо вручення [PERSON] повідомлення про вручення кредитних зобов`язань, у випадку наявності такого повідомлення; розрахунок заборгованості та нарахованих відсотків за боргом [PERSON] перед ТОВ «Фінром маркет» за договором № 005-15505-091213 від 09.12.2013р. з зазначенням дат внесення коштів на рахунок банку. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 22.08.2022 року на 10год. 45хв. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.63). У судове засідання представник відповідача - ТОВ «Фінпром Маркет» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення (арк.сп.38). У судове засідання третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, є доказаним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 23.07.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №4136, яким пропонує стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] , місце вродження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, п/р [NUMBER] , відкритий у АТ «ОТП БАНК», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 50178 77, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 липня липня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код платника податків згідно ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги 20/01/20-1/1 від 20 (двадцятого) січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 34047020 на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 (дев`ятого) лютого 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 005-15505-091213 від 09 (дев`ятого) грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] . Запропановано задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", стягнути з [PERSON] за період з 08.02.2018 року по 23.07.2020 року включно, суму у розмірі: . - 24924,18 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) гривні 18 копійок - заборгованість за тілом кредиту; - 12236,13 (дванадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 13 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 37210,31 (тридцять сім тисяч двісті десять) гривень 31 копійка (арк.сп. 9). 17.05.2021 року Державним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гойдою О.Ю. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 4136 від 23.07.2020 року, ВП №65326450 (арк.сп.23). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із матеріалів справи вбачається про те, що виконавчий напис №4136 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 23.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №005-15505-091213 від 09.12.2013 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких обставинах, враховуючи визнання представником відповідача позову, суд вважає про те, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінром Маркет», за участю третіх осіб - Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved