Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

30.01.2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору зі сторони позивача: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як органи опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дітей. 03.02.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. 20.03.2023 відповідно до ухвали суду провадження в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] було закрито у зв`язку зі смертю останньої. 04.04.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідачі є внутрішньо-переміщеними особами, що підтверджується відповідними довідками. До травня 2022 року позивач та відповідачі проживали у м. Гуляйполе Пологівського району Запорізької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28.07.2007 року. Від шлюбу у них народилася діти: доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] доводилась позивачу рідною дочкою та відповідно вона є бабусею її дітей. Діти проживають з позивачем з січня 2021 року. Відповідач [PERSON] в січні 2021 року, після того, як родиною зацікавилась служба у справах дітей Гуляйпільської міськради, привезла їй дітей, так як не бажала разом зі своїм чоловіком - відповідачем [PERSON] займатись вихованням дітей та доглядати за ними. З цього моменту і до теперішнього часу відповідачі вихованням та утриманням дітей не займалися, матеріальну допомогу на утримання дітей не надавали, не цікавились їхнім життям. Відповідач [PERSON] веде асоціальний образ життя, ніде не працює, зловживає алкоголем. Кошти, які відповідач отримує як державну допомогу на дітей, витрачає на свої потреби, в основному на алкоголь. Протягом 2020 року відповідач [PERSON] виніс з квартири, де проживав разом з дітьми у м. Гуляйполі та продав майже всю побутову техніку. В січні 2020 року сімейний лікар КНП «Гуляйпільській ЦПМСД» вимушена була звернутись до служби у справах дітей Гуляйпільської міськради з заявою у посприянні пошуку родини відповідачів, так як малолітня дитина [PERSON] , якій на той час було 3 місяці, потребувала постійного нагляду сімейного лікаря. Догляду за старшими дітьми та належного піклування також не було. Відповідач неодноразово, серед ночі, посилав дівчаток у магазин за продуктами. У старшої дочки [PERSON] , відібрав золоті прикраси - сережки та ланцюжок, які їй подарувала бабуся, та продав, а за виручені кошти купив алкоголь. В теперішній час діти проживають разом з родиною позивача за адресою: [ADDRESS] та рахуються як внутрішньо переміщені особи. Відповідно до наказу від 26.08.2022 служби (управління) у справах дітей ЗМР, діти тимчасово влаштовані в родину позивача [PERSON] за вищевказаною адресою. Всі питання щодо виховання, розвитку, навчання, утримання, лікування дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному її утриманні. Позивач постійно відвідує школу, лікарів. Для розвитку дітей вона прикладає всі свої зусилля та можливості. На підтвердження цього вона зібрала характеристики з навчального закладу, який відвідують старші діти. Батько дітей ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і не надавав раніше, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не готує до самостійного життя, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Діти не отримують від батька подарунків на день народження, жодної іграшки. Батько жодного разу не відвідував батьківські збори у школі, де навчаються діти, не підтримує зв`язок з адміністрацією навчального закладу, класними керівниками. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться життям, станом їхнього здоров`я, не відвідує їх вдома, не водить до лікарні. На думку позивача, все вищезазначене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З цього приводу позивач звернулась у службу (управління) у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження умов проживання дітей та встановлено, що для дітей створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Посилаючись на ст.164 СК України, прохала позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, зі стягненням їх на користь [PERSON] , як опікуна дітей. Встановити над дітьми опіку та призначити її їх опікуном. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали прохали його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Додатково позивач пояснила, що до шлюбу з [PERSON] її дочка [PERSON] мала роботу, добре навчалася, була поважною людиною. За перші два роки шлюбу вона втратила все через те, що її чоловік пристрастив до алкоголю. Через вживання алкогольних напоїв вона стала апатичною до всього, вихованням дітей не займалася та не забезпечувала їх нічим. У цей же час, [PERSON] ніколи ніде не працював, проживав за рахунок коштів, які заробляла її дочка, а потім лише на допомогу для дітей. Зазначену допомогу він витрачав на цигарки та алкоголь. Згодом як він, так і її дочка стали вживати наркотики. Діти не мали найнеобхідніших речей, проживали в неналежних умовах. Вона намагалася вплинути на батьків дітей, але їй дочка заборонила брати дітей до себе. На початку 2020 року, вже після народження [PERSON] , через не забезпечення лікування останньої, за повідомленням лікарів, родиною відповідача зацікавилася служба у справах дітей. Після чого, дочка привезла дітей до неї і віддала на піклування, сама ж повернулася до відповідача та продовжили вести аморальний спосіб життя. Таким чином, з 2021 року фактично дівчатами опікувалася вона. Коли почалася війна, то відповідач [PERSON] поїхав з м. Гуляйполя сам, залишивши свою дружину і дітей самих під постійними обстрілами. Затим, її дочка забрала дітей та виїхала до Польщі, де тоді вже був відповідач. Вони там пробули два місяці і їх майже вигнали з країни через постійне вживання алкоголю та непристойне поводження. Потім дочка з дітьми повернулися до м. Запоріжжя, де вона вже змогла забрати дітей до себе, оскільки дівчатка були вкрай занедбаними. Після смерті її дочки, відповідач взагалі не цікавиться долею дівчат, поховання своєї дружини він не займався, все було проведено за її кошт. Останні два місяці їм взагалі не відомо місце знаходження відповідача. В судове засідання представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Т. Снігурова не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, в попередньому судовому засіданні вказав на поважність причин його відсутності в судовому засіданні 01.06.2023. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був неодноразово належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України (а.с.119,128), поштові повідомлення повернуто до суду з відміткою поштового органу щодо відсутності адресата за вказаною адресою (а.с.62,72,85,98,101,141), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не складав. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 28.07.2007 [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №40 (а.с.3). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 21 (а.с.4). [INFO] в м. Гуляйполе, Гуляйпільський район, Запорізька область народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.02.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 27 (а.с.5). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.2019 Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №112 (а.с.6). [INFO] в м. Гуляйполе, Запорізька область, УССР народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Гуляйпільським відділом ЗАГС в Запорізькій області 24.04.1986 року, запис №110 (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.02.2023 [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Запоріжжі, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис № 313 (а.с. 65). Позивач [PERSON] на час розгляду справи судом, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 31.05.2022 за №2302-5001685721 (а.с.13). Дитина [PERSON] на час розгляду справи судом, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 01.06.2022 року №2302-5001692885 (а.с.14). [PERSON] навчається з першого класу в КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради, в 9-А класі, батьки не надають належної уваги вихованню доньки, не цікавляться її навчанням. Вже третій рік дитина проживає з бабусею [PERSON] , яка піклується та доглядає за нею, що підтверджується характеристикою КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» ГРР від 09.01.2023 (а.с.8). [PERSON] 21.02.2022 отримала паспорт громадянина України форми ID за № [NUMBER] , орган видачі 2327 (а.с.149). Дитина [PERSON] на час розгляду справи судом, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 31.05.2022 року №2302-5001685826 (а.с.15). [PERSON] навчається з першого класу в КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради, в 6-А класі, батьки не надають належної уваги вихованню доньки, не цікавляться її навчанням. Батьком не створено належних умов для проживання та навчання доньки. З вересня 2022 дитина постійно проживає з бабусею [PERSON] , яка піклується та доглядає за нею, що підтверджується характеристикою КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» ГРР від 09.01.2023 (а.с.9). Дитина [PERSON] на час розгляду справи судом, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 31.05.2022 року №2302-5001685878 (а.с.16). Згідно листа директора КНП «Гуляйпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гуляйпільської міської ради від 05.01.2020 № 16/01-14 останній звернувся до начальника Служби у справах дітей Гуляйпільської міської ради та директора КЗ «Центр соціальних послуг» Гуляйпільської міської ради з приводу того, що лікар загальної практики - сімейний лікар амбулаторії ЗСМ м. Гуляйполя, з яким родина [PERSON] уклала декларації на медичне обслуговування, [PERSON] протягом останніх 4-х місяців не може зв`язатися з даною родиною для здійснення огляду дитини до року [PERSON] . Лікарем та медичною сестрою ЗПСМ неодноразово були здійснені патронажі (близько 20 разів) для огляду малолітньої дитини вдома, але двері квартири за адресою: [ADDRESS] , ніхто не відчинив, телефони, які зазначені в деклараціях виявилися недійсними (а.с.12). Відповідач [PERSON] на час розгляду справи судом, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою переселенця від 02.11.2022 за №2304-5002291063 (а.с.17). Позивач [PERSON] є пенсіонеркою, сума її доходу складає 73345,80 грн. за 2021 рік, що підтверджується довідкою форми ОК-5 Пенсійного фонду України (а.с.19-23), та довідкою від 26.01.2023 №163 Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради про отримання допомоги за період 01.05.2022 по 31.12.2022 доход складає 16 000,00 грн.. Відповідно до наказу начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 26.08.2022 № 934 «Про тимчасове влаштування дітей» малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , влаштовані до родини [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно акту обстеження умов проживання, обстежено було місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , за результатами чого було встановлено належні умови проживання для дітей, у родині склалися добрі сімейні стосутнки, діти всім необхідним забезпечені (а.с. 10). Згідно висновку районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР як органу опіки та піклування від 20.04.2023 № 01-10/708 про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , враховуючи наявні документи по справі, думки дітей та бабусі, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Також, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 105-106). Відповідно до висновку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 18.04.2023 № 01.01-18/881 про доцільність позбавлення(недоцільність) встановлення опіки (піклування) та відповідність її інтересам дітей, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , постановлено на облік як кандидата в опікуни (піклувальники) за № 1309 від 12.04.2023 та вважають за доцільне встановлення нею піклування над її трьома онуками. Також, взято до уваги те, що станом 04.04.2023 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно довідок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР під спостереженням лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (а.с.107). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює начальником служби у справах дітей Гуляйпільської міської об`єднаної територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради, вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що відповідач з родиною не проживає, самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання дітей. З 2020 року родина відповідача [PERSON] перебувала під наглядом відповідної служби. Так, до нього надійшов лист директора КНП «Гуляйпільський ЦПМСД» ГМР про те, що сімейний лікар не має можливості обстежити та здійснювати патронаж дитини до року [PERSON] , оскільки її батьки не виконують покладених на них обов`язків щодо забезпечення належного медичного супроводу їхньої дитини. За таких обставин, комісія служби у справах дітей вийшла за місцем проживання цієї родини, але батьки дитини двері квартири не відчинили, на контакт не йшли. При цьому, за словами їхніх сусідів, встановлено, що батьки зловживали спиртними напоями, належної уваги дітям не приділяли, витрачали кошти допомоги на дітей для задоволення власних потреб. Фактично з жовтня 2020 року вихованням, утриманням та піклуванням за цими дітьми здійснює їхня бабуся [PERSON] .. Додатково вказав, що рішення своїх колег про тимчасове влаштування дітей до родини бабусі повністю відповідає їхнім інтересам та погоджується з висновком органу опіки та піклування, яким доведено необхідність та доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. Також, судом в судовому засіданні була з`ясована думка дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] щодо необхідності позбавлення їхнього батька батьківських прав. Дівчата надали пояснення, що за увесь час їх існування батько постійно на них кричав, у їх присутності бив матір, а також застосовував фізичну силу і до них. Вони зовсім не бажають спілкуватися з ним, дуже його бояться та не поважають. Наразі вони з ним взагалі не спілкуються, заблокували його номер телефону через постійні погрози з боку батька. Бачитися з ним бажання не мають. Вказали на те, що бажають проживати з бабусею, яку дуже люблять. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ від 16.07.2015 року). Відповідно до п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, яка є бабусею дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав батька дітей - [PERSON] , [INFO] , а саме через ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ними в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що є наслідком свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками протягом більше 10 років. Факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується поясненнями позивача та свідка [PERSON] , наданими суду письмовими доказами: характеристиками зі школи, довідками про фактичне місце проживання дітей, висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Крім того, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що діти пояснили, що давно не бачили батька, він їм не телефонує, не цікавиться їх життям, не надає матеріальну допомогу на їх існування. Також, суд бере до уваги те, що фактично з 2021 року і по сьогоднішній день всі турботи про [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взяла на себе їх бабуся, яка утримує онучок, цікавиться навчанням, підтримує тісний зв`язок із класним керівниками і дирекцією освітнього закладу, турбується про стан їхнього здоров`я. А тому суд з максимально можливим урахуванням інтересів дітей вважає, що позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, як на підстави позову, передбачені законом, встановлені у судовому засіданні під час їх перевірки наданими суду доказами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.136 ЦПК України витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Встановлено, що ухвалою від 03.02.2022 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача на користь держави в розмірі 3220,80 грн.

Outcome: approved