Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

22.05.2023 до суду надійшла зазначена заява, мотивована тим, що [PERSON] 12.05.2023 у супроводі працівників поліції та матері, в зв`язку з неадекватною поведінкою (відповідно до заяви матері) був доставлений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». В заяві зазначено, що у зв`язку з погіршенням психічного стану, [PERSON] говорив «нісенітниці», відмовлявся від їжі, вночі не спав, втікав з дому, виносив речі, поводився агресивно, відмовлявся від прийому ліків вдома. Був доставлений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», де дав згоду на добровільне стаціонарне лікування, однак 22.05.2023 [PERSON] категорично відмовився від подальшого стаціонарного лікування, в зв`язку з чим, з метою встановлення необхідності застосування госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. 22.05.2023 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою було встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» заяву підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ній, пояснив, що комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у [PERSON] ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок чого останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих і нього самого, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, тому просить заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що розуміє, що має деякі проблеми зі здоров`ям. Ліки, походження та склад яких він не знає - приймати не буде. Зазначив, що вважає ліками натуральні продукти, такі як мед, молоко. Просив не госпіталізовувати його до психіатричної лікарні, так як там будуть над ним проводити досліди. Мати [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, зазначивши, що син давно лікується, але останнім часом перестав приймати ліки добровільно і його психічний стан погіршився, він став не спати вночі, відмовляється від їжі, почав вночі ходив по хаті та говорити «нісенітниці», виносить речі з дому, а на зауваження реагує агресивно. Також зазначила, що для оточуючих небезпеки він не становить. Становить небезпеку для себе, оскільки під час загострення майже не їсть, іде з дому. В сучасний час може проявити агресію до осіб, які можуть зробити йому зауваження. Зазначила, що насилля ні відносно неї ні відносно інших осіб її син не вчиняв. Також в такому стані може забути вимкнути газ, хоча таких випадків з ним не траплялося. Коли син пропадає на декілька днів, вона повідомляє поліцію. Проте син повертається сам, без супроводу поліцейських. Захисник в судовому засіданні проти заяви заперечувала, зазначивши, що в судовому засіданні не встановлено підстав для госпіталізації, передбачених ст.. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу". Вважає, що мати [PERSON] може забезпечити лікування сина, проявивши певні хитрощі та приділяючи більше уваги своєму сину. Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, пославшись на відсутність підстав, передбачених ст.. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу". Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком лікарів-психіатрів від 22.05.2023 № 8, згідно з яким [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу. Також у висновку зазначено, що внаслідок цього останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Однак, в судовому засіданні не було встановлено, що останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих. Зазначений висновок був зроблений комісією лікарів-психіатрів на підставі пояснень матері [PERSON] - [PERSON] , яка в судовому засіданні, таких фактів не навела. Зазначені нею особливості [PERSON] про його зникнення з дому на декілька днів, блукання по місту, обмеження себе у їжі не є такими діями, які становлять безпосередню небезпеку для нього і оточуючих. Зазначення про його можливу агресивність чи про можливість не виключити газ носить ймовірний характер, нічим не підтверджується та таких дій [PERSON] раніше не вчиняв. Враховуючи наявність у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, але відсутність доказів про виявлення ним реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та нього самого,суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування госпіталізації [PERSON] до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed