Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2000 року. Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» і відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі, як споживачі, зобов`язані вносити плату за надані послуги. Відповідачі плату своєчасно не вносять, у зв`язку з чим утворився борг. Починаючи з вересня 2012 року по січень 2016 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 3891 гривню 47 копійок, інфляційні нарахування - 4407 гривень 77 копійок, три проценти річних - 482 гривні 73 копійки. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди (т. 1, а.с. 74-80). [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою та зазначає про те, що наведений комунальним підприємством розрахунок заборгованості складений неправомірно, оскільки не враховує сплачені відповідачами за первісним позовом суми. Вказує про застосування до вимог позивача за первісним позовом строку позовної давності, оскільки просить стягнути заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року, а до суду з позовом звернувся лише у вересні 2017 року. Між нею та підприємством відсутні договірні відносини, оскільки відповідний договір щодо надання житлово-комунальних послуг між ними не укладався до 2017 року. Наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує її права та інтереси, оскільки вона не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Просить суд ухвалити рішення, яким: - зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» провести коригування особового рахунку № [NUMBER] в сторону зменшення на суму 8210 гривень 24 копійки; - зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» повернути неправомірно нараховану суму 356 гривень 40 копійок; - стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» матеріальні втрати в сумі 98 гривень 01 копійки; - відшкодувати моральну шкоду у розмірі 90000 гривень; - відшкодувати матеріальні втрати у розмірі 9751 гривні 07 копійок в якості втраченої вигоди через залишення без субсидії. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року зупинено провадження у справі до визначення правонаступника [PERSON] , що вибула із процесу у зв`язку зі смертю. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Представники позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їй задовольнити. Заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви. Зазначили, що строк позовної давності не пропустили, оскільки у червні 2014 року та у вересні 2015 року боржниками була сплачена сума за житлово-комунальні послуги, що перевищує місячне нарахування, а тому перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу. Крім того, ухвалою суду від 26 травня 2016 року скасовано судовий наказ за заявою відповідачів та наявністю спору про право. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову. Підтримав викладене у відзиві на первісний позов (т. 1, а.с. 35-38) та вимоги зустрічного позову. Зазначив про застосування до вимог позивача за первісним позовом строку позовної давності, оскільки просить стягнути заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року, а до суду з позовом звернувся лише у вересні 2017 року. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі за первісним позовом є власниками квартири [ADDRESS] належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2000 року (т. 1, а.с. 7). З первісного позову вбачається, що відповідачі постійно користуються наданими послугами, але сплачують за них не в повному обсязі. У зустрічній позовній заяві зазначено про те, що наведений комунальним підприємством розрахунок заборгованості складений неправомірно, оскільки не враховує сплачені відповідачами за первісним позовом суми. Вказано про застосування до вимог позивача за первісним позовом строку позовної давності, оскільки підприємство просить стягнути заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року, а до суду з позовом звернулось лише у вересні 2017 року. Між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки відповідний договір щодо надання житлово-комунальних послуг між ними до 2017 року не укладався. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем за первісним позовом було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачами таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем за первісним позовом надаються комунальні послуги відповідачам за первісним позовом як власникам квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі за первісним позовом мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданими суду розрахунками. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів за первісним позовом на користь комунального підприємства суми інфляційних втрат в розмірі 4407 гривень 77 копійок та три проценти річних у розмірі 482 гривні 73 копійки. На підтвердження своїх доводів позивач за первісним позовом надав суду розрахунок заборгованості (т. 1, а.с. 8, т. 2, а.с. 14-17). Із зустрічного позову вбачається, що наведений комунальним підприємством розрахунок заборгованості складений неправомірно, оскільки не враховує сплачені відповідачами за первісним позовом суми. Разом з тим, доказів на спростування наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості відповідачами за первісним позовом не надано. Доводи відповідачів за первісним позовом ґрунтуються лише на їх поясненнях. Оцінивши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок боргу, суд вважає, що останній обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідачів за первісним позовом на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги знайшли своє підтвердження належними доказами. Таким чином, з урахуванням вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів за первісним позовом заборгованість в розмірі, що відповідає їх долі в праві власності на квартиру. Відповідач за первісним позовом [PERSON] просить застосувати наслідки спливу позовної давності. Зазначає, що підприємство просить стягнути заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року, а до суду з позовом звернулось лише у вересні 2017 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданого стороною позивача за первісним позовом розрахунку за період з вересня 2012 року по січень 2016 року вбачається, що боржниками була здійснена оплата за житлово-комунальні послуги у червні 2014 року та у вересні 2015 року (т. 1, а.с. 8). Розмір цих платежів перевищував суму необхідного місячного платежу, тому вбачається, що перебіг позовної давності переривався вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснював, що це були суми на погашення боргу за попереднім судовим рішенням. Разом з тим, такі посилання ґрунтуються лише на його поясненнях та не підтверджені будь-якими належними доказами. Крім того, частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. 21 квітня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року скасовано судовий наказ, виданий 21 квітня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва (т. 1, а.с. 9). КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» з позовом до суду звернулось 20 вересня 2017 року. За таких обставин, строк позовної давності позивачем не пропущений. [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ) звернулась до суду із зустрічною позовною заявою та зазначає про те, що наведений комунальним підприємством розрахунок заборгованості складений неправомірно, оскільки не враховує сплачені відповідачами за первісним позовом суми. Вказано про застосування до вимог позивача за первісним позовом строку позовної давності, оскільки підприємство просить стягнути заборгованість за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року, а до суду з позовом звернулось лише у вересні 2017 року. Між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки відповідний договір щодо надання житлово-комунальних послуг між ними до 2017 року не укладався. Просить суд ухвалити рішення, яким: - зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» провести коригування особового рахунку № [NUMBER] в сторону зменшення на суму 8210 гривень 24 копійки; - зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» повернути неправомірно нараховану суму 356 гривень 40 копійок; - стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» матеріальні втрати в сумі 98 гривень 01 копійки; - відшкодувати моральну шкоду у розмірі 90000 гривень; - відшкодувати матеріальні втрати у розмірі 9751 гривні 07 копійок в якості втраченої вигоди через залишення без субсидії. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем за первісним позовом було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачами таких послуг. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Доказів на підтвердження неправомірності нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги позивачем за зустрічним позовом не надано. Доводи зустрічної позовної заяви ґрунтуються лише на поясненнях. Судом безспірно встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надаються комунальні послуги позивачу за зустрічним позовом як співвласнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ) має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. За таких обставин, в діях КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» щодо нарахування заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг відсутні ознаки неправомірності. З огляду на наведене, у задоволенні зустрічного позовну слід відмовити. З урахуванням задоволення первісного позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів за первісним позовом на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1600 гривень відповідно до часток у праві власності на квартиру.

Outcome: approved