Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

28.03.2023 позивач звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради, про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 01.03.2023 №17 визначено місце проживання дітей разом із батьком. Позивач разом із неповнолітніми дітьми зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти навчаються в КЗ «Мишівський ліцей Іваничівської селищної ради». Впродовж трьох років відповідачка не з`являється вдома, не цікавиться здоров`ям доньок, їх фізичним, духовним та моральним розвитком. Вихованням, лікуванням та розвитком доньок опікується батько дітей. Також позивачу з вихованням дітей допомагає його мама [PERSON] , яка проживає разом із ним. [PERSON] працює трактористом в ДП «Агрофірма Луга-Нова». Відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання своїх неповнолітніх дітей, не надає матеріальної допомоги, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, про їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Крім того, відповідачка залишила сім`ю, не спілкується з доньками. Позивач вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньок [PERSON] та [PERSON] є єдиним дієвим захистом прав дітей на піклування та на належні умови проживання, виховання, лікування. Представниця позивача Адамович Н.А. , в судовому засіданні просила здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та відповідачки, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Представниця третьої особи - органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради Волинської області Гринюк Ж.Я. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», однак для участі в судовому засіданні не прибула, причини неявки суду не повідомила. (а.с. 36). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 26.01.2010, та [NUMBER] , виданим 03.11.2016 виконавчим комітетом Мишівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 02.12.2022 №156/697/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8-10). Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області від 01.03.2023 №17 визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із батьком [PERSON] (а.с. 11) Згідно з довідкою Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області на утриманні [PERSON] перебувають малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Крім того разом із ним проживає його мати [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] впродовж трьох років не проживає разом із дітьми, місце перебування її невідоме. Згідно з довідками директора КЗ ЗСО «Мишівський заклад загальної середньої освіти «Мишівський ліцей Іваничівської селищної ради Волинської області» [PERSON] навчається в даному закладі у 7 класі, а [PERSON] - в 1 класі цього освітнього закладу (а.с.13,15) Згідно з характеристиками виданими директором КЗ ЗСО «Мишівський заклад загальної середньої освіти «Мишівський ліцей Іваничівської селищної ради Волинської області» [PERSON] належним чином виховує свої малолітніх дітей, а саме вони забезпечені навчальними посібниками, виконують домашні завдання, зовнішній вигляд у дітей охайний, шкільним приладдям діти забезпечені. Мати дітей не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням та здоров`ям, впродовж більше двох років не спілкується із класним керівником. (а.с.14-16) Як вбачається із довідки наданої Іваничівським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області від 21.03.2023 [PERSON] не отримував аліменти від [PERSON] у період з 06.12.2022 по 21.03.2023 згідно з виконавчим листом №156/699/22 (а.с.17) Згідно зі службовою характеристикою, виданою директором ДП «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам», [PERSON] за час своєї роботи зарекомендував з позитивної сторони, користується повагою та довірою співробітників підприємства. (а.с. 18) Згідно з висновком, наданим виконавчим комітетом Іваничівскої селищної ради, від 29.05.2023 №55, [PERSON] , [INFO] орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав стосовно її малолітніх дітей. (а.с.40-45) В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачка [PERSON] самоусунулася від виховання дітей, не піклується про стан їхнього здоров`я, не бере участі у їхньому вихованні, не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, зважаючи на той факт, що відповідачка фактично не бере участі у вихованні дитини, не надає допомоги на його утримання, суд приходить до висновку про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача, позов визнала у відповідній письмовій заяві. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Суд погоджується із висновком виконавчого комітету Іваничівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідачки, дотримання якнайкращих їхніх інтересів. Нормами ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно зі ст. 11 згаданого Закону органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальний захист і захист особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; впровадження пріоритетних форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за розгляд даної справи, яка містить дві вимоги немайнового характеру, в розмірі 2147 гривень 20 копійок, підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки.

Outcome: approved