Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2006 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки з відповідачем погіршились, він покинув сім`ю, фінансово не забезпечує та не надає коштів на утримання дітей, які залишились проживати з нею. [PERSON] інших утриманців не має, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не прводиться. Однак він ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання своїх дітей, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.05.2023 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву. 16 травня 2023 року поступило клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності, у якому вона позов підтримала, просила задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи за місцем своєї реєстрації, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про місце, день і час судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останнього та ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 05.06.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно із даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18.09.2008, сторони зареєстрували шлюб 12.09.2006 у виконкомі Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 (а.с. 6). Як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18.09.2008, серії [NUMBER] від 22.10.2010, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 33 (а.с. 7, 8). Згідно з даними довідки про склад сім`ї № 191 від 24.04.2023, сторони та їхні неповнолітні діти проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як зазначила позивачка у позовній заяві, неповнолітні сини проживають з нею, відповідач ж покинув сім`ю, участь у вихованні та утриманні дітей не приймає. Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд встановив, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач, хоча і зареєстрований з ними за однією адресою, однак в даний час, зі слів позивачки, проживає окремо, участь в утриманні та вихованні дітей не бере, доказів протилежного він не надав, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, у даному випадку з дня направлення позовної заяви поштовим відправленнм (29.04.2023), і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривні. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 430 ЦПК України,

Outcome: approved