Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] , було взято на облік 03.09.2014 року як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції (м. Краснодон (наразі Сорокине) Луганської області) у м. Вінницю. З того часу остання перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області. Згідно свідоцтва про смерть від 02.08.2022 року серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.\~Сорокине, Луганської області. Позивач, яка є донькою померлої [PERSON] та її спадкоємицею за законом, 03.08.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. із заявою про прийняття спадщини. За даною заявою приватний нотаріус 03.08.2022 року завела спадкову справу №\~25/2022 (номер в спадковому реєстрі № 69537159). Приватним нотаріусом 23.08.2022 року надіслано ПФУ запит на надання інформації про наявність та суму невиплаченої пенсії [PERSON] . Згідно листа ПФУ від 23.09.2022 року, сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 111 532 грн. 87 коп. Окрім того, ПФУ надіслано позивачу лист від 01.09.2022 року, згідно якого ПФУ повідомляє, що недоотримана пенсія [PERSON] обраховується з вересня 2019 року по березень 2022 року. Позивач зазначає, що представником позивача адвокатом Сопруном В.В. 25.11.2022 року на адресу ПФУ надіслано адвокатський запит, щодо надання інформації щодо періоду, упродовж якого [PERSON] нараховувалась пенсія та не була нею отримана, та щодо суми недоотриманої пенсії. У відповіді на цей запит від 01.12.2022 року відповідачем зазначено, що [PERSON] відмовлено у виплаті пенсії з 01.06.2022 року, остання виплата пенсії була 31.05.2016 року. Крім того зазначено, що станом на 01.09.2022 року, заборгованість відповідача перед [PERSON] становить 111 532,87 грн., у відповідності до вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, згідно яких суми пенсій, які пенсіонер не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, на думку позивача, відповідач, надаючи інформацію третій особі про суму невиплаченої [PERSON] пенсії, обмежив її розмір у зв`язку із застосуванням вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказані дії відповідача, на думку позивача, призводять до безпідставного не включення у склад спадщини після смерті [PERSON] суми неотриманої за її життя пенсії у період часу з червня 2016 року по серпень 2019 року, що у свою чергу порушує права позивача на отримання спадщини у повному обсязі, що й стало підставою до звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 24.02.2023 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 27.02.2023 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 28.02.2023 року вищевказану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. На адресу суду 16.03.2023 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що відносини між позивачем та відповідачем носять публічно-правовий характер, а тому спір підлягає розгляду в суді адміністративної юрисдикції. Позивачем 25.03.2023 року подано до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки носить приватноправовий характер, який обумовлений порушенням приватного права спадкоємця на подальше отримання коштів, які мають перейти у спадщину, та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин. Ухвалою суду від 28.03.2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. На адресу суду 31.03.2023 надійшов відзив відповідача, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтував тим, що пенсія за період з червня-липня 2016 року не отримувалася померлою [PERSON] з її вини, та така невиплата пенсії була безпосереднім наслідком вчинених нею вольових та свідомих дій. На реалізацію положень постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», 06.07.2016 року складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до якого за зазначеним місцем фактичного проживання (у [ADDRESS] ), [PERSON] відсутня. За змістом акту, у телефонній розмові з`ясовано, що [PERSON] виїхала в м. Краснодон. Дата та строк повернення до м. Вінниці не відомі. У зв`язку зі складеним актом виплата пенсії та інших соціальних виплат припинені (Протокол №1 від 12.07.2016 р.). Враховуючи інші наявні у справі документи, [PERSON] проживала у м. Краснодон (суч. - Сорокине), до моменту її смерті. Зокрема, це підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане 02.08.2022, у якому місце смерті зазначено «місто Сорокине Луганської області». Наявна обставина не заперечується і представником позивача. Померла [PERSON] не отримувала пенсію з липня 2016 року з власної вини. [PERSON] усвідомлювала, що виїзд до м. Сорокине (Краснодон), та не перебування у заявленому місці фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи, відповідно до чинного на момент липня 2016 року законодавства, зумовить настання наслідку припинення виплати пенсії. В той же час, проживаючи надалі в м. Сорокине (Краснодон), та не отримуючи пенсію, [PERSON] чинила це за власним вольовим вибором, що у свою чергу вказує на наявність її вини у неотриманні такої пенсії. А отже, за таких обставин, відсутні будь-які підстави для застосування ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) та надання Головним управлінням інформації щодо розміру недоотриманої пенсії за період з липня 2016 року, що обумовить подальше включення її до складу спадщини та обов`язок Пенсійного фонду України щодо її виплати. Адже відсутня будь-яка вина Головного управління у неотриманні [PERSON] пенсії за період з липня 2016 року, що є єдиною правовою умовою для виплати недоотриманої пенсії без обмеження її будь-яким строком. У зазначених обставинах можливе застосування ч. 1 ст. 46 Закону №1058, а зокрема, надання інформації про розмір недоотриманої суми пенсії [PERSON] за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розрахунок суми недоотриманої пенсії може бути змінений залежно від дати звернення спадкоємця за виплатою з усіма необхідними документами. 05.05.2023 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, яка мотивована тим, що відповідачем було припинено 12.07.2016 року виплату пенсії [PERSON] на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 № 365 (в редакції від 08.06.2016 р.). Виходячи зі змісту зазначеної норми Конституції України та Закону №1058, згідно яких, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат, які є складовою порядку пенсійного забезпечення, не можуть регулюватися підзаконними актами. Таким чином, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не є передбаченою Законом № 1058-IV підставою для припинення виплати пенсії [PERSON] , а зазначена вище Постанова КМУ є підзаконними нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії спадкодавцем - позивачем. Припинивши нарахування та виплату спадкодавцю позивача пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право спадкодавця позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право спадкодавця позивача на мирне володіння своїм майном у виді пенсії не ґрунтується на Законі. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Виходячи з аналізу положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону. Ухвалою суду від 28.03.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Сопрун В.В., позовні вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підтримали у повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив і просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час проведення судового розгляду, про причини неявки до суду не повідомила. В матеріалах справи міститься її заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за її відсутності. З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , було взято на облік 03.09.2014 року як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції (м. Краснодон (наразі Сорокине) Луганської області) у м. Вінницю. З того часу остання перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть від 02.08.2022 року серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Сорокине Луганської області (а.с. 11). Позивач [PERSON] , [INFO] , яка є донькою померлої [PERSON] та її спадкоємицею за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8), 03.08.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олени Михайлівни із заявою про прийняття спадщини. За даною заявою приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М., 03.08.2022 року завела спадкову справу № 25/2022 (номер в спадковому реєстрі № 69537159). Дана обставина підтверджується довідкою про коло спадкоємців від 07.11.2022 року за вих. №02-14/101 (а.с. 15). Приватним нотаріусом ВМНО Лисенко О.М. 23.08.2022 року за вих. № 74/02-14 надіслано до Пенсійного фонду України запит про надання інформації про наявність та суму невиплаченої пенсії [PERSON] (а.с. 12). Згідно листа Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 23.09.2022 року, вих. № 0200-0501-8/70376, сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 111 532 грн. 87 коп. (а.с. 13). Листом від 01.09.2022 року, вих. № 0200-0501-8/62707, Головне управління ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача, що недоотримана пенсія [PERSON] обраховується з вересня 2019 року по березень 2022 року (а.с. 14). Представником позивача адвокатом Сопруном В.В. 25.11.2022 року на адресу відповідача надіслано адвокатський запит, на отримання інформації щодо періоду, упродовж якого [PERSON] нараховувалась пенсія та не була нею отримана, та щодо суми недоотриманої пенсії (а.с. 16). У відповіді на вищезазначений запит від 01.12.2022 року № 0200-0501-8/90864 відповідачем вказано, що [PERSON] відмовлено у виплаті пенсії з 01.06.2022 року, остання виплата пенсії була 31.05.2016 року. Також зазначено, що станом на 01.09.2022 року, заборгованість відповідача перед [PERSON] становить 111 532,87 грн. у відповідності до вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, згідно яких суми пенсій, які пенсіонер не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с. 17). Статтею 4 ЦПК України визначено, що до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Як вбачається із ст. 46 Закону України Закону №1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України Закону №1058, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 Закону України Закону №1058 передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Слід також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України Закону №1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Зміст частини 3 статті 52 Закону України №1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно з абз. 4 п. 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Отож, як встановлено вище, відповідач надаючи інформацію приватному нотаріусу ВМНО Лисенко О.М. про суму невиплаченої [PERSON] пенсії, обмежив її розмір у зв`язку із застосуванням вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, на думку відповідача [PERSON] не отримала пенсію своєчасно з власної вини. Проте, вказаний висновок відповідача не відповідає фактичним обставинам справи, адже, як було встановлено з показань позивача, [PERSON] перебувала у м. Краснодон (наразі Сорокине) Луганської області, яке було окуповане державою-терористом російською федерацією шляхом створення квазіутворення луганська народна республіка. Саме у зв`язку з військовими діями, похилим віком [PERSON] не мала можливості повернутися на Вінниччину. Окрім того, позивач зазначила, що [PERSON] хворіла на низку хвороб: ішемічна хвороба серця, цукровий діабет, деменція. Представником відповідача у ході судового засідання зазначено, що доказом, який підтверджує вину [PERSON] , є акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.07.2016 року. Відповідно до цього акту за зазначеним місцем фактичного проживання (у [ADDRESS] ) [PERSON] відсутня. За змістом акту, у телефонній розмові з`ясовано, що [PERSON] виїхала в м. Краснодон. Дата та строк повернення до м. Вінниці не відомі. Суд критично ставиться до відомостей, зазначених у цьому акті, адже в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які підтверджують повноваження особи на проведення обстеження матеріально-побутових умов, не зазначено номер телефону та прізвище, ім`я, по батькові особи, до якої здійснювався дзвінок. Викликає аргументований сумнів те, що остання пенсія [PERSON] була виплачена по 31.05.2016 року, в той час як акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та засідання міської комісії проводились 06.07.2016 року та 12.07.2016 року відповідно. Одночасно привертає увагу те, що відповідачем було припинено 12.07.2016 року виплату пенсії [PERSON] на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 року № 365 (в редакції від 08.06.2016 р.). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (попередня редакція). Згідно преамбули до Закону України № 1058-IV, зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Згідно ст. 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. В ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, згідно яких, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Виходячи зі змісту зазначеної норми Закону, згідно якої, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат, які є складовою порядку пенсійного забезпечення, не можуть регулюватися підзаконними актами. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Виходячи з аналізу положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону. Згідно ст. 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не є передбаченою Законом № 1058-IV підставою для припинення виплати пенсії [PERSON] , а зазначена вище Постанова КМУ є підзаконними нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії спадкодавцем Позивача. Припинивши нарахування та виплату спадкодавцю позивача пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право спадкодавця позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право спадкодавця позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії не ґрунтується на Законі. З огляду на викладене, припинення виплати пенсії [PERSON] з 12.07.2016 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мало місце незаконне втручання у право власності спадкодавця позивача, що повністю узгоджується з висновками, наведеними в рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 805/402/18, провадження № Пз/9901/20/18. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №\~243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження цих дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), у якій зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. З огляду на викладене, померла [PERSON] не отримувала пенсію не з власної вини. Докази, які б підтверджували вину [PERSON] у неотриманні пенсії відповідачем не надані. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях є захист основоположних політичних і громадянських, економічних, соціальних, культурних та інших прав і свобод людини, сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб. Суд доходить до висновку, що оскільки пенсія померлої [PERSON] призначалась та нараховувалась у розмірі та у відповідності до приписів пенсійного законодавства, проте не отримана з незалежних від неї причин, то в даному випадку слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком. З огляду на встановлене та положення чинного законодавства, вся сума пенсії, що належала померлій матері позивача, і яка відповідно залишилася недоотриманою у зв`язку із її смертю повинна ввійти до складу спадщини. При вирішенні даної справи необхідно врахувати, що у рішенні Верховного суду від 20.02.2020 року по справі № 428/5818/18 суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що положення ч.\~1\~ст.\~46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, не надання відповідачем приватному нотаріусу ВМНО Лисенко О.М. повної інформації щодо розміру заборгованості з невиплаченої [PERSON] пенсії призводить до неправомірного зменшення суми пенсії, яка має перейти у спадщину. З огляду на викладене, надання відповідачем третій особі неповної інформації щодо розміру заборгованості з невиплаченої [PERSON] пенсії з обмеженим строком з вересня 2019 року по березень 2022 року, є протиправним. Вказані дії відповідача призводять до безпідставного не включення у склад спадщини після смерті [PERSON] суми неотриманої за її життя пенсії у період часу з червня 2016 року по серпень 2019 року, що у свою чергу порушує права позивача на отримання спадщини у повному обсязі. Поновлення порушених прав позивача сприятиме надання відповідачем третій особі інформації про розмір недоотриманої пенсії померлою [PERSON] за період з червня 2016 року по березень 2022 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд звертає увагу учасників на положення ч .8 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зважаючи, що представником позивача заявлено в установленому порядку про надання доказів витрат на правничу допомогу, тому вказане питання буде вирішене з урахуванням вказаних вище положень, а також наявних доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved