Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява, в якій позивач зазначає, що за цим же позовом у Чаплинському районному суді Херсонської області ухвалою судді від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, однак у зв`язку з тим, що підсудність Чаплинського районного суду Херсонської області змінено на Саксаганський районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, позивач просить суд прийняти до свого провадження цивільну справу № 665/134/22. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2022 року було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за вказаним позовом, проте, вказана ухвала була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.11.2022 року, а справа була повернута до суду для прийняття рішення в порядку вимог Цивільного процесуального кодексу України. В подальшому ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року матеріали цивільної справи було направлено до Київського районного суду м. Одеси для розгляду в порядку територіальної підсудності на підставі розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» від 26.09.2022 року. Матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду м. Одеси 19 січня 2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М. Так, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач просив ухвалити рішення, яким, визнати недійсним доручення № 6 від 11.06.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРА СЛОБОДА», яке видано на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ). Витребувати у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] колісні трактори: марки Беларус -1025.2 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , трансмісія № 683344; марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ; марки Беларус - 892 з комплектом ЗІП 8701903100, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , трансмісія № 889118, на користь ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40745338). В обґрунтування свого позову посилається на те, що 03.01.2018 року між ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» і ФГ «Оазис Півдня» був укладений Договір відповідального зберігання з правом використання № 03012018, за яким ФГ «Оазис півдня» отримало сільськогосподарську техніку на відповідальне зберігання, серед якої було: - трактор Беларус-1025.2 з комплектом ЗІП 8701903500, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на загальну суму 623 333, 33 грн. (без ПДВ); - трактор Беларус-1221.2-8701,2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на загальну суму 773 333, 33 грн. (без ПДВ); - трактор Беларус- 892 з комплектом ЗІП 8701903100, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на загальну суму 452 500,01 грн. (без ПДВ). Позивач зазначив, що наприкінці 2018 року ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» отримало інформацію про те, що спірні трактори були відчужені на користь ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ», хоча ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» не укладало із ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ» договору купівлі-продажу спірних тракторів чи будь-якого іншого договору, спрямованого на їх відчуження. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] , використавши документ оформлений у формі доручення № 6 від 11.06.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода», на якому мав місце факт монтажу підпису директора ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» А. Туналай та який не містив повноважень на подання документів від імені товариства, звернувся та подав до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області підроблені документи для зняття з обліку спірних тракторів, та здійснив їх перереєстрацію на ФГ «Оазис півдня», де був засновником, а його батько [PERSON] на теперішній час залишається єдиним засновником і директором цього підприємства. За фактом незаконного заволодінням спірними тракторами та позбавленням права власності на них третіми особами ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» звернулось із заявою про вчинення кримінального правопорушення до органів Національної поліції України. В подальшому спірні трактори були відчужені ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ» на користь [PERSON] , який на час їх відчуження був членом ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ», приймав рішення на загальних зборах членів. Позивач стверджує, що керівник ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» Туналай Атілла не підписував договорів по відчуженню спірних тракторів, не видавав розпорядчих актів щодо відчуження і зняття із обліку Спірних тракторів, не уповноважував співробітників ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» чи інших осіб на вчинення реєстраційних дій пов`язаних із реєстрацією, перереєстрацією чи зняттям із обліку спірних тракторів, а також ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» не отримувало грошові кошти в касу підприємства чи на банківський рахунок за відчуження спірних тракторів від будь-яких осіб. Також стверджує, що вищевикладені обставини свідчать про відчуження спірних тракторів без волевиявлення ТОВ «СТАРА СЛОБОДА», яке відбулось із виготовленням підроблених документів, що в свою чергу підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 23 січня 2023 року було прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. В подальшому ухвалою суду від 27.02.2023 роеку було витребувано у [PERSON] та Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області оригінал документу оформленого у формі спірної дорученняі № 6 від 11.06.2018 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРА СЛОБОДА» на імя [PERSON] . Витребувано у Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області оригінали документів, із якими [PERSON] звертався 30.08.2019 р. із заявою про зняття з обліку колісних тракторів марки Беларус-1025.2, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] та марки Беларус-892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Витребувано у ФГ Оазис півдня оригінали документів оформлених у формі договору купівлі-продажу № 01072018, датований 01.07.2018 року між ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» та Фермерським господарством «Оазис Півдня» разом із актом приймання-передачі колісних тракторів марки Беларус-1025.2, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] та марки Беларус-892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Витребувано у ФГ Оазис півдня оригінали первинних бухгалтерських документів та інші фінансові документи (касові ордери та інші), які свідчать про проведення фінансового розрахунку за договором купівлі-продажу колісних Тракторів марки Беларус-1025.2, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] та марки Беларус-892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Крім того, також представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода» Ставрост Роман Юрійович звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис від імені А. Туналай на оригіналах заяв від 30.08.2018 р. про зняття з обліку колісних тракторів марки Беларус-1025.2, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] та марки Беларус-892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в графі із надрукованим текстом Керівник? Ухвалою суду від 25.04.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової-почеркознавчої експертизи було відмовлено. Також в ході судового засідання, яке відбулось 25.04.2023 року, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода» Ставрост Роман Юрійович звернувся до суду з клопотанням про зобов`язання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та Фермерського господарства «Оазис Півдня» надати позивачу та суду у строки встановленні законом відповіді на поставлені позивачем питання у змісті позовної заяви, у порядеку встановленому ст. 93 ЦПК України. Ухвалою суду від 25.04.2023 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода» Ставрост Романа Юрійовича про зобов`язання відповідачів надати відповідь на поставленні питання було задоволено. Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та Фермерське господарство «Оазис Півдня» надати відповіді на питання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода», поставлені у позовній заяві (а.с. 15-18). Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода» Ставрост Роман Юрійович позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , головне управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, Фермерське господарство «Оазис Півдня» третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, оглянувши матеріали по справі, вважає що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. У судовому\~засіданні встановлено,\~що трактор марки Беларус -1025.2 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] ; марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] ; марки Беларус - 892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , були придбані позивачем за договорами: купівлі-продажу № 43/7 970 укладеного між ТОВ «Техноторг-Дон» та ТОВ «Стара Слобода» від 12 січня 2017 року та додатком до вказаного договору. Вищевказані трактори та інша придбана с/г техніка позивачем була передана на відповідальне зберігання з правом користування переданим майном відповідачу ФГ «Оазис Півдня», відповідно до договорів № 02012018 від 02.01.2018 та 03012018 від 03.01.2018. Вказана обставина встановлена постановою Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 665/400/19, що у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що спірні трактори були відчужені на користь ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ» та відповідач [PERSON] , використавши документ оформлений у формі доручення № 6 від 11.06.2018 року ТОВ «Стара Слобода», на якому мав місце факт монтажу підпису директора ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» А. Туналай та який не містив повноважень на подання документів від імені товариства, звернувся та подав до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області підроблені документи для зняття з обліку спірних тракторів, та здійснив їх перереєстрацію на ФГ «Оазис півдня». В подальшому спірні трактори були відчужені ФГ «ОАЗИС ПІВДНЯ» на користь [PERSON] . Свою позицію, щодо не укладення доручення № 6 від 11.06.2018 року, позивач обґрунтовує, зокрема, висновком судового експерта Херсонського НДЕКЦ при МВС України за № 89-ПТ від 24.04.2019 року, винесеним за результатами судової технічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження № 12018230040000550, яке перебуває в провадженні СВ Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Враховуючи підстави позову, позивач у цій справі наполягає на визнанні недійсним доручення № 6 від 11.06.2018 року та на поверненні йому у власність спірної сільськогосподарської техніки, вважаючи, що це майно знаходяться у володінні відповідача без установлених законом підстав.\~ Відтак, проаналізувавши вищенаведені документи, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що підставою реєстрації та зняття з обліку вказаної с/г техніки стало заява ТОВ «Стара Слобода» про зняття з обліку вказаної с/г техніки, оформлення було доручено [PERSON] за дореченням № 6 від 11.06.2018 року Водночас, позивач стверджує, що керівник ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» Туналай Атілла не підписував договорів по відчуженню Спірних тракторів, не видавав розпорядчих актів щодо відчуження і зняття із обліку Спірних тракторів, не уповноважував співробітників ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» чи інших осіб на вчинення реєстраційних дій пов`язаних із реєстрацією, перереєстрацією чи зняттям із обліку спірних тракторів. Згідно висновку експерта № 89-ПТ від 24.04.2019 року вбачається, що на доручені від імені ТОВ «Стара Слобода» за № 6 від 11.06.2018, мав місце факт монтажу підпису від імені керівника даного товариства, а саме А.Таналай. Висновок експерта складено відповідно вимог чинного законодавства в рамках кримінального провадження № 12018230040000550. Експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтею 384, 385 КК України. Відтак вказаний висновок слід взяти до уваги у якості належного доказу, враховуючи постанову Верховного Суду № 363/2043/16-ц від 28 липня 2020 року. Згідно із частиною третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали про призначення експертизи. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України). Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд зауважує, що обставини, які вбачаються із висновку експерта, щодо неналежності підпису позивача у дорученні від імені ТОВ «Стара Слобода» за № 6 від 11.06.2018 року, є достатніми для встановлення відсутності волі позивача на вчинення цього правочину. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З наведеного випливає, що доручення від імені ТОВ «Стара Слобода» за № 6 від 11.06.2018 року є недійсним. Статтею 216 ЦК України визначені правові наслідки недійсності правочину, зокрема зазначається, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якої заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки нікчемного правочину з власної ініціативи. Вирішення вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину необхідне для вирішення похідних позовних вимог ТОВ «Стара Слобода», які містяться в позовній заяві, та які напряму залежать (є похідними) від неї. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 №9, якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до п.7 вищезазначеної постанови, у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. З огляду на встановлені судом обставини, позовна вимога ТОВ «Стара\~Слобода» про визнання недійсним доручення № 6 від 11.06.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРА СЛОБОДА», яка видана на ім`я [PERSON] підлягає задоволенню. Як було встановлено судом, трактор марки Беларус -1025.2 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] ; марки Беларус-1221.2-8701, 2017 року випуску, заводський номер [NUMBER] ; марки Беларус - 892, 2016 року випуску, заводський номер [NUMBER] , були придбані позивачем за договорами: купівлі-продажу № 43/7 970 укладеного між ТОВ «Техноторг-Дон» та ТОВ «Стара Слобода» від 12 січня 2017 року. З наведеного вище слідує, що в силу ст.330 ЦК України, ТОВ «СТАРА СЛОБОДА» набуло права власності на майно (трактори) як добросовісний набувач. Захист порушеного права особи, яка вважає себе власником майна, що неодноразово було відчужене, можливий шляхом пред`явлення вимоги про визнання недійсним першого правочину та пред`явлення віндикаційного позову до набувача майна за останнім договором з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору (висновки Верховного суду України, викладені у постанові №6-348 цс15 від 10 червня 2015 року). Вказану позицію ВСУ підтримала Велика Палата Верховного Суду, яка у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц зазначає, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбаченістаттею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина першастатті 388 ЦК України). 30 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи№ 914/970/18(ЄДРСРУ № 83953497) досліджував питання щодо підстав для подання віндикаційного позову. ВС зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позовує певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. За змістом статей 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 цього Кодексу). Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України . Таким чином,\~статтею 388 ЦК України\~передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1\~статті 388 ЦК України\~майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, та відшкодування збитків. З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Стара Слобода» обґрунтований, заявлений відповідно до чинного законодавства, а від так підлягає задоволенню в повному обсязі. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено,\~що судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved