Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про визнання незаконним та скасування наказу, про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2023 позов [PERSON] до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про визнання незаконним та скасування наказу, про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково. Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України № 57-ос від 23.09.2022 «Про поновлення на роботі [PERSON] » в частині поновлення працівника [PERSON] на посаді охоронника - пожежного. Стягнуто з Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України (49074, м. Дніпро, вул. Запасна, 7, код ЄДРПОУ 14373220) на користь [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , паспорт № [NUMBER] , що виданий 16.09.2019, орган, що видав - 1212) середній заробіток за час затримки виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року по справі № 202/1772/21 за період з 28.07.2022 по 10.04.2023 у сумі 336 482 (триста тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 10 коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Представник [PERSON] - адвокат Ковальчук Денис Юрійович звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Представник [PERSON] - адвокат Ковальчук Денис Юрійович заяву підтримав та просив задовольнити. Представник Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України надав заяву про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом по справі не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат понесених [PERSON] по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Судом при постановленні судового рішення по справі № 202/8801/22 не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат понесених позивачем. Як вбачається з матеріалів цивільної справи [PERSON] був сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 899, 20 грн. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду фізичною особою, немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час виконання рішення суду у сумі 336 482, 10 грн. та вимогу немайнового характеру, а тому останній повинен був сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у сумі 3 364, 82 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, та за вимогу немайнового характеру у сумі 992, 40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог (50 %) у сумі 496, 20 грн. Окрім цього, у зв`язку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, суд роз`яснює позивачу право звернутися із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Щодо витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачем [PERSON] з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір від 18.10.2022, укладений між [PERSON] та адвокатом Ковальчуком Д.Ю., акт приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 11.05.2023, за яким вартість виконаних робіт адвокатом склала 20 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved