Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Денисової Т.С., звернувся до суду з позовом до відповідача ФГ «Агро-Фортуна К» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер 6120887700:01:002:0009, площею 2 га, яка надана йому для ведення особистого селянського господарства. 12.04.2019 між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі строком на 7 років. За умовами договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі. За згодою сторін орендна плата може бути виплачена в натуральній формі у розмірі 2 тонни зерна. Орендна плата вноситься щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Проте відповідач протягом 2021-2022 років не виконав взяті на себе зобов`язання з виплати орендної плати. З цього приводу, він 04.02.2022 він звертався до відповідача з вимогою виплатити йому орендну плату за 2021 рік, а 06 травня та 20 грудня 2022 року з такою вимогою звернувся його представник. Також зазначив, що розмір заборгованості з орендної плати за 2021 та 2022 роки становить 20000 грн з розрахунку 5000 грн за 1 тонну зерна. Однак відповідач не відреагував на запит його представника щодо надання проведеного ним розрахунку орендної плати за 2021-2022 роки. Таким чином\~відповідачем не\~виконані зобов`язання\~по виплаті\~орендної плати\~за 2021\~та 2022\~роки,\~що є\~систематичною несплатою\~та підставою\~для розірвання\~договору оренди\~землі. А тому, зважаючи на наведене, просив розірвати договір оренди землі, укладений 12 квітня 2019 року в с.Стрілківці Борщівського району Тернопілсьької області між ним та Фермерським господарством «Агро-Фортуна К», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 листопада 2020 року за №39036622, щодо земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6120887700:01:002:0009, право власності на яку на підставі рішення Борщівської міської ради від 26 листопада 2019 року №1791 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 лютого 2020 року за №35425782. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження та призначено у такій підготовче засідання, при цьому запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 24 березня 2023 року, проте у визначений в ухвалі суду строк відзиву на позов не подав і на розгляд справи в підготовчому засіданні не з`явився. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Денисова Т.С. на розгляд справи не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, при цьому зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником земельної площею 2 га, кадастровий номер 6120887700:01:002:0009, яка надана йому для ведення особистого селянського господарства рішенням Борщівської міської ради від 26 листопада 2019 року № 1791. Державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором Борщівської міської ради 4 лютого 2020 року, номер запису про право власності 35425782. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу:199761129. Також встановлено, що 12 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем Фермерським господарством «Агро-Фортуна К» було укладено договір оренди землі. Державна реєстрація договору оренди землі проведена 2 листопада 2020 року за № 39036622, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 231294457. Відповідно до п.1 та п.2 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах згідно з кадастровим планом в с.Стрілківці Борщівської ОТГ Борщівського району Тернопільської області. Кадастровий номер земельної ділянки: 6120887700:01:002:0009. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 гектари, в тому числі рілля 2 гектари. Згідно п.8 договору, право оренди земельної ділянки діє протягом 7 років з моменту державної реєстрації права оренди. Договір укладено строком на 7 років, але у будь-якому разі строк цього договору завершується не раніше завершення дії права оренди. Відповідно до п.10 та п.12 договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі. За згодою сторін орендна плата може бути виплачена в натуральній формі у розмірі 2 тонни зерна. Орендна плата вноситься у строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Як зазначив позивач, протягом 2021-2022 років відповідач не виконував взяті на себе договірні зобов`язання з виплати орендної плати, тому він 04.02.2022 звернувся до відповідача з вимогою виплатити орендну плату за 2021 рік. Крім того, його представник адвокат Денисова Т.С. 06.05.2023 з листом-повідомленням зверталася до відповідача з вимогами виплатити позивачу орендну плату за 2021, 2022 та 2023 роки, а також розірвати договір оренди землі від 12.04.2019 за взаємною згодою та повернути йому земельну ділянку. Також, 20.12.2022 представник позивача адвокат Денисова Т.С. звернулася до відповідача з адвокатським запитом, в якому просила останнього надати інформацію, чи нарахована до видачі орендна плата позивачу за 2021 та 2022 роки; якщо так, то в якому розмірі та сумі; чи проведена індексація нормативно-грошової оцінки землі, якщо так, то на який коефіцієнт індексації; чи проведена така виплата позивачу, якщо так, то вказати дату, спосіб виплати, а також надати підтверджуючі документи. Однак, відповідачем повністю проігноровано такі листи повідомлення та адвокатський запит позивача та його представника. Відповідно до п.29 договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п.40 договору, умовою розірвання договору в односторонньому порядку є: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та систематична несплата орендної плати. Відповідно до положень статті 1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141\~ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №912/1385/17, та у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 року справа № 484/3687/16, від 09.12.2020 року справа 199/3846/19, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ст.526 та ч.2 ст.651 ЦК України. Судом встановлено, що в порушення умов договору оренди землі від 12 квітня 2019 року відповідач не сплачував позивачу орендну плату за 2021-2022 роки у передбачені договором терміни, чим систематично порушив умови договору щодо сплати орендної плати, неналежно виконуючи умови договору. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1073, 60 грн підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.ст. 526, 651 ЦК України та

Outcome: approved