Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 02 серпня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 149. Від шлюбу у них є двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~За час спільного проживання вони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали часті сварки. Сімейні справи не обговорюють, почуття до відповідача охололи. Шлюбні відносини між ними мають формальний характер з січня 2018 року. В них зовсім різні погляди на життя та побут. Сторони переконалися, що є зовсім різними людьми, тому позивачка вирішила розірвати шлюб, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , малолітню дитину проживати з нею та стягнути на її користь сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника адвоката Каліннікова М. О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 02 серпня 2003 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 149. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітню дочку. За час спільного проживання сторони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали часті сварки. В них зовсім різні погляди на життя та побут. З січня 2018 року шлюбні відносини між ними мають формальний характер, сімейні справи не обговорюють. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~073,60 гривень.

Outcome: approved