Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 06.09.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із матір?ю. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у позивачки відсутні спільні інтереси із чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного побуту не ведуть тривалий час, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору щодо поділу майна немає. Також позивачка зазначає, що нею із відповідачем не було досягнено згоди щодо добровільного утримання дітей, що змусило її звернутися до суду. Зважаючи на те, що батько зобов?язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, просила стягнути з нього на її користь на утримання двох дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 15 000,00 грн. на кожну дитину. Ухвалою судді від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 12.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги у частині розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти задоволення позову щодо стягнення аліментів але у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Зауважив, що на його утриманні перебуває його мати - [PERSON] , 1958 року народження, яка має інвалідність 2-ої групи з 23.09.1987 року довічно та потребує постійної матеріальної допомоги на лікування, придбання ліків, проходження обстежень, оплати комунальних послуг, а також для закупівлі продуктів харчування, оскільки вона отримує пенсію у середньому лише 2500 грн. Також, відповідач є студентом 1 курсу інституту економіки та менеджменту Івано-Франківського Національного технічного університету нафти і газу та має оплачувати навчання, вартість якого становить 42360 грн. на рік. Важливою обставиною для визначення розміру аліментів також є те, що спільний будинок подружжя залишився у користуванні дружини та дітей, а [PERSON] вимушений орендувати житло та сплачувати за оренду 8000 грн. щомісяця. Вважає неспівмірними із складністю справи витрати за надання правничої допомоги позивачці у сумі 5300 грн Враховуючи вищевикладене, не заперечував проти часткового задоволення позову. 12.05.2023 року позивачкою [PERSON] до суду та відповідачу направлено відповідь на відзив на позовну заяву. Згідно відповіді на відзив, позивачка погодилася на запропонований відповідачем розмір аліментів на утримання дітей, а сам 1/3 частку від усіх його доходів. Наполягала на стягненні на її користь витрат за надання правничої допомоги у сумі 5300 грн., оскільки розмір гонорару було погоджено адвокатом із клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Така ж позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі №910/12876/19. 16.05.2023 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] на відповідь на відзив. Згідно яких відповідач вважає, що суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial