Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 06.07.2007 між сторонами було підписано заяву б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 19.01.2023 заборгованість становить 33957,93 гривень. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.07.2007 у сумі 33\~957,93 гривень та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача. 28.02.2023 судом було зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. З відповіді Департаменту вбачається, що в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , на території міста Дніпра відсутні. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та через сайт Судова влада України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщеним належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.07.2007 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 19.01.2023 заборгованість за кредитним договором становить\~33957,93 грн., з яких: 27826,22 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6131,71 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Так, частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету, а умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідно до положень ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував її тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, паспорт споживчого кредиту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Проте, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника,не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за договором кредиту. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів. Суд, враховує поданий позивачем розрахунок заборгованості та довідку про отримання платіжних карток, як підтвердження того, що відповідач отримував кошти від Банку. Проте, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому щодо актуальності вказаної редакції Умов та правил надання банківських послуг у зв`язку із затвердженням їх наказом відхиляються. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами не дає підстав вважати, що з відповідачем погоджені розмір відсотків, порядок та підстави їх нарахування. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача лише заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27826,22 грн. Вимога позивача щодо стягнення\~заборгованості за простроченими відсотками, не підлягає задоволенню. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2199,35 грн. (2684,00 грн. х 27826,22 грн. : 33\~957,93 грн.).

Outcome: partial