Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.02.2017 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 43. В шлюбі в них народився син: [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею. На даний час в Надвірнянському районному суді перебуває справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На даний час вона працює діловодом Управління освіти, культури, молоді та спорту Пасічнянської сільської ради і отримує мінімальну заробітну плату, через що не може власними силами забезпечити достатнього рівня життя для їхньої спільної з відповідачем дитини. Їй відомо, що відповідач офіційно працює в АТ «Укргазвидобування», однак зароблені кошти він повністю витрачає на власні потреби, а на утримання дитини не бажає їх добровільно надавати. Крім того відповідач молода, фізично здорова людина, інших утриманців, крім їхньої спільної дитини, немає. Оскільки в добровільному порядку відповідач кошти на утримання сина [PERSON] не надає, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи вище вказане, а також різке підвищення цін на продовольчі товари, лікарські препарати, одяг для дитини, іграшки та інше, вважає, що аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частки на дитину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача будуть достатніми для задоволення потреб дитини. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача в користь позивача сплачені нею витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який просить стягнути сторона позивача, оскільки розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн. разом із визначеним розміром аліментів, та необхідністю сплати судового збору, становитиме надмірний фінансовий тягар для відповідача. Крім того вказаний розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.02.2017 у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 43 (а.с. 6). За час шлюбу у них син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє ю свідоцтва про його народження (а.с. 8). На даний час в провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 7). Як вбачається з акту обстеження матеріально-нобутових умов проживання від 10.04.2023, та довідки від 10.04.2023 № 348, виданих Пасічнянською сільською радою, позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці вона проживає разом з малолітнім сином, якого виховує сама (а.с. 9-10). З довідки від 10.04.2023 № 3, виданої Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Пасічнянської сільської ради вбачається, що позивач [PERSON] працює діловодом групи з фінансово-економічного планування та централізованого господарського обслуговування Управління освіти, культури, молоді та спорту Пасічнянської сільської ради на повну ставку (а.с. 11). Як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач офіційно працює в АТ «Укргазвидобування». Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу. В судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо визначення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який позивач поніс у зв`язку із розглядом справи; договір про надання правничої допомоги від 25.04.2023, та квитанцію на переказ готівки № 65517903 від 25.04.2023 (а.с. 3, 12-16). Відповідно до п. 3.1 умов договору про надання правничої допомоги, та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, визначається у фіксованому розмірі, та становить: 2500 грн. - консультації, аналіз судової практики, підготовка і написання позовної заяви; 1000 грн. - представництво інтересів клієнта в суді І інстанції. Позивачем [PERSON] здійснено перерахування коштів адвокату Левкуну Д.Д. за надання юридичних послуг на загальну суму 3500 грн., що підтвердується відповідною квитанцією. Таким чином вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом. Вказані послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним документом. Таким чином стороною позивача підтверджено відповідними доказами надання правничих послуг. Доводи представника відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат є необгрунтованими. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме у справах про стягнення аліментів. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Виходячи із встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину, факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, яка офіційно працює, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який офіційно працює, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявність у нього інших утриманців, а також спільну згоду сторін щодо розміру аліментів, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 26.04.2023. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 3500 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача, та 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved