Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

12 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області, в якій просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету Котелевської селищної Ради народних депутатів Котелевського району Полтавської області №86 від 31 березня 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадян Котелевської селищної Ради» в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0360 га. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 15-16). Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву від 02.06.2023 року, в якій просить розгляд провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі . У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до переконання, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним у судовому порядку. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 19.06.2013 року №6-57цс13, Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч.1 126 ЗК України) Таким чином державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 1994 року. Відповідно до адресної довідки виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 29 березня 2023 року № 1232, змінено адресу домоволодіння [ADDRESS] , (стара адреса: [ADDRESS] .). 31 березня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради № 86, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га. Відповідно до виписки з рішення № 276 про внесення змін у розміри площ, земельних ділянок, що передаються у приватну власність громадянам, на виконання рішення виконкому Котелевської селищної ради № 86 від 31 березня 1997 року, про передачу у приватну власність присадибної ділянки гр. [PERSON] , [ADDRESS] , уточнена площа, 0,2986 га., в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,0360 га., та ведення особистого підсобного господарства 0,2626 га. На підставі вищезазначеного рішення мені видано державний акт на право власності на землю серії IV-ПЛ № 014369, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1527 від 04 січня 2002 року. На даний час позивчка вирішила подарувати квартиру своєму сину і звернулася з відповідними документами до приватного нотаріуса для оформлення договору дарування квартири, але їй було усно відмовлено в оформленні договору, оскільки земельна ділянка під багатоквартирним будинком, окремо приватизована під моєю квартирою в зв`язку з чим порушується земельне законодавство. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до п.2 ст. 42 Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2002 року яка діяла на момент видачі державного акту), передбачено, що у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України в редакції від 01.01.2002 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ст. 31-6 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено особливості проведення реєстраційних дій щодо переходу речових прав на земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва. Державна реєстрація переходу права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, що розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), яка перебувала у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, проводиться одночасно із державною реєстрацією переходу права власності на земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до його набувача. Оскільки законодавством не передбачено обов`язковий порядок проведення реєстраційних дій щодо переходу речових прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на квартиру, при оформленні договору дарування квартири земельна ділянка під багатоквартирним будинком повинна бути приватизована об`єднанням власників багатоквартирного будинку або перебувати у комунальні власності. Тому враховуючи, що земельна ділянка передана у власність з порушенням законодавства позивачка позбавлена можливості вільно розпорядитися своїм майном, а саме подарувати квартиру синові. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи вище наведені законодавчі норми вважаю, що оскільки будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є багатоквартирним, тому і земельна ділянка повинна була передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників, тому оскаржуване рішення порушує право позивачки на вільне розпорядження своєю квартирою та права іншого власника квартири на користування земельною ділянкою багатоквартирного житлового будинку, тому вважаю є всі законні підстави для скасування рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради № 86 від 31 березня 1997 року в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею - 0,0360 га. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved