Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У січні 2023 року до суду надійшла указана позовна заява з посиланням на те, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 08.06.2022 року в справі № 295/3408/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 19.09.2022 року, позов задоволено частково: 1) визнано недійсним договір дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що укладений 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Євдокимовим С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 929; 2) скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52504830 від 03.06.2020 року, номер запису про право власності: 36740863 від 03.06.2020 року, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова Є.М. про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . За змістом позовної заяви, 04.11.2022 року позивач [PERSON] з метою належного виконання вказаного вище рішення суду та необхідністю реалізації своїх прав як стягувача за іншими зобов`язаннями [PERSON] , а також у зв`язку із визнанням недійсним договору дарування звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Русецького І.В. із заявою про державну реєстрацію прав на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за належним власником - [PERSON] . Однак 08.11.2022 року нею отримано рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, яке за своїм змістом вказує про відсутність належного та повного механізму виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 08.06.2022 року в справі № 295/3408/21 та містить у собі необхідність звернення до суду з вимогою щодо застосування наслідків недійсності договору. Уточнивши позовні\~вимоги,\~позивач просить\~відновити становище\~сторін,\~яке існувало\~до порушення\~її прав\~як стягувачки,\~застосувавши наслідки\~визнання недійсним\~договору дарування\~1/3\~частки квартири\~ [ADDRESS] ,\~укладеного 03.06.2020\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~який був\~посвідчений приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Євдокимовим\~С.М.\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~929,\~у порядку,\~визначеному чинним\~законодавством України, а саме шляхом повернення відповідних прав [PERSON] у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації набуття таких речових прав на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Також просить понесені судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 22.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не направили. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності із зазначенням про підтримання позовних вимог. Відповідачі та треті особи причин неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ \~ Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 08.06.2022 року в справі № 295/3408/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 19.09.2022 року, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Євдокімов Сергій Михайлович, про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину та визнання права власності задоволено частково: 1) визнано недійсним договір дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що укладений 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Євдокимовим С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 929; 2) скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52504830 від 03.06.2020 року, номер запису про право власності: 36740863 від 03.06.2020 року, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова Є.М. про проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за зверненням [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Русецьким І.В. 08.11.2022 року прийнято рішення про відмову в державній реєстрації права власності на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Мотивами такого рішення було подання [PERSON] заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без підтвердження на те повноважень. Як убачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2022 року, в реєстрі міститься інформація про право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] на підставі укладеного 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Євдокимовим С.М. договору дарування 1/3 частки квартири. Отже, така інформація наявна в реєстрі після ухвалення судом рішення, яке набрало законної сили, щодо визнання вказаного договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на частку квартири за [PERSON] . За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої\~статті 37\~цього Закону,\~на підставі\~рішення Міністерства\~юстиції України,\~а також\~у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними\~чи скасування\~на підставі\~судового рішення\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~що мало\~наслідком державну\~реєстрацію зміни,\~припинення речових\~прав,\~обтяжень речових\~прав,\~відповідні права\~чи обтяження\~повертаються у\~стан,\~що існував\~до відповідної\~державної реєстрації,\~шляхом державної\~реєстрації змін\~чи набуття\~таких речових\~прав,\~обтяжень речових\~прав.\~При цьому\~дата і\~час державної\~реєстрації набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~що були\~припинені у\~зв`язку з\~проведенням відповідної\~державної реєстрації\~та наявні\~в Державному\~реєстрі прав,\~у тому\~числі в\~його невід`ємній\~архівній складовій\~частині,\~залишаються незмінними. Згідно ст.\~216\~ЦК України\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Правові\~наслідки,\~передбачені частинами\~першою та\~другою цієї\~статті,\~застосовуються,\~якщо законом\~не встановлені\~особливі умови\~їх застосування\~або особливі\~правові наслідки\~окремих видів\~недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Суд враховує наступний правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20.08.2020 року в справі № 916/2464/19. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року в справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року в справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року в справі № 569/17272/15-ц. З огляду на те, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 08.06.2022 року в справі № 295/3408/21, яке набрало законної сили 19.09.2022 року, визнано недійсним договір дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] , укладений 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , а також скасовано рішення про державну реєстрацію права за [PERSON] на предмет договору дарування, з метою захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним на підставі ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» застосувати наслідки визнання недійсним договору дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] , укладеного 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , у вигляді повернення відповідних прав [PERSON] у стан, що існував до відповідної державної реєстрації права власності, шляхом державної реєстрації набуття таких речових прав на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] . За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено документально.

Outcome: approved