Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В\~обґрунтування\~своїх вимог позивачка посилається на те, що 19.11.2016 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №169. У сторін є одна спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Протягом останнього року стосунки позивачки з чоловіком погіршилися, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час сторони живуть окремим життям та своїми інтересами, сім`я фактично припинила своє існування. На даний час позивачка та відповідач проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~у позовній\~заяві просить\~розглядати справу її відсутності, просить суд розірвати шлюб. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.05.2023, є дата складення повного судового рішення 26.05.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено,\~що\~19.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис №169. Після реєстрації шлюбу позивачці привоєно прізвище " [PERSON] ". Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.11.2016 Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. У сторін народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, байдужість до життя та проблем один одного, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися, а шлюб продовжує існувати лише формально. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки, як зазначає позивачка, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, на користь позивачки належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 грн 60 грн.

Outcome: approved