Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 47 МИКР-СР* від 16 січня 2008 року яка складається із 3 % річних від простроченої суми за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 2275,57 доларів США. Також просить стягнути із відповідача судові витрати по справі. Посилається на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 16 січня 2008 року був укладений кредитний договір № 47 МИКР-СР*, відповідно до якого відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором. Відповідно до положень Кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого за перід з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року утворилася заборгованість за 3% від простроченої суми у розмірі 2275,57 доларів США. Ухвалою від 01 лютого 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 23 лютого 2023 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 22 лютого 2023 року) від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.31-35), відповідно до якого вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що не укладала вищезазначеного кредитного договору, кредитні кошти не отримувала, тому не має заборгованості за ним. Протилежне позивачем доведено не було, доказів на підтвердження свої вимог ним подано не було. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 47 МИКР-СР* від 16 січня 2008 року була перервана пред`явленням 12 жовтня 2011 року позову до суду. Після переривання строк розпочався 13 жовтня 2011 року, закінчився 13 жовтня 2014 року. Повторно з позовом до суду позивач не звертався. Отже, позивачем був пропущений строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором. Вважає, що кредитор має право пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, лише разом із пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Дана ситуація позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги строку позовної давності, а кредитору дає можливість обійти вимоги про застосування позовної давності до неї. 27 лютого 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат (а.с. 58-59), відповідно до якої відповідач просить стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн 00 коп., що еквівалентно 1100 доларів США за курсом НБУ на день здійснення оплати, та витрати на доставку кореспонденції в розмірі 500 грн 00 коп. Зазначає, що докази щодо розміру витрат, які відповідач має сплатити в зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після винесення рішення суду за наслідками розгляду справи. 28 березня 2023 року до суду від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.61-77), який суд приймає в силу пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Разом з тим, суд не вбачає логічних підстав для подання представником позивача клопотання про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив по даній справі в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Разом із відповіддю на відзив представником позивача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.68-70), відповідно до якого вона просить зменшити до мінімально розумної суми витрати на професійну правничу допомогу. Посилається на те, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним конкретним обставинам справи та фінансовому стану обох сторін. Крім того, 28 березня 2023 року до суду від представника позивача надійшов відзив на заяву про розподіл судових витрат (а.с.78-80), відповідно до якої просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу (55000 грн 00 коп.) не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості. Щодо подання представником позивача клопотання про продовження процесуальних строків для подання даного відзиву, то суд знову ж таки не вбачає логічних підстав для подання представником позивача клопотання про продовження процесуального строку в зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. 22 березня 2023 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.88-92), яка є аналогічною первісній позовній заяві та підписана представником Савіхіною А.М. До заяви додані докази, що підтверджують повноваження представника. 31 березня 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду (а.с.95-104) з тих підстав, що заява подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки заява підписана уповноваженою довіреністю особою, на конверті зазначена інша особа, яка не має відповідних повноважень. Також відповідачем до суду подане заперечення проти клопотання позивача про продовження строку, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні даного клопотання. Посилається на те, що клопотання позивача не містить обгрунтування того, які саме обмеження впроваджені в зв`язку з карантином та як саме це перешкодило подати відповідь на відзив у встановлений законом строк, чому такі обмеження припинилися через 16 днів після отримання копії відзиву на позов. Вважає, що відсутні обставини, які б об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на подання відповіді на відзив протягом встановленого строку. 24 квітня 2023 року до суду надійшло пояснення представника позивача, відповідно до якого позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що банком надані докази на підтвердження факту укладення кредитного договору та наявності невиконаних кредитних зобов`язань (розрахунок заборгованості, копія кредитного договору, копія документа, що посвідчує особу відповідача). Станом на день звернення до суду із позовом за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором, відповідачем докази належного виконання договору не надані. В той же час прийняте судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог при збереженні існуючих правовідносин не є перешкодою для звернення до суду з метою вирішення спору. Застосування ст.625 ЦК України має компенсаційний, а не штрафний характер. Нарахування 3 % річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за весь час прострочення, право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає зв кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Кредитний договір є чинним та продовжує свою дію. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 21 грудня 2007 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 47 микр-ср (а.с.11-15). До копії договору представником позивача додана виписка по рахунку [PERSON] за період з 21 грудня 2007 року по 26 грудня 2022 року. (а.с.9). Крім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача поданий розрахунок заборгованості 3% річних (а.с.4), з якого вбачається, що розрахунок зроблений на основі основної суми заборгованості за період із 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 25261, 06 доларів США. Згілно даного розрахунку 3 % річних за період з з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року складають 2275,57 доларів США. Згідно доданої до відповіді на відзив виписки з рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період із 21 грудня 2007 року по 01 березня 2023 року. Відповідачем на заперечення позовних вимог подано копію позовної заяви ПАТ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.43-45), копію ухвали про відкриття провадження у справі від 12 жовтня 2023 року у справі № 0417/2-3547/2011 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.43); копію рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2019 року (а.с.47-55) по вищезазначеній справі. Із сайту «Реєстр судових рішень» вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року було скасоване рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2019 року і ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог по справі № 0417/2-3547/2011 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено. Постанова набрала законної сили в день її прийняття. Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, до матеріалів справи доданий розрахунок 3% річних (а.с.4), який зроблений з врахуванням суми заборгованості за вищезазначеним кредитним договором 25261,06 доларів США. Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за період із 21 грудня 2007 року по 26 грудня 2022 року (а.с.9) розбір заборгованості за кредитним договором становить 7597,74 доларів США. Згідно виписки з особового рахунку відповідача за період з 21 грудня 2007 року по 01 березня 2023 року (а.с.70-71) розбір заборгованості - 28251,44 доларів США. У позовній заяві (а.с.2) зазначено, що сума заборгованості за кредитним договором, з якої нараховується 3 % річних, складає 48294,58 доларів США. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що неоднозначність розміру заборгованості відповідача перед АТ «КБ «ПриватБанк», що міститься у поданих представником позивача доказах, не дає можливості перевірити правильність нарахування 3% річних. Позивачем будь-яких пояснень з цього приводу надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь АТ «КБ «ПриватБанк» 3 % річних в розмірі 2275,57 доларів США. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. Що стосується вимоги відповідача про розподіл судових витрат, зокрема про стягнення із позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн 00 коп., що еквівалентно за курсом НБУ на день здійснення оплати 1100 доларів США, та витрати за доставку кореспонденції в розмірі 500 грн. 00 коп., слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 27 лютого 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат (а.с. 58-59), відповідно до якої відповідач просить стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн 00 коп., що еквівалентно 1100 доларів США за курсом НБУ на день здійснення оплати, та витрати на доставку кореспонденції в розмірі 500 грн 00 коп. Зазначає, що докази щодо розміру витрат, які відповідач має сплатити в зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після винесення рішення суду за наслідками розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що відповідачем зроблена відповідна заява, суд вирішує дане питання відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України та надає відповідачу [PERSON] строк для подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.634, 1046, 1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed