Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач КС «Центр -кредит» в особі Голови правління Гаврилюка Р.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно із відповідачів суми боргу по кредитному договору №136 від 09.10.2021 року в сумі 12905,00 грн. та судового збору в сумі 2684,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору № 136 від 09.10.2021 року членові кредитної спілки «Центр - Кредит» відповідачу [PERSON] надано кредит терміном користування 12 місяців, на суму 8800 гривень зі сплатою щомісячно, під 60% річних за його користування. 09.10.2021 року між позивачем та [PERSON] , укладено договір поруки, яка зобов`язалися нести солідарну відповідальність по поверненню кредиту та відсотків відповідача [PERSON] . Згідно довідки - розрахунку заборгованість по кредиту станом на 15.03.2023 року складає: основного боргу - 7808,00 грн, відсотки за користування кредитом - 5097,00 грн, всього 12905,00 грн., яку в добровільному порядку відповідачі не повертають, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2023 року позовну заяву КС «Центр-кредит» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 07.04.2023 року представник позивача вказані в ухвалі недоліки усунула та надала докази повноважень особи, зазначила нормативно - правове обґрунтування змісту позовних вимог. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача Коваленко С.В., яка діє на підставі довіреності від 31.02.2023 року, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, зареєстровану судом 22.05.2023 року за вх.№4608 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, п. 11 ст. 128 ЦПК України, судова повістка направлялась за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення 20.04.2023 року. Крім того, повідомлялися шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому, з дня опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідачі не подавали, тим самим, судом відзначається, що відповідачі не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своїх позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2021 року між кредитною спілкою «Центр - Кредит» в особі представника Мішаткіної І.В. та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 136 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) з лімітом у сумі 8800 грн. строком на 12 місяців. Відповідно до п.3.1 п.4.1 кредитного договору за користування кредитом встановлена плата в розмірі 60% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості позичальника по кредиту. Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка платежів, що є невід`ємною частиною договору (а.с.4- 6). Відповідно до п.1.1 Договору поруки від 09.10.2021 року, укладеного між кредитною спілкою «Центр-Кредит» в особі представника Мішаткіної І.В. та [PERSON] , остання зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань (далі - боржник), що виникли з кредитного договору №136 від 09.10.2021 року (далі - основний договір), укладеного між кредитором і боржником (а.с.10). З довідки - розрахунку від 15.03.2023 року, виданої головою правління кредитної спілки Центр-Кредит", заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 15.03.2023 року становить 12905,00 грн., що складається з основного боргу в сумі 7808,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 5097,00 грн. ( а. с. 9). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 Цивільного Кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку , відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки . Водночас згідно з приписами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, закон не містить у цьому випадку вимоги щодо так званої обов`язкової процесуальної співучасті, тобто, законом передбачено право позивача звернутися за стягненням заборгованості до кожного з боржників окремо (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.12.2011 зі справи № 6-84цс11). Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства, кредитного договору та договору поруки, оскільки [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань згідно з умовами договору, щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю та стягнення солідарно заборгованості по кредитному договору в сумі 12905,00 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved