Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У травні 2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якій позивач просив суд стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 14 247 гривень 91 копійка, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 555 гривень 66 копійок, інфляційні нарахування в розмірі 4 182 гривень 43 копійок, а разом 18 986 гривень та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено заочне рішення у справі №335/8455/20, яким позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» (далі Відповідач) до [PERSON] (далі Позивач) щодо стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. 10.01.2022, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу, якою [PERSON] поновлено строк на подання заяви про перегляд вищевказаного рішення, рішення скасовано. 15.11.2022, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя прийнято нове рішення, відповідно до якого у задоволенні вищевказаного позову відмовлено в повному обсязі. Станом на сьогоднішній день рішення Жовтневого РС м. Запоріжжя №335/8455/20 від 15.11.2022 набрало законної сили. У позовній заяві, позивачем вказано, що протягом жовтня-грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області - Проценко А.Ю., на підставі рішення та виконавчого листа Жовтневого РС м. Запоріжжя від 15.03.2021, в рамках ВП [NUMBER] здійснено стягнення з заробітної плати Позивача, а саме: жовтень 2021 року - 4 404 грн. 58 коп., листопад 2021 року - 4 098 грн. 10 коп., грудень 2021 року - 5 745 грн. 23 коп. - всього на загальну суму 14 247 гривень 91 копійка. Позивач вважає, що зважаючи на той факт, що рішення Жовтневого РС м. Запоріжжя №335/8455/20 від 15.03.2021 скасовано, а у задоволенні первісного позову відповідача до позивача відмовлено в повному обсязі, отримані на його підставі грошові кошти Відповідачем, відповідно до Глави 83 ЦК України є безпідставно набутими грошовими коштами та підлягають поверненню Позивачу. Окрім того, позивач вказує, що 14.02.2023, на адресу відповідача було направлено вимогу щодо повернення неправомірно отриманих грошових коштів, яка в подальшому була проігнорована. Так, позивач вважає, що відповідач також має сплатити позивачу 555 гривень 66 копійок в якості відсотків за користування безпідставно отриманими грошовими коштами та 4 182 гривень 43 копійок в якості інфляційних нарахувань. Вище викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на положення глави 83 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.03.2023 року (Вхід. № 25192) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що доказів, якими б було розподілено кошти приватним виконавцем, перераховані на рахунок стягувача та зазначено, що лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із заробітної плати позивача. Крім того відповідачем зазначено, що позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. У відзиві, відповідачем зазначено, що станом на час розгляду справи, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінний та не розірваний, грошові кошти приватним виконавцем було стягнено по відкрито виконавчому провадження на виконання виконавчого документу, яки на момент такого стягнення був чинним та відповідно до законодавства підлягав до примусового виконання, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання рішення суду, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого рішення здійснювалися правомірно. Окрім того, відповідачем вказано, що на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» в якості стягнення заборгованості із позивачем за виконавчим провадженням, поступили кошти в загальній сум 2756,87 грн. Таким чином, позивач вважає, що позивач не надав суду жодного письмового доказу на підтвердження його вимоги про відшкодування коштів. 23.03.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу у якій відповідач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивача є не співмірною, також варто зауважити, що даний розмір не відповідає складністю справи та виконаних адвокатських робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також позивачем не надано належних доказів понесених витрат. 18.04.2023 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Тимошенка Андрія Володимировича про зміну предмета позову, яка згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України в судовому засіданні 22.05.2023 відмовлено в прийнятті і повернуто позивачу вказану заяву. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення представника позивач, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року у справі №335/8455/20, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № Ск-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 року у розмірі 35463,77 грн., судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. та понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Також, судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2022 року у справі №335/8455/20, поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 року. Заяву представника [PERSON] - адвоката Тимошенко А.В. про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2021 року - задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/8455/20 від 15.03.2021 року за позовом ТОВ «Вердикт Капітал»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СК-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 року - скасовано. Так, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 у справі №335/8455/20, у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовленов повному обсязі. Так, з матеріалів справи вбачається, що 19.05.2021 на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021 року, було видано виконавчий лист №335/8455/20. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №335/8455/20 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 57565,77 грн. В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Антоном Юрійовичем 12.10.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у Публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича від 13.01.2022 закінчено виконавче провадження [NUMBER]. Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати від 26.01.2022 ПАТ «Запоріжсталь» щодо [PERSON] по Постанові від 12.10.2021 4385 ВП № [NUMBER] згідно виданою за виконавчим документом 335/8455/20 19.05.2021 за період з 01 жовтня 2021 по 31 грудня 2021 рік утримана сума становить: за жовтень 2021-4404,58 грн., за листопад 2021 - 4098,10 грн., за грудень 2021 - 5745,23 грн., що разом становить 14 247,91 грн. При цьому, згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича від 16.02.2023 року за № 3774, станом на 16.02.2023 з [PERSON] було стягнуто кошти у розмірі 14247,91 грн., згідно виконавчого документу виконавчого листа №335/8455/20 від 19.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу у розмірі 57 565,77 грн. При надходженні коштів на депозитний рахунок кошти було розподілено наступним чином: 500,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 12498,11 грн. - на користь стягувача; 1249,80 грн. - основна винагорода приватного виконавця. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором відпала у зв`язку із скасування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/8455/20 та в подальшому відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал», суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 12 498,11 грн. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 12 498,11 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 555,66 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 4 182, 43 грн., які нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне. Відповідно ч. 1 ст. 1214 ЦП України зі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки проценти, в даному випадку, в заяві не встановлено, вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна, які регулюються відповідно до ст. 1212 ЦК України за своєю природою не є грошовим зобов`язанням і тому не регулюється ст. 625 ЦК України, а відтак, позовна вимога, щодо стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань, не підлягає задоволенню. Крім того, вимоги пред`явлені по зобов`язанням визначеним у ст. 1212 ЦК України - це не грошове зобов`язання, а тому вимоги ст. 625 ЦПК України, не регулюють вказані правовідносини, так як не було грошового зобов`язання та обов`язку його повернення у певний строк. Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу (правову) допомоги у розмірі 13 500,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію Договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, копія Додатку 1 до Договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, а саме Розрахунок вартості юридичних послуг від 14.02.2023, копію Додатку 2 до Договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, а саме Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 14.02.2023, копію прибуткового касового ордеру №б/н від 14.02.2023 на суму 5000,00 грн., копію Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 20.02.2023 року, копія прибуткового касового ордеру №б/н від 20.02.2023 року на 8 500,00 грн. Додатком 1 від 14.02.2023 «Розрахунок вартості юридичних послуг» до Договору від 08.09.2020, позивач та Представник позивача погодили, що адвокат здійснює захист прав та законних інтересів шляхом надання консультаційної допомоги, складання вимог, адвокатських запитів, розрахунків відсотків та інфляційних витрат, заяв, клопотань, позову, участі у судових засіданнях в режимі відеоконференцїї. Додатком 1 до Договору погоджено вартість юридичних послуг які будуть надаватися в межах повноважень адвоката в частині комплексного надання правової допомоги Позивачу, а саме: Консультаційна допомога - 1000 гривень за одну консультацію; Складання вимоги щодо повернення неправомірно отриманих грошових коштів - 2000 гривень за комплексну послугу; Складання адвокатського запиту - 2000 гривень за комплексну послугу. Складання розрахунку 3% річних за користування грошовими коштами - 1000 гри. за комплексну послугу; Складання розрахунку інфляційних витрат - 2500 грн. за комплексну послугу; Складання позову про стягнення неправомірно отриманих грошових коштів - 4000 гривень за комплексну послугу; Складання заяв, клопотань в ході судового розгляду - 1000 гривень за комплексну послугу. Участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї - 1500 гривень за одне судове засідання. При цьому, відповідачем подано до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивача є не співмірною, також варто зауважити, що даний розмір не відповідає складністю справи та виконаних адвокатських робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн., що є співмірни із складністю справи та відповідає критерію розумності з огляду на обставини справи.

Outcome: partial