Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 137 031,06 грн, з яких: 81 033,00 грн - авансовий платіж сплачений за Попереднім договором № 317ПП/12/2021 від 31 грудня 2021 року; 39627,00 грн - авансовий платіж сплачений за Договором № 902ВП/12/2021 від 24 грудня 2021 року; 13386,96 грн - інфляційні витрати за період з 16 червня 2022 року по 12 квітня 2023 року; 2985,10 грн - 3 % річних за період з 16 червня 2022 року по 12 квітня 2023 року; стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5300,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1375, 35 грн. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 24 грудня 2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 902ВП/12/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Максимальна турбота» з 14 до 20 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) (надалі - договір спостереження), за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров?я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених у медичному закладі, які позивачка зобов`язалася прийняти і виконувати. Вартість медичної допомоги за умовами договору склала 39627, 00 грн, які були сплачено позивачем у повному обсязі. Також, 31 грудня 2021 укладено Попередній договір № 317ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс», згідно якого медичний заклад взяв на себе зобов`язання надати кваліфіковану медичну допомогу у веденні пологів пацієнта, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб визначені договором. Вартість послуг за цим договором склала 81033,00 грн, які були сплачені позивачем у повному обсязі. Як зазначає позивач, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2023 справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Не погоджуючись з пред`явленими позивачем вимогами представник відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України, подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що 24 грудня 2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 902ВП/12/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності), пакет «Максимальна турбота» з 14 по 20 тижнів до пологів (одноплідна вагітність). Позивачем було сплачено вартість договору в розмірі 39627,00 грн, з яких: 37827,00 грн - основна сума договору; 1800,00 грн - страховий платіж. Сума 1800,00 грн. була сплачена на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Пацієнтом за час спостереження вагітності було використано послуги на суму 26660,00 грн. Разом з тим, між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено попередній договір № 317ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс», за умовами якого пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж на суму 81033,00 грн. Введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з введенням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, пологовий будинок призупинив свою роботу до 01 вересня 2022 року, що негативно відзначилося на фінансових показниках ТОВ Пологовий будинок «Лелека». З огляду на дію воєнного стану на території України та дію-форс мажорних обставин на весь період воєнного стану, про що безпосередньо сказано у листі Торгово - промислової палати України, що зобов`язання сторін подовжуються на цей період, та відповідно, у особи перед якою зобов`язання має бути виконано, ще не виникло порушене право, та відповідно відсутні підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. З огляду на передчасність звернення позивача до суду, у зв`язку з відсутністю порушеного права з огляду на дію форс-мажорних обставин просить відмовити в задоволенні позову. Також у відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. 15 травня 2023 року представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що позивач визнає отримання послуг на суму 26660,00 грн. В іншій частині заперечує проти відзиву. Вказує, що у зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язань позивач має право на повернення сплачених нею грошових коштів за договором спостереження та авансового платежу за попереднім договором. На підставі зазначеного наводить уточнений розрахунок ціни позову: 39627,00 грн авансовий платіж сплачений за Договором № 902ВП/12/2021 від 24 грудня 2021 року - 26660,00 грн вартість фактично наданих відповідачем послуг + 81033,00 грн авансовий платіж сплачений за Попереднім договором № 317ПП/12/2021 від 31 грудня 2021 року + 10429,10 грн втрати від інфляції + 2325,53 грн три відсотки річних = 106754,63 грн. Крім того, представником позивача наведено уточнений розрахунок витрат на правову допомогу, згідно якого просить стягнути 10400,00 грн. 25 травня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник позивача просить долучити до матеріалів справи копію платіжного документу на суму 2400,00 грн та покласти на відповідача витрати на правову допомогу, що з врахуванням витрат позивача по оплаті участі адвоката у судовому засіданні, призначеному на 26 травня 2023 року, складає 12800,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних з підстав викладених у відзиві. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та [PERSON] укладено Договір № 902ВП/12/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Максимальна турбота» з 14 до 20 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) (надалі - договір спостереження ), за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров?я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених у медичному закладі, які позивачка зобов`язалася прийняти і виконувати (а.с. 14-18). Згідно з п. п. 5.2, 5.3 договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом складає 39627, 00 грн та сплачується пацієнтом одноразово у формі 100% передоплати у момент підписання даного договору. Відповідно до п. 4.1.1 договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу, а також провести всі діагностичні та лікувальні заходи відповідно до даного Договору. Згідно п. п. 4.3.6, 4.4.2 договору пацієнт зобов`язаний сплатити за надану медичним закладом медичну допомогу у повному обсязі та в узгоджений сторонами в договорі строк, а також має право відмовитись від подальшого лікування. Пунктами 6.1, 6.4, 6.5 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Відповідно до п. 6.6 договору сторона яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити. Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та сплати пацієнтом суми передбаченої п. 5.2 даного договору і діє до пологів пацієнта. Дія договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена у п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором (п. 8.1.2 Договору). Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного договору сторонами обумовлено перелік медичних обстежень і консультацій, які входять у предмет договору (а.с. 19-20). З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку - фактури та фіскального чеку № 26868 від 24 грудня 2021, позивач відповідно до умов Договору № 902ВП/12/2021 від 24 грудня 2021 сплатила грошові кошти в розмірі 39627, 00 грн (а.с. 32). Також, 31 грудня 2021 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» (медичний заклад) та [PERSON] (пацієнт) укладено Попередній договір № 317ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс» за умовами якого медичний заклад зобов`язався протягом строку дії договору та на його умовах надати пацієнту якісну та кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а пацієнт зобов`язався прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені договором (а.с. 29-31). Згідно п. 1.4 договору, при підписанні попереднього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 81033,00 грн, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за основним договором (Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт». Згідно рахунку - фактури № 69703 від 31 грудня 2021 та квитанції від 31 грудня 2021 року позивачем [PERSON] сплачено грошові кошти за Попереднім договором № 317ПП/12/2021 на суму 81033,00 грн. (а.с. 33). Позивач двічі 27 березня 2023 року та 15 квітня 2023 року зверталася до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» з досудовою вимогою про повернення грошових коштів сплачених по Попередньому договору № 317ПП/12/2021 від 31 грудня 2021 року та Договору № 902ВП/12/2021 від 24 грудня 2021 року. Проте кошти не були повернуті. Згідно свідоцтва про народження, виданого Службою реєстрації актів цивільного стану Швейцарської Конфедерації від 29 липня 2022, позивач [PERSON] народила дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). Пологи відбулися не в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», а в іншому медичному закладі. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення. У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За змістом ст. 509 ч. 3, 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач добровільно не виконав умови договорів в позасудовому порядку, і сплачені кошти не повернув. При цьому, умовами договорів передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору. Судом встановлено, що позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. Проте, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. За таких умов, суд вважає, що оспорювані договори між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від них, ст. ст. 611, 907 ЦК України. Водночас, у зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивач має право на повернення сплачених ним грошових коштів, що також передбачено умовами договору. В частині надання оцінки розміру коштів, які підлягають поверненню, суд зазначає, що за Договором № 902ВП/12/2021 від 24 грудня 2021 року слід стягнути грошові кошти в розмірі 11167,00 грн за вирахуванням вартості виконаних послуг та страхового платежу (39627,00 грн (сплачені кошти за умовами договору) - 26660,00 грн (використані послуги за час спостереження вагітності) - 1800,00 грн (страховий платіж)) та авансовий платіж сплачений за Попереднім договором № 317ПП/12/2021 від 31 грудня 2021 року у розмірі 81 033,00 грн. Окрім того, згідно приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення позивачу грошових коштів, а тому у відповідача виник обов?язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу за договорами у розмірі 92200,00 грн три відсотки річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки запит на розірвання договору відповідачем прийнято 08 червня 2022 року, що підтверджується надісланим позивачем електронним листом, то в силу п. 8.2 Договору, він вважається розірваним 16 червня 2022 року й обов`язок повернути грошові кошти впродовж п`яти робочих днів. З огляду на вищевказане, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 16 червня 2022 року по 12 квітня 2023 року у розмірі 2281,00 грн та інфляційні витрати у сумі 10229,39 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1047,10 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір № 24/03/2023 про надання правової допомоги від 24 березня 2023 року, протокол погодження обсягу, вартості, умов оплати послуги правничої допомоги від 24 березня 2023 року, в якому зазначено, що складання досудової вимоги про повернення грошових коштів складає 1800,00 грн/ 1 документ; складання, оформлення позовної заяви 3500,00 грн, представництво та захист інтересів клієнта в суді 2400,00грн/ 1 засідання; складання заяв, клопотань з процесуальних питань - 700,00 грн; складання письмових заяв, клопотань 1600,00 грн/ 1 документ; відправка поштової кореспонденції 100 грн/ 1 відправлення; складання апеляційної скарги 3600,00 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу 2800,00 грн; складання заяви про примусове виконання рішення 1500,00 грн; платіжні інструкції на загальну на суму 12800,00 грн. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд також при визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу враховує відомості вказані представником ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» у клопотанні про зменшення судових витрат, зокрема майновий стан відповідача, що пов?язаний із пошкодженням приміщення будівлі, вікон, обладнання через повномаштабне вторгнення військових російської федерації на територію України, окрім іншого було значно пошкоджено приміщення відповідача, що потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану. Через воєнний стан в України, пошкодження обстрілами будівлю, у відповідача виникло скрутне фінансове становище, що й спричинило несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів. З метою недопустимості поставити відповідача в край тяжке фінансове становище, що призведе до банкрутства підприємства, вважаю доцільним зменшити компенсацію розміру витрат позивача на правничу допомогу. Також, враховуючи категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховую розмір задоволених вимог 104710,39 грн.,

Outcome: partial