Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

29 березня 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, згідно якого [PERSON] (далі позивачка) просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на її утримання аліменти, як матері з якою проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що під\~час шлюбу\~у сторін\~народився син [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з позивачкою. Оскільки дитина малолітня і позивач не може за даної обставини працевлаштуватися для того, щоб заробити кошти на своє існування, позивач просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі частини від усіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, ніяких заяв не надавав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом\~\~встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2019 року. ( а.с.3) Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.05.2022 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 132 батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.4) Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки, в результаті чого подружжя перестало вести спільне господарство та на даний час мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з матір`ю [PERSON] , знаходяться на її утриманні, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 28.03.2023 року, згідно якого по місцю фактичного проживання малолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, є все необхідне для розвитку дитини (а.с.5) Після того, як подружжя припинило сімейні відносини між ними була досягнута домовленість про те, що відповідач у добровільному порядку буде матеріально допомагати у вигляді сплати аліментів на утримання дитини та утримання позивачки, як матері з якою проживає малолітня дитина, однак на момент звернення позивача до суду відповідач повністю відмовився від утримання. Дані обставини стали причиною того, що позивач звернулася до суду з заявою про винесення судового наказу про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. 30 березня 2023 року за вищевказаною заявою Роздільнянським районним судом Одеської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 29.03.2023 року та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . У зв`язку з тим, що дитина малолітня і позивач не може за даної обставини працевлаштуватися для того, щоб заробити кошти на своє існування, [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає малолітня дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік, повинні матеріально забезпечувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України\~\~ жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст. 84 СК України\~\~ дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України\~\~ право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно вії її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч.1\~ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1\~ст.79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У зв`язку з вищевикладеним, суд враховує ті обставини, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе; відповідач є особою працездатного віку, та, на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає необхідним (з урахуванням наявності судового наказу про стягнення аліментів в розмірі ) стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти на її утримання в розмірі \~1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 29.03.2023 і до досягненням сином [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.\~\~ На підставі\~ст.ст.75,77,79,80,81\~Сімейного\~кодексу\~України,\~

Outcome: partial