Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

06.04.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява. У своїй заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Виконавчому комітеті Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис №1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що упродовж тривалого часу [PERSON] зловживає спиртними напоями, після зловживання алкоголю він становиться агресивним, вчиняє сварки та застосовує до позивачки домашнє насильство, яке проявляється у вигляді психологічного та фізичного насилля. В наслідок цих обставин, позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі та збереження шлюбних відносин неможливі. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 06.04.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. 19.04.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. 05.05.2023 до суду надійшло клопотання [PERSON] про надання строку на примирення подружжя тривалістю шість місяців. Ухвалою суду від 16.05.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення подружжя. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивачка не з`явилася, 16.05.2023 подала до суду клопотання в якому позивні вимоги підтримала, заперечувала проти клопотання відповідача про надання часу на примирення, просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала (а.с. 35). Представником позивачки - адвокатом Волошиною О.В. 27.04.2023 надіслано до суду клопотання про проведення розгляду за відсутності позивачки та її представника, проти заочного розгляду не заперечувала (а.с.30). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис в розписці про отримання судової повістки (а.с.34). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивачки, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 16.05.2023 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.05.2015 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.05.2015 (а.с. 13). Також судом встановлено, що упродовж тривалого часу [PERSON] зловживає спиртними напоями, внаслідок чого стає агресивним, вчиняє сварки та застосовує до [PERSON] домашнє насильство, що виражається у вигляді психологічного тиску та фізичного насилля. 28.07.2022 та 17.03.2023 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , що підтверджується копіями постанов Решетилівського районного суду Полтавської області від 28.07.2022 (а.с.36-37) та від 17.03.2023 (а.с.38-39). Також, 12.04.2023 Решетилівським районним судом Полтавської області відносно [PERSON] видано обмежувальний припис строком на шість місяців, що підтверджується копією даного рішення суду (а.с. 40-43). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також з огляду на протиправну поведінку відповідача, який вчиняє щодо позивачки домашнє насильство та встановлення рішенням суду обмежувального припису строком на 6 місяців, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому наявні підстави, в розумінні ст. 112 СК України, для задоволення позову, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 32528798800006584320 від 30.03.2023 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 16). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved