Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~та просить\~визнати за\~нею право\~власності на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами по\~ [ADDRESS] . Позовні вимоги\~позивачка мотивувала\~тим,\~що у державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян заведена спадкова справа на підставі її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя, 4 травня 2007 року, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно в рівних частках заповів їй та своїй дружині - відповідачці. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Чортовецької сільської ради Городенківського району, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 31, ніким не скасовувався та не оскаржувався. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння [ADDRESS] , побудоване батьками позивачки на земельній ділянці площею 0,25 га. Відповідачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. Позивачка, бажаючи реалізувати своє право на спадщину за заповітом, вчасно звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане будинковолодіння у зв`язку із його реєстрацією, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити конкретний розмір частки спадкодавця. На 15.04.1991 р. у спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: голова господарства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дружина - відповідачка [PERSON] , [INFO] , дочка позивачка [PERSON] , [INFO] . З часу свого народження й по сьогодні позивачка проживає у батьківському будинку. Разом з батьками вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті батька позивачка продовжує користуватися даним нерухомим майном разом та земельною ділянкою, сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його у належному стані, неодноразово робила як поточний, так і капітальний ремонти, однак не може належним чином реалізувати своє право на спадщину за заповітом через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспний двір. Провадження у даній справі відкрито 14.03.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подала до\~суду зустрічний\~позов до\~ [PERSON] та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] .Зустрічний позов мотивований тим, що до спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлям і спорудами по [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за спадкодавцем, як головою колгоспного двору. За житті [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким вищевказане спадкове майно в рівних частках розділив між нею та дочкою відповідачкою за зустрічним позовом. Після смерті [PERSON] спадкова справа заведена у державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Позивачка за зустрічним позовом подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки за законом після смерті чоловіка, однак від прийняття спадщини за заповітом вона не відмовилася. Натомість, спільно проживаючи із чоловіком до дня його смерті, фактично вступила в управління спадковим майном. \~ \~ \~ \~Спадкове господарство є колгоспним двором, де на 15.04.1991 (дата припинення існування колгоспних дворів) проживали та були зареєстрованими: голова господарства [PERSON] , його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав трьом членам колгоспного двору по 1/3 частці кожному. Успадкувавши після смерті чоловіка 1/6 частки даного господарства, позивачці за зустрічним позовом [PERSON] належить 1/2 (3/6) частки спадкового господарства. Ухвалою суду\~від 25\~квітня 2023\~р.\~зустрічний \~позов \~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання 25.05.2023 не з`явилися, цього ж дня подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка-відповідачка [PERSON] в заяві зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка-позивачка [PERSON] вказала, що вимоги зустрічної позовної заяви підтримує в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. \~ \~ \~ \~Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Упостанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 06.12.1976 № 1514-ІХ село Чортовець перейменовано на село Назаренкове; згідно Постанови Президії Верховної Ради України № 3278-ХІІ від 11.06.1993 селу [PERSON] відновлено колишнє найменування - село Чортовець; вулиця Комсомольська перейменована на вулицю Довбуша, що стверджується довідкою № 29, виданою 27.01.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Копія довідки про об`єкт нерухомого майна № 49/23, видана 21.02.2023 ФОП [PERSON] згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого 30 червня 1989 р. на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради № 102 від 14.06.1989; самочинно зведених будівель немає. \~ \~ \~ \~Державна реєстрація\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди у\~період видачі\~вищезгаданого свідоцтва\~на право\~особистої власності\~на жилий\~будинок (з\~31.01.1966\~по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги Чортовецької сільської ради за 1991-1995 роки, виданого Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. На 15.04.1991 у домогосподарстві (колгоспному дворі) за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 56, виданою 27.01.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що даний житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами належить [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному. За заповітом, посвідченим 04.05.2007 секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 31, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, житловий будинок з господарськими спорудами заповів [PERSON] , 1946 р.н., і [PERSON] , 1974 р.н., в рівних частках, а грошові заощадження та земельну ділянку (пай) заповів [PERSON] , 1974 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43873810 (номер в реєстрі нотаріальних дій 31), що стверджується інформаційною довідкою № 65254082 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 18.06.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 08 січня 2021 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2021 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкоємцями \~можуть бути\~фізичні особи,\~які є\~живими на\~час відкриття\~спадщини,\~а також\~особи,\~які були\~зачаті за\~життя спадкодавця\~і народжені\~живими після\~відкриття спадщини\~(ч.\~1\~ст.\~1222\~ЦК України).\~Згідно з\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті.\~У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261\~-\~1265\~цього Кодексу.\~Право на\~спадкування виникає\~у день\~відкриття спадщини.\~Відповідно до\~ст.1233\~ЦК України\~заповітом є\~особисте розпорядження\~фізичної особи\~на випадок\~своєї смерті.\~Ч.1\~ст.1235\~ЦК України\~визначено,\~що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на день\~смерті ( [INFO] )\~був зареєстрований\~та проживав\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 55, виданою 01.03.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , 1939 року народження, та відповідачка-позивачка [PERSON] , 1946 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 1965 р. Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 33 від 20 серпня 1965 р. Позивачка-відповідачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та відповідачки-позивачки [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 1974 р. Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис № 69 від 12 жовтня 1974 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 червня 1993 р. відділом загсу Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 278 від 22 червня 1993 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Із копії\~спадкової справи\~№ 236/2021,\~наданої суду\~Городенківською державною\~нотаріальною конторою,\~вбачається,\~що позивачка-відповідачка\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняла спадщину\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~оскільки постійно\~проживала разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (18.06.2021). Копією Витягу № 65254158 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 18.06.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67849865 (номер у нотаріуса 236/2021), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дружина померлого\~ [PERSON] \~ відповідачка-позивачка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачці-відповідачці [PERSON] , до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (23.06.2021) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки за законом у спадщині після смерті чоловіка, а також від частки у спільному майні подружжя. Однак, як спадкоємець за заповітом, відповідачка-позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки-відповідачки [PERSON] до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 212/02-31 від 01 березня 2023 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на належний йому житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 30.01.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1975, 1990 роках, господарські будівлі та споруди в 1952, 1975, 1990 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 03.03.2023 становить 18000 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, про що свідчить довідка № 57, виданою 01.03.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330857470, сформованої 02.05.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка-відповідачка [PERSON] та відповідачка-позивачка [PERSON] , як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] успадкували по 1/6 частці у житловому будинку [ADDRESS] , що становить 1/3 частки згаданого житлового будинку, яка належала померлому, як члену колишнього колгоспного двору. Однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого у ньому не визначена, не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дані частки нерухомого майна. Крім того, позивачці-відповідачці [PERSON] та відповідачці-позивачці [PERSON] належить по 1/3 (2/6) частці у житловому будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору, оскільки вони не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України, що разом з урахуванням спадщини становить по 3/6 (1/2) частки. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~316,\~317,\~325,\~328,\~347,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1235,\~1241,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),\~

Outcome: partial