Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з вказаним позовом, який був уточнений, в якому просив зменшити розмір аліментів до мінімального гарантованого розміру прожиткового мінімуму 1416,50 грн. для дитини відповідного віку, які були покладені на нього рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.09.2022, аби він зміг почати сплачувати борг, який накопичився. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наразі у нього змінився сімейний стан, він вдруге одружився. Крім того, позивач наголошує на тому, що змінився його матеріальний стан, він через військовий стан вимушений був виїхати з місця постійного проживання , його дружина ніде не працює, він користується центрами гуманітарної допомоги. Також позивач вказав на те, що він страждає на тяжку хворобу- цукровий діабет другого типу та в нього відбулося загострення психічного стану, через що він перебував на лікуванні з 30 листопада по 16 грудня 2022 року. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року провадження по справі відкрите. 26.05.2023 в судовому засіданні відповідач надала суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 26 травня 2023 року відзив на позовну заяву повернуто відповідачу . У вступному слові позивач наполягав на задоволенні позову з підств викладених в позовній заяві, просив суд зменшити розмір аліментів , що стягуються з нього до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, пославшись на те, що наразі його дохід складає 2000,00 гривень на місяць, які він отримує як внутрішньо переміщена особа, а також на погіршення стану здоров`я. Відповідач у вступному слові просила в задоволенні позовних вимог відмовити , зазначила, що у відповідача жодних хвороб не має та він вводить суд в оману. Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово учасників справи, оцінивши надані докази у їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є колишнім подружжям, в яких є спільна дитина :\~ [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем. Рішенням Жовтневого \~районного \~суду \~м.\~Запоріжжявід 29 вересня 2022 року у справі № 331/2448/22стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 09 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції Українитастаттею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно дост.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей150,180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1статті 192\~СК України\~передбачає, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішеннямсудуза позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із нихта в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної нормиСК Українизміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього зявився додатковий обовязок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно зроз`ясненнями, які виклачені у п.23Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 24 вересня 2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка навчається у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю». Згідно довідки від 17.03.2023 № 3504-7501569197 [PERSON] взятий на облік внутрішньо переміщеної особи , його фактичне місце проживання зазначено за адресою: [ADDRESS] . Позивач, звертаючись до суду з даним позом вказував на те, що погіршився стан його здоров`я і він вимушений лікуватись на стаціонарі. На підтвердження зазначеного позивач надав: Виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 14494,\~з якої вбачається, що\~ [PERSON] проходив стаціонарне обстеження і лікування з 17 листопада 2022 року по 26 листопада 2022 року в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня»; Епікриз , відповідно до якого позивач проходив стаціонарне обстеження і лікування з 30 листропада 2022 по 16 грудня 2022 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2859/23 , згідно з якою, [PERSON] проходив стаціонарне лікування в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» з 25 квітня 2023 по 25 травня 2023 року . У вищевказаних виписках вказано, що позивач страждає на тяжкі хвороби: цукровий діабет 2 типу , середньої важкості, діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, змішаний розлад особистості, декомпенсація. Позивач вказує на те, що його дохід складає 2000,00 гривень на місяць, які він отримує в якості допомоги як внутрішньо переміщена особа. Доказів отримання позивачем інших доходів матеріали справи не містять, і відповідачем зазначені обставини не спростовано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку , що позивачем доведено, що в нього змінився матеріальний стан та стан його здоров`я - після ухвалення рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, оскільки на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача зазначені вище обставини були відсутні. Частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з\~ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»\~визначено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від\~6\~до 18\~років складає\~ 2833\~гривні. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6ст.81 ЦПК України). Суд, виходячи з розміру отриманих позивачем доходів та стану здоров`я , враховує, що визначений судом у рішенні від 29 вересня 2022 року розмір аліментів - 1/4 частина від його заробітку (доходу) є значно більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на зміну матеріального стану позивача, а також враховуючи стан здоров`я [PERSON] , суд дійшов висновку, що наявні правові підстави передбачені ч.1\~ст.192 СК України\~для зміни розміру аліментів визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2022 року. А відтак, суд вважає вірним зменшити розмір стягнутих з\~ [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного вікувідповідає вимогам сімейного законодавства, крім того, вказаний розмір аліментів в майбутньому може бути змінений за позовом матері дитини у разі покращення матеріального стану позивача та стану його здоров`я. . Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати слід вирішитри відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved