Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданому нею первісному позові зазначає, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом і витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За її згодою у 2021 році відповідачі вселились у даний будинок під умовою укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку. Частину узгодженої суми відповідач сплатив, іншу частину мав сплатити до травня 2022 року, але по сьогоднішній день не оплатив її, тому на час звернення до суду з вини відповідача договір купівлі-продажу будинку не укладений. Відповідачі ігнорують неодноразові просьби виселитись з будинку, продовжують ним користуватись без відповідних правових підстав. На даний час в будинку проживають [PERSON] , його дружина на неповнолітні діти. Умовою вселення відповідачів в спірний будинок було придбання відповідачами цього будинку в майбутньому. Однак вважати таку умову попереднім договором купівлі-продажу підстави відсутні, оскільки не дотримано законодавчі приписи щодо письмової форми і нотаріального посвідчення такого договору. Позивач стверджує, що відповідачі вселились в належний позивачу будинку за її згодою, тим самим набули право користування житлом. При цьому строк майнового сервітуту був визначений подією - сплатою усієї суми до травня 2022 року та укладенням в майбутньому договору купівлі-продажу. Позивач зазначає, що є зареєстрованим власником будинку, відтак має право користуватись і розпоряджатись ним на власний розсуд. Договір купівлі-продажу на цей час не укладено, тому законних підстав для проживання в буднику відповідачі не мають, в добровільному порядку виселятись не бажають. Відтак позивач, посилаючись на положення ст.ст.317, 319, 391, 401, 403 ЦК, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення; а також на те, що вона як, зареєстрований власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд; договір купівлі-продажу на цей час не укладено, тому законних підстав для проживання в буднику відповідачі не мають, а в добровільному порядку виселятись не бажають, тому просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом виселення з нього відповідачів. Ухвалою судді від 02.03.2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] та його представник подав зустрічний позов до [PERSON] про повернення сплаченого авансу у зв`язку з нікчемністю попереднього договору. У зустрічному позові зазначається, що 17.12.2021 р. між ним та відповідачем [PERSON] та її дочкою [PERSON] був укладений попередній договір предметом якого сторони визначили укладення в майбутньому договору купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Відповідно до попереднього договору сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу на попередньо узгоджену дату, після передачі в травні 2022 року другої частини коштів. За попереднім договором сторони домовилися, що [PERSON] та його сім`я 17 грудня 2021 року після передачі відповідачці коштів в розмірі 1289 доларів США (35 000 грн.) за курсом 27,15 грн., який закріплено на подальшу виплату коштів за будинок, вселяються в будинок в [ADDRESS] . Подальша виплата мала відбутися до травня 2022 року у сумі 2211 доларів США (60 000 грн.), після чого відповідачка зобов`язалась передати всі необхідні для продажу документи та укласти договір купівлі-продажу. Відповідачка [PERSON] повідомила [PERSON] , що вона даний будинок успадкувала після батьків і в неї є право власності на будинок, лише відсутній кадастровий номер на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Перед переданням другої суми коштів [PERSON] звернувся до сільського голови, щоб він надав інформацію стосовно документів на даний будинок, на що він повідомив, що в реєстрі речових прав права власності на будинок в [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Після цього [PERSON] і не передав другої частини коштів та намагався вирішити дане питання із [PERSON] та її дочкою [PERSON] , проте нічого вирішили, оскільки відповідачка заявила, що сума переданих коштів в розмірі 1289 доларів США (35 000 грн.) не береться до уваги і вона ще хоче отримати за будинок кошти в сумі 250 000-200 000 тисяч гривень, або щоб [PERSON] та його сім`я висилялися з будинку. Також [PERSON] 05.11.2022 року звернувся із відповідною заявою в поліцію для вирішення даного спору. Крім того, [PERSON] були ним запропоновані різні варіанти вирішення даного питання, позивачка не погодилась, жодних документів на будинок так і не підготувала, а тому основний договір купівлі - продажу між сторонами не уклався. Посилаючись на положення ст. ст. 216,220, 546, 570 ЦК України, відповідач [PERSON] зазначає, що через недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а у разі його недійсності кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину; виконання зобов`язання може забезпечуватися завдатком; завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке мало виникати на підставі договору купівлі- продажу будинку. [PERSON] стверджує, що оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана ним грошова сума [PERSON] у розмірі 1289 доларів США (35 000 грн.) є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а не завдатком. Крім того, у зв`язку з тим, що порушення умов договору відбулося з вини відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , то вона повинна повернути аванс та додатково сплатити суму в розмірі авансу, тобто разом 2578 доларів США (70 000 грн.). Отже, відповідач просить стягнути з [PERSON] на його користь аванс в сумі 1289 доларів США (35 000 грн.) та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь кошти в розмірі авансу в сумі 1289 доларів США (35 000 грн.). Ухвалою від 30.03.2023 р. поновлено [PERSON] строк на пред`явлення зустрічного позову, зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] та об`єднано в одне провадження. Представник позивача подала відзив на зустрічний позов, у якому вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Доводи відповідача про те, що позивач ухиляється від укладання договору купівлі-продажу є голослівними та нелогічними, адже попередньо домовившись з відповідачем про укладення договору купівлі - продажу будинку, позивач фактично виконала умови договору і передала у користування відповідачам нерухоме майно - спірний будинок. Фактично з липня 2021 року відповідачі проживають у спірному домоволодінні та на свій розсуд використовують його, без згоди позивача здійснюють ремонтні роботи, разом з тим позивача до будинку не підпускають. На прохання висилитись не реагують, вчиняють скандали. Фактично відповідачі використовують майже два роки житловий будинок для власного проживання, при цьому свідомо ухиляються від сплати коштів за будинок та укладання договору купівлі-продажу будинку. По суті користуються майном не сплачуючи позивачу коштів за найм (оренду) житла. Звертає увагу на листи про передання коштів долучених до зустрічного позову, в яких отримувачем вказана [PERSON] , а не [PERSON] , крім того в них вказується отримання грошових коштів за будинок за адресою [ADDRESS] , а не [ADDRESS] . Також звертає увагу суду на те, що в зустрічній позовній заяві вказується, що кошти передані [PERSON] є авансом, водночас зазначається про правові наслідки порушення зобов`язання забезпеченого завдатком, тобто це свідчить що відповідач не виключає того, що дані кошти є завдатком, що і стверджується позивачем, оскільки ці кошти були гарантією виконання [PERSON] домовленості за договором купівлі-продажу будинку. Просить відмовити у зустрічному позові. Ухвалою суду від 26.04.2023 р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] будучи повідомленою про час розгляду справи не з`явилась, причини неявки не повідомила. Суд ухвалив розглядати справу за її відсутності з урахуванням того, що її інтереси представляє представник, який є адвокатом та з урахуванням позиції представника про можливість розгляду справи за відсутності позивачки. Представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримала, а в зустрічному позові просить відмовити з підстав, вказаних в первісному позові та відзиві на зустрічний позов. Додатково повідомила, що виходячи зі змісту зустрічного позову, вважає завищеним розмір витрат на правову допомогу, які поніс відповідач [PERSON] . Також додала, що на момент досягнення домовленостей про купівлю-продаж будинку позивачка мала право власності на нього, а саме свідоцтво про право на спадщину видане в 1998 р., однак в реєстр речових прав ці відомості були внесені лише 02.12.2022 р. Вважає, що відсутність таких записів в державному реєстрі не перешкоджало би нотаріусу внести такі відомості під час укладення договору купівлі продажу. Відтак, вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що відсутність правовстановлюючих документів стала підставою для відповідача не передавати іншу частину коштів позивачці, вважає, що цим не доведено той факт, що саме позичка ухилилась від виконання зобов`язань. Невиконання зобов`язання відбулось саме звини відповідачів. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов підтримав, щодо задоволенні первісного позову покладається на розсуд суду. Додатково пояснив, що мав намір придбати будинок в позивачки, вчиняв для цього всі необхідні дії, провів ремонт в будинку, з метою покращення умов проживання в ньому, передав частину коштів за будинок. Гроші в сумі 35\~000 грн. (що на той час відповідало курсу валют 27,15 грн. за долар США) він передав в присутності позивачки, її чоловіка, дочки та зятя, однак розписку про їх отримання писала дочка позивачки [PERSON] , оскільки сама позивачка є інвалідом ІІ групи, повідомила, що тому їй важко писати. Адреса будинку була вказана зі слів позивачки. Після передачі коштів з позивачкою оглянув територію господарства. У подальшому з`ясував, що за позивачкою не зареєстровано право власності на будинок в реєстрі речових прав, тому вирішив себе «підстрахувати» і не передавати іншу частину коштів позивачці, поки нею не будуть виготовлені документи. Пропонував позивачці виготовити відповідні документи та компенсувати за це витрати. Позивачка після початку війни виїхала за кордон, а повернувшись повідомила, що збільшує вартість будинку і хоче продати будинок за ціною 200000 -250000 грн. Він намагався неодноразово домовитись з позивачкою щодо ціни будинку. Оскільки згоди не вони досягнули, то іншої суми коштів за будинок не передав. Інші відповідачі [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими про час розгляду справи не з`явилась, причини неявки не повідомили. Представник третьої особи Дричик А.В. у судовому засіданні у вирішенні первісного позову покладається на розсуд суду, водночас просить врахувати необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей відповідачів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Ст.ст.77-80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі обставини. Позивачці за первісним позовом [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване 02.12.20200 р., підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк. спр. 6). Сторони визнають те, що в грудні 2021 р. вони домовились про те, що позивач продає відповідачу житловий будинок. На цій підставі у грудні 2021 р. відповідачі за згодою позивачки вселились в будинок, сплативши їй частину коштів в сумі 35000 грн., курс долара США становив 27,15 грн., та домовились, що решту коштів відповідачі сплатять позивачці до травня 2022 р. Таке зобов`язання оформлено розпискою від 17.12.2021 р., в якій вказано таке: [PERSON] передав [PERSON] суму в розмірі 1289 доларів США (35\~000 грн.) по курсу 27,15 грн, який закріплюємо на подальшу виплату коштів за будинок у [ADDRESS] . Подальша виплата буде в сумі 2211 грн. (60\~000 грн.) до травня 2022 зобов`язуюсь виплатити залишок коштів (арк. спр. 7). Також суду надано ще одну розписку, в якій вказано таке: «Я [PERSON] отримала від [PERSON] 1289 дол. США (35\~000 грн.). Це сума на виплату будинку у [ADDRESS] . Подальша виплата має складати 2211 дол. США (60\~000 грн.). Після повної виплати коштів зобов`язуюсь передати документи на будинок [PERSON] » (арк. спр. 52). Представник позивача повідомила, що не володіє інформацією щодо валюти в якій передавались кошти позивачці та яку суму було передано, висловила позицію, що позивач не зобов`язана надавати суду таку інформацію. Тому суд з урахуванням вимог ст.ст. 12,13,81 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відтак, як встановлено з пояснень відповідача ним фактично були передані кошти [PERSON] в національній валюті України - 35\~000 грн. Договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладався і в даний час не укладений. Інша частина коштів, що підлягала сплаті відповідно до домовленостей та розписки, відповідачами позивачці не передавалась. Відповідачі в даний час продовжують проживати в домоволодінні позивачки. Згідно з наданою суду інформацією відповідачі зареєстровані за адресою: [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] - [ADDRESS] (арк. спр. 74,50,43,28,17-20). На письмову вимогу позивачки, факт отримання якої відповідач підтвердив, будинок відповідачі не звільнили (арк. спр.9). У зв`язку з цим, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом виселення відповідачів. Щодо позову [PERSON] суд враховує наступне. Згідно зі \~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника\~та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст.391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що між сторонами договір купівлі-продажу будинку відповідно до вимог, встановлених ЦК, не укладався. Умови, що стали підставою для проживання відповідачів у будинку позивачки не виконані. Уся обумовлена сторонами сума коштів у строк, встановлений в розписці, не передавалась. Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, то відповідно, до покупців не перейшло право власності на спірний будинок, тому відповідачі проживають у будинку позивачки без достатніх правових підстав. Оскільки позивачка за первісним позовом [PERSON] є власником спірного домоволодіння, а відповідачі проживають в ньому без передбачених законом підстав, в добровільному порядку відмовляються звільнити домоволодіння, чим порушують права [PERSON] як власника вказаного домоволодіння, суд вважає що її вимоги про усунення перешкод в користуванні нею житлом шляхом виселення відповідачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому суд враховує також ті обставини, що відповідач щодо цих вимог [PERSON] про виселення відповідачів, покладається на розсуд суду. Щодо зустрічного позову, то він підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, позивач за зустрічним позовом [PERSON] , у поданому ним позові посилається на те, що сплачена ним позивачу сума коштів є саме завдатком, відтак підлягає поверненню в подвійному розмірі відповідно до вимог ст.571 ЦК, оскільки договір купівлі\~продажу домоволодіння не було укладено з вини саме позивачки. Договір є нікчемним у зв`язку з недотриманням вимоги про нотаріальне посвідчення договору. [PERSON] просить стягнути аванс 1289 доларів США. (35 000 грн.), а також та кошти в сумі авансу 1289 доларів США. (35 000 грн.). З такими доводами суд погоджується частково. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ч.1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. За ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається\~кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила ст.570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з розписками, наданими суду, складених та підписаних [PERSON] та [PERSON] (дочкою позивачки), [PERSON] передав, а [PERSON] отримала грошову суму як передоплату за житловий будинок. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише усно домовилися укласти такий договір (договір купівлі-продажу будинку) у майбутньому, то суд дійшов висновку про те, що передана відповідачем [PERSON] грошова сума у розмірі\~35 000 грн., є саме авансом, який і підлягає поверненню і саме в одинарному розмірі, а не завдатком. Суд зазначає, що такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12, а також з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду\~\~від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 (провадження №61-22682св19), від 13 січня 2021 року у справі №686/6823/14 (провадження\~\~№ 61-6475св20). З урахуванням викладеного, доводи сторони позивача про відмову в зустрічному позові в повному обсязі є необґрунтовані. З огляду на те, що сума в 35\~000 грн. як встановлено є авансом (а не завдатком) і вимоги ст. 571 ЦК в цій ситуації не застосовуються, суд не вбачає за доцільне встановлювати та надавати оцінку тому факту, з чиєї вини не виконано зобов`язання сторін про укладення договору купівлі-продажу будинку. Оскільки встановлено в судовому засіданні, що фактично розрахунок між сторонами за купівлю продаж будинку був проведений в національній валюті гривні, то з метою уникнення подвійного стягнення коштів в ході виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] авансу саме в національній валюті України гривні. Отже, зустрічний позов слід частково задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс в розмірі 35\~000 грн. Посилання представника позивачки на те, що не позивачка особисто, а її дочка отримала від відповідача кошти, та на те, що адреса будинку в розписці вказана неправильно, тому ця розписка не доводить обставин цієї справи, і не може бути доказом в цій справі, є не обґрунтовані і не спростовують висновків суду в цій справі. Разом з тим, така позиція сторони позивача є непослідовною, оскільки і зі змісту позову, і зі змісту відзиву на зустрічний позов, поданих стороною позивачки, сама позивачка (а також в підготовчому судовому засіданні) посилається на те, що вона отримувала ці кошти, про які ідеться в розписці, і саме за той будинок, в якому проживають відповідачі, а не за будь який інший. До того ж представник позивача також повідомила суду, що в с.Мизове позивачка має лише один будинок у власності. Відтак розписка, надана дочкою позивачки про отримання коштів від [PERSON] є належним доказом в даній справі. При вирішенні питання щодо передбачених законом підстав для виселення особи, чи визнавання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. У цій справі відповідачами є неповнолітні діти, які підлягають виселенню зі спірного житлового будинку. Оцінюючи питання чи виселення належним чином збалансовує їхні права, суд враховує, що батько неповнолітніх відповідачів з неповнолітніми дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , матір неповнолітніх відповідачів за адресою: [ADDRESS] , відтак відповідачі мають право користування жилим приміщенням у зв`язку з реєстрацією місця проживання. Отже, спірний будинок не є їхнім єдиним житлом, і в ньому проживають не тривалий час. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Оскільки первісний позов [PERSON] до відповідачів задоволено повністю, а позивачка як інвалід ІІ групи згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому відповідно до ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] (оскільки інші відповідачі є малолітніми) в дохід держави судовий збір по 536 ,80 грн. судового збору. Зважаючи на\~те,\~що зустрічний\~позов [PERSON] \~задоволено частково,\~відповідач при\~подачі зустрічного\~позову сплатив\~судовий збір\~в розмірі\~1073,60\~грн.,\~а позивачка\~ [PERSON] \~звільнена від\~сплати судового\~збору,\~то відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК слід\~компенсувати (стягнути)\~за рахунок\~держави з\~Державного бюджету\~України на\~користь [PERSON] \~половину сплаченого\~ним судового\~збору \~536,80\~грн. Щодо вирішення питання про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК в разу часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на правову допомогу) покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами закону та позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 29 березня 2023 року в справі № 712/15541/18 позивачка як особа з інвалідністю ІІ групи не звільнена від сплати витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, понесених відповідачем на правову допомогу згідно з укладеним договором є фіксованим і становить 10\~000 грн., тому відповідач [PERSON] зобов`язана відшкодувати позивачу [PERSON] половину витрат понесених ним на правову допомогу, оскільки частково задоволено зустрічний позов. Разом з тим, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру вказаних витрат. Так, враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді за первісним та зустрічним позовами, та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру цих витрат і стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 4 000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги у даній справі. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 509, 570, 571, 628, 635, 657 ЦК України та

Outcome: partial