Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

25.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позову зазначає, що 11.01.2005 року був прийнятий на роботу у ВП «Южно-Українська атомна електрична станція» на посаду електрогазозварювальника 2 розряду згідно з наказом №07Лс від 10.01.2005 року. 07.07.2020 року він був звільнений з роботи наказом № 581-ос від 07.07.2020 року. 31.03.2011 року при виконанні трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок. Так, під час проведення зварювальних робіт на висоті більше 4 метрів він упав униз на бетонну підлогу та отримав тяжку черепно-мозкову травму з переломом скроневої кістки і порушенням вестибулярного апарату. За даним випадком було складено акт за формою Н-1 № 1 від 07.10.2011 року та акт за формою Н-5 від 07.10.2011 року. 15.11.2011 року цей страховий випадок (трудове каліцтво) був зареєстрований в Южноукраїнському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 09.12.2011 року йому при первинному огляді було встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку із виробничою травмою від 31.03.2011 року та 3 група інвалідності по причині трудового каліцтва. Згодом згідно з довідкою МСЕК від 13.12.2018 року серії 10ААА № 250722 позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності вже 60%, тобто стан його здоров`я за сім років значно погіршився. Відповідно до довідки МСЕК від 13.12.2018 року серії 12ААА № 550516 інвалідність по причині трудового каліцтва була йому встановлена на строк до 01.01.2022 року. Довідкою МСЕК від 17.01.2022 року серії 12ААА № 096615 позивачу підтверджена стійка втрата професійної працездатності у 60%, а відповідно до останньої довідки МСЕК від 17.01.2022 року серії 12ААВ № 598225 інвалідність по причині трудового каліцтва встановлена йому вже безстроково. Через отриману травму в позивача назавжди порушилась хода, він частково втратив слух і поступово почав втрачати зір, що підтверджується відповідною медичною документацією. Позивач страждає від сильного головного болю, запаморочення голови, погіршення самопочуття після незначного фізичного навантаження та при зміні погоди. Вважає, що відповідачем було грубо порушене його право у сфері трудових відносин, а саме: право на безпечні та нешкідливі умови праці, що у свою чергу завдало йому фізичний біль та душевні страждання, призвело до втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вже більше десяти років вимагає від нього чималих додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач, як його роботодавець, не забезпечив йому безпечні умови праці, і втрата ним працездатності настала саме через негативні виробничі фактори зі сторони відповідача під час виконання позивачем трудових обов`язків, а тому, саме на відповідачу лежить обов`язок по відшкодуванню заподіяної йому моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди у нього виникло з 09.12.2011 року з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 200000 грн., виходячи з сили фізичного болю, який він переживав після падіння, тривалості наслідків травмування у вигляді незникаючого хворобливого стану. Після нещасного випадку на виробництві він вже не міг працювати за набутою професією електрогазозварювальника, враховуючи роботу за кордоном, що гідно оплачується, та належним чином утримувати свою сім`ю. Внаслідок чого у 2014 році його сім`я розпалася, дружина з сином пішли, залишивши його, інваліда трудового каліцтва з ураженням слуху та опорно-рухового апарату, на самоті без жодної побутової та емоційної підтримки. Крім того, відповідач, бажаючи позбутися маломобільного працівника-інваліда, володіючи інформацією, що він, з метою профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19 (хворіла мати позивача), приймав краплі спиртової настоянки прополісу, яка, можливо, могла спричинити запах з ротової порожнини, зімітував факт перебування його на роботі, начебто, у нетверезому стані та цинічно звільнив за п. 7 ст. 40 КЗпП України, остаточно розтоптавши таким чином його гідність. Враховуючи той факт, що втрата ним здоров`я призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків, незручностей у побуті, постійного фізичного дискомфорту, вимагаючи від нього додаткових зусиль для організації життя, провокуючи погіршення його матеріального становища зниження прибутків, витрати на медикаментозне лікування, виходячи з характеру його душевних страждань, засад розумності та справедливості, заявлена ним сума стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, є абсолютно виправданою. Ухвалою судді від 01.02.2022 року відкрите провадження по справі, вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання (а.с. 76). У встановлений судом строк представником ДП «НАЕК «Енергоатом» подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач та відповідач дійсно перебували у трудових відносинах. Так, згідно з Актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 07.10.2011 року, який затверджений начальником управління Держгірпромнагляду України у Миколаївській області, було встановлено, що причиною нещасного випадку на виробництві було невиконання [PERSON] посадових обов`язків та вимог інструкції з охорони праці. У відповідності до п. 57 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337, рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акту за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні). Вищезазначений Акт у судовому порядку не скасовано, тому сумніватись у достовірності викладених у ньому фактів щодо обставин події, яка сталась з [PERSON] , та ступенем вини останнього, в частині порушення посадових обов`язків та інструкції з охорони праці, немає. Вважають посилання позивача на те, що звільнення останнього за п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу працівника на роботі у нетверезому стані, завдало йому моральної шкоди, некоректним та егоїстичним. Так, [PERSON] було подано до суду позовну заяву про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення, однак, судами всіх інстанцій було встановлено та констатовано, що останнього звільнили у відповідності до вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений Законом. А тому, посилання позивача на прийняття ним спиртової настоянки в лікарських цілях, не відповідає дійсності та не потребує окремого спростування. Вважають, що [PERSON] з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АСЕ моральної шкоди завдано не було, оскільки перелічені позивачем події, які відбулись з останнім, мали місце виключно з вини останнього. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 80-81). 02.05.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] .. Останній вказує на те, що вина в настанні нещасного випадку на виробництві, що стався з ним, комісією встановлена як обопільна не тільки його, а й відповідальних посадових осіб будівельно-монтажного управління відповідача, його безпосередніх керівників. Зазначає, що акт за формою Н-1 № 1 від 07.10.2011 року є підтвердженням заподіяння йому саме виробничої травми, а не побутової. Просить не брати до уваги заперечення відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 111-112). В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просили про задоволення позову. Представник відповідача не визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також, у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про зміну назви відповідача, мотивоване тим, що після подання позовної заяви до суду, з 21.04.2022 року у відповідача змінилося найменування з Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». З`ясувавши правові позиції сторін, допитавши свідків, детально дослідивши представлені сторонами у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, моральна шкода являє собою вид матеріальної відповідальності роботодавця за шкоду, заподіяну працівникові внаслідок порушення його законних прав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1 та п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності, правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у 2003 році закінчив інститут післядипломної освіти Державного аграрного університету і здобув професію (кваліфікацію) електрогазозварювальник 3 розряду (а.с. 14). Згідно наказу № 07 Лс від 10.01.2005 року, [PERSON] прийнято на роботу в БМУ ВП «ЮУ АЕС» на посаду електрогазозварювальника 2 розряду (а.с. 17-22, 24). Наказом № 581-ос від 07.07.2020 року трудовий договір з [PERSON] розірвано на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України (за появу на роботі в нетверезому стані) (а.с. 25). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 гр. трудове каліцтво (а.с. 15). Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затверджений начальником управління Держгірпромнагляду України по Миколаївській області 07.10.2011 року, під час виконання позивачем трудових обов`язків 31.03.2011 року стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: наслідки тяжкої черепно-мозкової травми з переломом піраміди скроневої кістки зліва, вирізне ний вестибулоатактичний синдром. Післятравматична нейросенсорна туговухість на праве вухо, глухота на ліве вухо. Церебростенічний синдром. Травма тяжка. Обставини, за яких стався нещасний випадок, зазначені у вищезазначеному Акті. Причинами нещасного випадку є: основна невиконання посадових обов`язків; супутні невиконання вимог інструкції з охорони праці. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: [PERSON] майстер 3 групи промислової дільниці будівельно-монтажного управління, не виконав вимоги р. 4 «Посадової інструкції майстра 3 групи» ИД.0600.0038 в частині здійснення належного контролю за виконанням робіт підлеглим персоналом; [PERSON] начальник промислової дільниці будівельно-монтажного управління, не виконав вимоги п. 5.2 «Посадової інструкції начальника дільниці 3 групи» ИД.0600.0023 в частині здійснення належного контролю за виконанням виробничих завдань підлеглим персоналом; [PERSON] електрогазозварювальник 3 розряду будівельно-монтажного управління, не виконав вимоги п. 4.1. «Посадової інструкції електрогазозварювальника 3 розряду» ИД.0600.0089 та п.1.15 «Інструкції з охорони праці електрогазозварювальника 3 розряду» ОТ.0600.01.028 в частині своєчасного та якісного виконання змінного завдання, одержаного від майстра безпосередньо перед початком виконання робіт під підпис у журналі змінних завдань, забезпечуючи при цьому власну безпеку, а також безпеку інших робітників. Свідки нещасного випадку відсутні (а.с. 26-31). Згідно до п. 6.1 Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31.03.2011 року близько 14 години у відокремленому підрозділі «Южно-Українська АЕС» державного підприємства ДП НАЕК «Енергоатом» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (код ЄДРПОУ 20915549) від 07.10.2011 року, висновки комісії: вважаючи те, що потерпілий [PERSON] отримав травми в робочий час та був виявлений на території підприємства, де він працює, у відповідності з вимогами п.14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112, даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом і скласти акт за формою Н-1 (а.с. 32-39). Відповідно до п. 4.1 вищезазначеного акту технічних причин нещасного випадку комісія не вбачає. Організаційні причини (п. 4.2 Акту): 4.2.1. порушення трудової та виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків, а саме: невиконання вимог р. 4 «Посадової інструкції майстра 3 групи» та п. 5.2 «Посадової інструкції начальника дільниці 3 групи» про здійснення належного контролю за виконанням виробничих завдань підлеглим персоналом; невиконання вимог п. 4.1. «Посадової інструкції електрогазозварювальника 3 розряду» та п.п.1.15 «Інструкції з охорони праці електрогазозварювальника 3 розряду» про своєчасне та якісне виконання змінного завдання, одержаного від майстра безпосередньо перед початком виконання робіт під підпис у журналі змінних завдань, забезпечуючи при цьому власну безпеку, а також безпеку інших робітників. Психофізіологічних причин нещасного випадку комісія не вбачає (а.с. 4.3 Акту). Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначені в п.6.2. даного Акту. Постановою Южноукраїнського міського відділення Управління ВД Фонду соціального страхування України в Миколаївській області від 21.04.2020 року №1413/195/195.1/44, [PERSON] нараховано щомісячну страхову виплату у розмірі 4738,04 грн. з 01.03.2020 року по 12.12.2021 року (а.с. 40). [PERSON] було здійснено розрахунок перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2020 року (а.с. 40). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 09.12.2011 року (а.с. 41) [PERSON] при первинному огляді було встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку із виробничою травмою від 31.03.2011 року та 3 група інвалідності по причині трудового каліцтва. Згідно з довідкою МСЕК від 13.12.2018 року серії 10ААА № 250722 позивачу була встановлена ступінь втрати професійної працездатності - 60% (а.с. 42). Відповідно до довідки МСЕК від 13.12.2018 року серії 12ААА № 550516 інвалідність по причині трудового каліцтва була встановлена [PERSON] на строк до 01.01.2022 року (а.с. 43). Довідкою МСЕК від 17.01.2022 року серії 12ААА № 096615 позивачу підтверджена стійка втрата професійної працездатності у 60% (а.с. 44-45). Відповідно до довідки МСЕК від 17.01.2022 року серії 12ААВ № 598225 інвалідність по причині трудового каліцтва встановлена [PERSON] безстроково (а.с. 46-47). В матеріалах справи наявні медичні документи відносно [PERSON] щодо стану його здоров`я (а.с. 48, 49, 50-51, 52-54, 55, 56, 57-62, 63, 64, 65-66, 67, 68, 69, 70, 71, 72), видані лікарями: невропатологом, отоларингологом, офтальмологом, неврологом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №486/1186/20 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.11.2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 09.02.2021 року залишено без змін. Даними рішеннями суду було встановлено факт появи позивача на роботі у нетверезому стані, що стало підставою для його звільнення з роботи (а.с. 82-94). Відповідно до ст. 159 КЗпП України, працівник зобов`язаний: знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов`язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди; співробітничати з роботодавцем у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров`ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або посадову особу. Однак, відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с. 26-31) та Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31.03.2011 року близько 14 години у відокремленому підрозділі «Южно-Українська АЕС» державного підприємства ДП НАЕК «Енергоатом» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (а.с. 32-39) вбачається, що зазначений нещасний випадок стався з вини позивача [PERSON] , який порушив вимоги п. 4.1. «Посадової інструкції електрогазозварювальника 3 розряду» ИД.0600.0089 та п.1.15 «Інструкції з охорони праці електрогазозварювальника 3 розряду» ОТ.0600.01.028 в частині своєчасного та якісного виконання змінного завдання, одержаного від майстра безпосередньо перед початком виконання робіт під підпис у журналі змінних завдань, забезпечуючи при цьому власну безпеку, а також безпеку інших робітників. Отже,\~згідно матеріалів\~справи настання\~нещасного випадку\~на виробництві\~сталося,\~також,\~і з\~вини самого\~позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed