Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Борисівка Смоленської області росія, померла [INFO] у м. Маріуполь, Донецька область, Україна. В обґрунтування вимог заяви, з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначено, що [INFO] на території незаконної самопроголошеної влади «Донецької Народної Республіки» померла баба заявниці - [PERSON] . У зв`язку з підтвердженням факту смерті [PERSON] міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть. Проте, м. Маріуполь є тимчасово окупованою територією, а свідоцтво про смерть, видане незаконними органами влади Донецької Народної Республіки - є недійсним та не створює правових наслідків. В той же час, заявниця по справі є спадкоємицею майна померлої за законом. При цьому, відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] позбавляє заявницю, як спадкоємиці померлої, оформити належним чином її спадкові права. Звертає увагу на те, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] у заявниці відсутнє, оскільки оригінал був зданий до міського відділу РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, а тому провести державну реєстрацію смерті [PERSON] заявниця позбавлена можливості. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, в заяві до суду просила розглянути справу у своїй відсутності та її представника, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи 26.05.2023 року подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність та проти заявлених вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] від 27.01.2001 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка села Борисівка Смоленської області росія, була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії «свидетельства о смерти» серії [NUMBER] від 16.089.2022 року, « [PERSON] , [INFO] , умерла 15.03.2023 года в возрасте 85 лет, акт о смерти № 3474, место смерти Донецкая Народная Республіка, г. Мариуполь, Приморский район». Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2015 року, [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ») 20.06.2015 року зареєстрували шлюб у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 239. Відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.1961 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.2.2003 року, свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 01.09.2005 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2006 року (виданого повторно), заявниця [PERSON] є онукою [PERSON] по лінії матері [PERSON] . Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] від 06.08.2015 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. зі змінами затверджений перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення бойових дій або перебувають у тимчасовій окупації, куди відноситься місто Маріуполь. Суд враховує, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану. Відтак, суд приймає до уваги дані про смерть особи, дату і місце, які наведені заявницею у сукупності із наданими нею іншими доказами. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне для реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved