Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 серпня 2020 року між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" був укладений кредитний договір № 2842683, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 999 грн., зі сплатою комісії та процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 24 грудня 2020 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір відступлення прав вимоги № 57-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2842683 від 17 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Сума заборгованості відповідача становить 29 995,22 грн., з них: залишок по тілу кредиту становить 13 751,00 грн., залишок по відсотках становить 15 194,29 грн., заборгованість за комісією становить 1 049,93 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості № 20294243/1 від 23 лютого 2021 року, яка до теперішнього часу відповідачем не виконана. Після отримання права вимоги до відповідача, позивачем нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №2842683 від 17 серпня 2020 року в загальному розмірі 29 995,22 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач надав через систему «Електронний суд» Клопотання про відкладення розгляду справи, зазначив, що бажає особисто бути присутнім і приймати участь у розгляді даної справи, користуватися правами, встановленими законом, бажає особисто надавати суду докази по справі, мати можливість особисто заявляти клопотання про витребування доказів, які сам не в змозі здобути, бажає особисто отримати копію позовної заяви, особисто ознайомитися з матеріалами справи та особисто надати відзив на позовну заяву. Суд зазначає, що згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів. Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. Можливість відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями, доцільне у випадку, якщо це перешкоджає учасникам процесу прибути до суду. Державна судова адміністрація розробила порядок проведення відеоконференцзв`язку під час судового засідання за участі сторін поза межами приміщення суду. Таким чином, було передбачено використання системи EasyCon або інших доступних для суду та учасників судового процесу засобів, що забезпечують проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку. 24 лютого 2022 року Радою суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ», яким звернуто увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена. 02 березня 2022 року Радою суддів України опубліковані рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з них основними є те, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні. При визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалися в регіоні. Громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції. Розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних. В наданому суду клопотанні відповідачем було зазначено адресу електронної пошти, на яку відповідачу було направлено позовну заяву з усіма додатками по справі для ознайомлення, що підтверджується Звітом про доставку повідомлення з додатками від 02 травня 2023 року. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України») Суд приходить до висновку, що відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та викладенням своїх доводів, проте наданим правом не скористався. Суд вважає, що відповідач мав можливість надати свої заперечення по справі, використовуючи свою електронну пошту або через підсистему «Електронний суд», саме цим шляхом він скористався, коли просив відкласти розгляд справи, отже, саме таким шляхом, використовуючи свою електронну пошту або підсистему «Електронний суд», відповідач мав змогу надати свої заперечення, проте жодних заяв, відзивів, заперечень або пояснень відповідач суду не надав. Суд направляв відповідачу - [PERSON] судове повідомлення про розгляд справи на електронну адресу, яку відповідач зазначив серед контактів у своєму клопотанні про відкладення судового розгляду справи. Суд звертає увагу, що відповідач жодним чином не обмежений у праві надати суду свої пояснення, викласти свою позицію по справі письмово та надати суду необхідні докази, направивши всі документи на адресу суду електронною поштою або через підсистему «Електронний суд», оскільки саме таким шляхом відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи. Усі сторони наразі знаходяться в однакових умовах і технічна відсутність приймати участь у судовому засіданні не є безумовною перепоною у можливості розгляду справи, оскільки відповідач має можливість викласти свою позицію та донести її до суду, направивши всі необхідні документи на електронну адресу суду. «Направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомлення при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи». Відповідну правову позицію КЦС ВС, зокрема, сформулював у справі 761/14537/15. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої розглядається справа в суді, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16. В зв`язку з викладеним, з метою недопущення порушення прав інших учасників судового процесу та уникнення необґрунтованої тяганини по справі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і [PERSON] укладений в електронній формі кредитний договір № 2842683, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 14 999 гривень та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надавався строком на 30 днів з 17 серпня 2020 року. Термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16 вересня 2020 року. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник, складає 5 009,67 грн. в грошовому виразі та 406,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Проценти за користування кредитом 3 959,74 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1 049,93 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Довідкою ТОВ «Мілоан» підтверджено ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір 2842683 від 17 серпня 2020 року. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) R28823 17 серпня 2020 року 12:32, за номером телефону [NUMBER] . Факт перерахування кредитних коштів [PERSON] підтверджується платіжним дорученням від 17 серпня 2020 року №25969258 на суму 14 999,00 грн. Згідно з договором відступлення прав вимоги № 57-МЛ від 24 грудня 2020 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали даний договір, за умовами якого кредитор «ТОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі відносно [PERSON] за кредитним договором № 2842683 від 17 серпня 2020 року. Внаслідок такої передачі (відступлення) позивач набув право грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. 23 лютого 2021 року на адресу боржника [PERSON] позивачем було направлено претензію від 23 лютого 2021 року за вих. № 20294243/1 щодо погашення заборгованості у сумі 29 995,22 грн. на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства: miloan.ua. Договір в електронній формі розміщено в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до ст. 641 ЦК України, - пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Як зазначає позивач, на сайті miloan.ua. розміщено Правила надання фінансових кредитів (послуг), які є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641 ЦК України, укласти договір на умовах, що запропоновані Товариством. Ці Правила є невід`ємною частиною договору. Клієнт здійснює заповнення заявки на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в якості обов`язкових для заповнення. Заповнюючи заявку, позичальник, у відповідності до пункту 5.1 кредитного договору, надає згоду на обробку Товариством своїх персональних даних, а також на те, що Товариство має право звернутись за інформацією про фінансовий стан позичальника або іншою інформацією, яка необхідна для прийняття рішення про надання кредиту. За правилом частини першої статті 205 ЦК України, - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, про що позивачем надано довідку про ідентифікацію з одноразовим ідентифікатором R28823. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2842683 від 17 серпня 2020 року розмір заборгованості відповідача становить 29 995,22 грн., з них: залишок по тілу кредиту становить 13 751,00 грн., залишок по відсотках становить 15 194,29 грн., заборгованість за комісією становить 1 049,93 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2842683 від 17 серпня 2020 року, яка включає: залишок по тілу кредиту у розмірі 13 751,00 грн., залишок по відсотках у розмірі 15 194,29 грн., заборгованість за комісією у розмірі - 1 049,93 грн., а всього - 29 995,22 грн., є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 684 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2 684 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved