Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

у травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Департамент з питань реєстрації, про припинення права власності на будинок та зобов`язання скасувати реєстрацію права власності, в якому просила: -припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок під літерою «Б» у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із його знищенням; -припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок під літерою «Б» у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із його знищенням; -припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок під літерою «Б» у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із його знищенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона та [PERSON] й [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, не приватизована й перебуває у їх користуванні на підставі рішення № 1604 Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 24.09.1957 року. Вказала, що будинок під літерою «Б» ще у 2008 році був визнаний ветхім на 65%, а в 2010 році було проведено його комісійне обстеження КП «Голосіївприватсервіс», яким було видано акт від 08.07.2010 року, згідно якого будинок під літерою «Б» знаходиться у зруйнованому стані та непридатний для проживання. Вважала, що фактично дерев`яний будинок під літерою «Б» з 2010 року перестав існувати, як наслідок припинилось її право власності на його частину, а також права власності [PERSON] й [PERSON] . Зазначила, що оскільки вона та відповідачі не змогли добровільно дійти згоди щодо припинення права власності на вказаний будинок, змушена звернутись до суду. Ухвалою від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 37-38). Ухвалою від 08.09.2022 року підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 72). Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, судові витрати просила покласти на сторону позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяви про визнання позову та розгляду справи за її відсутності (а.с. 53, 76). Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, про що подали відповідну заяву, не заперечували проти його задоволення, окрім питання стягнення судових витрат. Третя особа подала пояснення щодо позову, просила вирішити спір на підставі наявних матеріалів й ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, розглядати справи за її відсутності (а.с. 40-44). Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , яке в цілому складається з двох жилих будинків під літерою «А» та під літерою «Б», а також споруджень (а.с. 8, 9 18, 19, 23-25). Згідно акту КП «Голосіївприватсервіс» від 08.07.2010 року, згідно якого будинок під літерою «Б» знаходиться у зруйнованому стані та непридатний для проживання (а.с. 13). Згідно копії висновку експерта № 5-02/09 від 02.09.2016 року, що міститься на аркушах справи 15-17, визначити, в якому технічному стані знаходиться будівля, позначена під літерою «Б» домоволодіння [ADDRESS] , та чи придатна будівля, позначена під літерою «Б» домоволодіння [ADDRESS] , до експлуатації, не вбачається за можливе, оскільки на час проведення дослідження будівлі під літерою «Б» в домоволодінні [ADDRESS] не існує. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 цього кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна. Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна. Аналіз поданих суду документів дає підстави для висновку про те, що будинок під літерою «Б» в домоволодінні [ADDRESS] повністю знищений, вказаний факт встановлений, а тому вважає, що є умова для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно зі ст. 349 ЦК України. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved