Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «Аптека низьких цін Одеса» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 24\~163,43 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26.07.2021 між ТОВ АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА та [PERSON] був укладений Договір позики. Згідно пунктів 1.1., 2.1 Договору, ТОВ Аптека низьких цін Одеса було передано [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 34286,00 грн., які [PERSON] була зобов`язана повернути у визначений в Договорі строк. Відповідно до п.3.1. Договору, факт підписання Договору позики свідчить про передачу позики ТОВ Аптека низьких цін Одеса та отримання її Відповідачем. Окрім цього, про отримання позики в розмірі 34286,00 грн. Відповідачем свідчить підписаний сторонами видатковий касовий ордер №281 від 26.07.2021 року. Відповідно до п. 4.1. Договору позики, строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і закінчується 31.01.2022 року. Згідно п. 5.1. Договору позики, кінцевою датою повернення позики у розмірі 34286,00 грн. є 31.01.2022 р. Згідно п. 6.2. Договору позики, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору з моменту підписання та закінчується 01.02.2022 року, але не раніше виконання Позичальником своїх зобов`язань. Таким чином, за умовами Договору позики [PERSON] повинна була повернути ТОВ Аптека низьких цін Одеса позику у сумі 34286,00 грн. не пізніше 31.01.2022 року. Представник вказує про те, що відповідачкою частково виконані умови Договору позики від 26.07.2021 року, а саме: - \~ \~ \~ \~30 липня 2021 року відповідачкою було повернуто частину позики у розмірі 10988,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №140 від 30 липня 2021 року; - \~ \~ \~ \~18 серпня 2021 року відповідачкою було повернуто частину позики у розмірі 8077 грн. 18 коп., що підтверджується прибутковим касовим ордером №147 від 18 серпня 2021. На день звернення до суду борг не повернуто, тому позивач просить стягнути з відповідачки: -заборгованість 15\~220,82 грн.; -штраф - 6857,20грн.; - інфляційні витрати: Останній період (01.02.2022 06.07.2022) \~ \~ \~ \~Індекс інфляції лютий 2022 \~ \~ \~ \~101,60 березень 2022 \~ \~ \~ \~104,50 квітень 2022 \~ \~ \~ \~103,10 травень 2022 \~ \~ \~ \~102,70 Розрахунок здійснюється за формулою: ПС = (III : 100 ) х( 112 : 100 ) х (ІІЗ : 100 ) х ... (IIZ : 100) III - індекс інфляції за перший місяць прострочення, IIZ \~ \~ \~ \~- індекс інфляції за останній місяць прострочення. (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х = 1.12418842 Інфляційне збільшення: 15 220,82 х 1.12418842 - 15 220,82 = 7 890,25 грн. З % річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: Кількість днів у періоді Сума 3% річних з 01.02.2022 до 06.07.2022 15 220,82 х 3 % х 156 : 365 : 100 \~ \~ \~ \~156 \~ \~ \~ \~195,16 грн. Загальна заборгованість: 15 220,82 (сума боргу) + 1 890,25 (інфляційне збільшення) + 195,16 (3%річних) + 6857,2 грн. (штраф 20%) = 24163,43 грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.09.2022 року на 12год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 15.02.2023 року на 10год. У судове засідання представник позивача ТОВ «АНЦ Одеса» не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.44). У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки, яка була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 26.07.2021 року між ТОВ «АНЦ Одеса» та [PERSON] було укладено Договір позики (арк.сп.9). Відповідно до п.1.1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується "позика"), а Позичальник зобов`язується повернути таку ж суму у визначений цим Договором строк та порядок. Відповідно до п. 2.1 розмір позики становить 34\~286 грн. Відповідно до п. 5.1 кінцева дата повернення позики 31.01.2022 року. Факт отримання відповідачкою коштів підтверджується Видатковим касовим ордером від 26.07.2021 року (арк.сп. 10). Судом встановлено про те, що відповідачка [PERSON] частково повернула суму боргу у розмірі 10\~988 грн., що підтверджується Прибутковим касовим ордером №140 від 30.07.2021 року (арк.сп.10, оборот), та у розмірі 8\~077,18грн., що підтверджується Прибутковим касовим ордером №147 від 18.08.2021 року (арк.сп.10, оборот). 25.04.2022 року на адресу відповідачки було надіслано Вимогу про повернення позики у розмірі 15\~220,82 грн. (арк.сп.11). Однак, відповіді позивачем не отримано. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобов`язальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від зобов`язання одностороння зміна його умов, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1-2. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайно виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При таких обставинах, позовні вимоги ТОВ «Аптека низьких цін Одеса» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягаю. Задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved