Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши наступне. На підставі заяви б/н від 12.11.2008 року [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором відповідачем належним чином виконані не були. У зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 10.03.2023 року становить 30\~284,48 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 25\~591,24 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 4\~693,24 гривень. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2\~684,00 гривень. Ухвалою суду від 04.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов суду не подавав. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання та подання ЗАТ КБ „ПриватБанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», письмової анкети-заяви б/н від 12.11.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 23). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, на ім`я [PERSON] 12.11.2008 року було встановлено кредитний ліміт 500,00 гривень, розмір якого в подальшому неодноразово було змінено, станом на 08.02.2021 року - до 24\~815,43 гривень (а.с. 21-22). Отримання зазначеної суми грошових коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 43-75). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість позичальника [PERSON] за тілом кредиту перед позивачем станом на 10.03.2023 року склала 25\~591,24 гривень (а.с. 17-19). В цій частині розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором з повернення кредитних коштів, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 25\~591,24 гривень. Поряд з цим, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у сумі 4\~693,24 гривень. Так, у копії анкети-заяви позичальника [PERSON] від 12.11.2008 року (а.с. 23), долученої до матеріалів справи, зазначено про отримання позичальником карти „Універсальна, однак процентна ставка за користування кредитними коштами, за якою нараховано до стягнення відсотки, відповідно до поданого позивачем розрахунку, у вказаній заяві не зазначена. Позивач до позовної заяви долучив Витяг з актуальних станом на час звернення до суду Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені на його офіційному сайті, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт „Універсальна, якими передбачено порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт „Універсальна розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що до вимог про стягнення нарахованих відсотків неможливо застосувати правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом, грошові кошти за кредитним договором, які були отримані відповідачем, позичальником не сплачено, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк підлягають частковому задоволенню, і суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25\~591,24 гривень. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі\~2\~684,00 гривень, підтверджені платіжним дорученням № PROM1B6PEN від 21.03.2023 року (а.с. 42).

Outcome: partial