Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка\~звернулась до суду з позовом, в якому просить\~стягнути з\~відповідача\~на\~її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.04.2023 і до повноліття дітей. Свої вимоги\~мотивує тим, що вона 16.06.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, на даний час вона звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ж ухиляється від виконання свого обов`язку щодо забезпечення належного рівня життя дітей, зароблені кошти витрачає тільки на свої потреби. На утриманні інших осіб не має, працездатний, працює в Республіці Польща, отримує дохід та має нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні перед початком розгляду справи по суті позов визнав, не заперечив проти його задоволення, про що подав відповідну заяву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 17 квтіня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01 червня 2023 року представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27.06.2018, серії [NUMBER] від 14.08.2021,\~відповідно [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 196, [PERSON] - 23.07.2021, актовий запис № 317. Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). 16 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного\~стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2022, актовий запис\~№136 (а.с. 4). Як вказав представник позивачки, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з мамою [PERSON] (а.с. 41-42). Діти з мамою на даний час виїхали у Республіку Польща, де син відвідує дитячий садок, на підтвердження чого надав копії закордонних паспортів своєї довірительки та її дітей, а також довідку із дошкільного закладу (а.с. 36-40). Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши доводи сторін, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд встановив, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач проживає\~окремо,\~участь в\~утриманні та\~вихованні дітей\~ не бере,\~у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. До початку розгляду справи по суті представник відповідача позов визнав повністю, вказавши, що його довіритель згідний сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, тому з останнього слід стягнути на користь держави 536,80 гривень витрат по оплаті судового збору, тобто 50 відсотків від встановленого законом розміру. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 206, 430 ЦПК України,

Outcome: approved