Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

07.12.2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Позивачу належить на праві власності житловий будинок, загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За позивачем таке право було зареєстровано відповідно до договору іпотеки. Зазначають, що 23.02.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту №287 на суму 140 000 дол. США, на купівлю вказаної нерухомості. В якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором №287 [PERSON] як іпотекодавець передав в іпотеку вищевказаний житловий будинок. Оскільки [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, позивач звернув стягнення на нерухоме майно іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п.4.5.3 Іпотечного договору) та звернувся до державного реєстратора, яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45113673 від 15.11.2021 року. Підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно була передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання відповідно до п.4.5.3 Договору іпотеки від 23.02.2007 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2021 року №286933014 було зареєстроване право власності за АТ «Альфа-Банк» на житловий будинок, загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] втратив право власності на квартиру, він відповідно до ст.317 ЦК України втратив і право користування даним житловим будинком. Зазначив, що кредитні кошти в даному випадку були отримані для купівлі нерухомості, а відтак чинний ЖК передбачає можливість виселення всіх осіб, які є зареєстрованими в житловому будинку. В даному житловому будинку зареєстровані 6 осіб. Подальше проживання відповідача в житлі, що належить на праві власності позивачеві, та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси АТ «Альфа-Банк», у зв`язку із чим просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.02.2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, задоволено клопотання позивача про витребування з Ворзельського старостинського округу Бучанської міської ради доказів щодо зареєстрованих осіб в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та витребувано запитувану інформацію. Ухвалою суду від 06.03.2023 року задоволено клопотання представника позивача, змінено найменування позивача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне Товариство «СЕНС БАНК». На виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15.02.2023 року Ворзельським старостинським округом Бучанської міської ради надано інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] . 07.04.2023 року представником позивача до суду подано уточнену позовну заяву зі зміненим предметом позову Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування майном. В підготовчому засіданні 17.04.2023 року представник позивача заявила клопотання, в якому просила не приймати до розгляду вказану уточнену позовну заяву, та повернути її позивачу. Ухвалою суду від 17.04.2023 року клопотання представника позивача задоволено, уточнену позовну заяву із зміненим предметом позову від 07.04.2023 року повернуто разом з додатками позивачу. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні представник позивача адвокат Тищенко К.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що в позовній заяві допущені технічні описки, а саме, кредитний договір №287 від 23.02.2007 року був укладений між позивачем і відповідачем [PERSON] , спірний житловий будинок розташований в смт.Ворзель Київської області. Відповідач втратив право користування житловим будинком з підстав втрати права власності на нього 26.11.2021 року і тому у позивача, як нового власника, є право виселення відповідача. Вимога звільнити житлове приміщення відповідачу не пред`являлася. [PERSON] із сім`єю проживають у спірному житловому будинку. Представник відповідача адвокат Вітусєвич Я.Ф. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, єдиною підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, може бути ст.72 ЖК України. Натомість відповідач із сім`єю проживає у спірному житловому будинку. Щодо виселення відповідача позивачем вимог не заявлялось. Крім того, судом за позовом [PERSON] було визнано неправомірним проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірний житловий будинок за банком, скасовано відповідне рішення та визнано право власності на спірний житловий будинок за [PERSON] . Рішення суду оскаржується і не набрало законної сили. При цьому в тій справі судом було забезпечено позов шляхом заборони зняття з реєстрації та виселення осіб, передачі будь-яких прав на це майно третім особам. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору кредиту №287 від 23.02.2007 року між позивачем (на момент укладання договору АКБ СР "Укрсоцбанк") та [PERSON] укладено договір кредиту, відповідно до якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 140000 дол. США, що за курсом долара США до гривні, встановленим НБУ на день укладання договору, складає еквівалент 707000 грн., для придбання нерухомого майна, а саме: житлового будинку (з надвірними спорудами) загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 1035250,00 грн., що за визначеним на день укладання цього договору НБУ курсом складає еквівалент 205000,00 дол. США (а.с.12-14). 23.02.2007 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку банку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №287, укладеним між сторонами 23.02.2007 року, нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0813 га (кадастровий номер 3210945600:01:072:0077) з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Пунктом 4.5.3 договору іпотеки встановлено застереження, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 23.02.2007 року [PERSON] за згодою дружини [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 190,3 кв.м., житловою площею 83,1 кв.м.,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за суму 885 250 грн. (а.с.111-112). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.02.2007 року [PERSON] за згодою дружини [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0813 га (кадастровий номер 3210945600:01:072:0077) з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за суму 150 000 грн. (а.с.109-110). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] з 10.08.1991 року перебуває в шлюбі із [PERSON] (а.с.19). З 15 жовтня 2019 року АТ "Альфа-Банк" є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АКБ СР "Укрсоцбанк" (а.с.22-40). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 15.11.2021 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0813 га, кадастровий номер 3210945600:01:072:0077, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за АТ "Альфа-Банк" (а.с.8-11, 137-138). Як зазначено в позові, та не заперечувалось представником позивача, правовою підставою для реєстрації права власності за АТ "Альфа Банк" на нерухоме майно, стало застереження в п.4.5.3. Договору іпотеки від 23.02.2007 року, яке передбачало передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У спірному житловому будинку станом на 22.02.2023 року відповідно до інформації Ворзельського старостинського округу Бучанської міської ради зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.94). 12.08.2022 р. загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну повного найменування банку з Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" на Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" та скороченого найменування банку з АТ "АЛЬФА-БАНК" на АТ "СЕНС БАНК" (а.с.75-86). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі №761/5115/17 (провадження №14-391цс19) вказано, що: "одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна". Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником (особою, яка має речове право на чуже майно) права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. У постанові від 31 березня 2021 року у справі №753/72/17 (провадження №61-18178св20) Верховний Суд зазначив, що вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у разі її задоволення має фактичним наслідком позбавлення відповідачів права на житло та, відповідно, виселення їх. Проте таке позбавлення права має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло. При вирішенні спорів щодо права користування колишніми власниками та членами їх сімей іпотечним майном, судам,

Outcome: dismissed