Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У вересні 2022 року представник позивача адвокат Шикунова А.О. \~звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , на житловий будинок літ. А, загальною площею 57,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входять: веранда літ. «а», площею 11,2 кв.м.; коридор, площею 4,7 кв.м.; кладова, площею 4,1 кв.м.; кімната, площею 11,7 кв.м., кімната, площею 15,5 кв.м. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , про що 22 липня 2021 року в Книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис за №213. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану у с. Сподахи Немирівського району та житловий будинок [ADDRESS] . В установленому законом порядку [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої зареєстровано спадкову справу за №137/2021. При цьому нею було надано нотаріусу необхідний перелік документів для оформлення спадкового майна. 06 липня 2022 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 0523088301:05:001:0016, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Одночасно нотаріусом\~постановою за\~№197/02-31\~від 06.09.2022\~року їй\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~оскільки у\~наданому нею\~свідоцтві про\~право особистої\~власності на\~домоволодіння,\~зазначено,\~що цілий жилий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що згідно ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить її членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Представник позивача адвокат Шикунова А.О. зазначає, що домоволодіння [ADDRESS] , що складалося з житлового будинку, належало до типу колгоспного двору, головою якого була мати - [PERSON] та зважаючи на те, що матір позивачки була єдиним членом двору, їй на праві власності належало усе домоволодіння, а тому, [PERSON] , як єдина спадкоємиця після смерті матері, має право на отримання спадщини. У зв`язку із зазначеним, позивачка не може оформити спадщину, а саме житловий будинок, який належав її матері, а тому її представник звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 03.01.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шикунова А.О. позов підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2\~ст. 16 ЦК України\~є визнання права. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] в с.Райгород Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після її смерті залишилося спадкове майно. [PERSON] 06.07.2022 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON] (а.с.14) та зареєструвала право власності на дану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15). Згідно виписки з по господарської книги, виданої виконкомом Немирівської міської ради від 15.09.2022 №5698 за адресою: [ADDRESS] згідно із записом в по господарській книзі том №3 Сподахівської сільської ради за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] була головою двору станом на 05.08.1992 р. Всього сімей проживало в будинку 1, мешканців 1 особа. [PERSON] , [INFO] , голова двору. Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Немирівське бюро технічної інвентаризації» №307 від 06.09.2022 (а.с.12), технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16), свідоцтвом № [NUMBER] про право приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під [ADDRESS] , який належав колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності [PERSON] , так як вказує, що двір є колгоспним. Згідно довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради вінницького району вінницької області №6790 від 19.05.2022, відповідно до рішення 13 сесії Сподахівської сільської ради % скликання від 17.12.2008 року «Про впорядкування адресного господарства с.Сподахи» додаток №7 житловому будинку, що належав [PERSON] в с.Сподахи Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницйької області присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України\~передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою, третьою, п`ятою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття. Згідно з ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1, 3\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На звернення позивача до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області, з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно житловий будинок під [ADDRESS] , який належав колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , померла [INFO] , нотаріус не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності [PERSON] , так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права (а.с. 11). Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Окрім цього відповідно до пункту 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року\~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття\~колгоспного двору, що регулювалося відповідними положеннями\~Цивільного кодексу Української РСР\~у редакції 1963 року, які були виключені у 1993 році (Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII\~Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). До введення в дію Закону України\~«Про власність», чинне законодавство не передбачало реєстрації прав власності на житлові будинки у сільській місцевості. З набранням чинності Закону України\~«Про власність»\~інститут суспільних груп за належністю до зайнятості власників перестав існувати. Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР 31 жовтня 1975 року № 45/5 встановлено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих рад. По господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 5 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований за [PERSON] та належав колгоспному двору, головою якого вона була. Після смерті [PERSON] спадкоємицею є її донька: [PERSON] , яка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а щодо житлового будинку, який належав спадкодавиці, отримала відмову нотаріуса та оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості за обставин незалежних від її волі. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справі про спадкування»\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved