Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , в якому просили усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Як зазначають позивачки [PERSON] проживав в домоволодінні за адресою : [ADDRESS] частин якого належало йому на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 1979 р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Родолес О.Д., реєстр. № 2-498. зареєстрованого в ОМБТІ 04.09.1985 р. З 2000 р. [PERSON] була встановлена третя група інвалідності із-за захворювання, яке виникло внаслідок роботи на Чорнобильській атомній станції під час ліквідації аварії. З того часу у нього не діяла рука. В 1981 р. [PERSON] розірвав шлюб з своєю колишньою дружиною і з того часу ні жінка ні [PERSON] ніколи не з`являлися у [PERSON] . Як зазначає позивачка [PERSON] , її донька [PERSON] є співвласником домоволодіння за адресою : [ADDRESS] . Вона доглядала свого дядька [PERSON] , разом з ним проживала, вони вели спільне господарство, що підтверджується довідкою № 197 від 17.07.2018 р. з місця проживання [PERSON] . Позивачі вказуюсь, що вони [PERSON] і [PERSON] постійно надавали своєму братові необхідну допомогу. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] за життя заповіт не складав. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 9/25 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] . В передбачений ст. 1270 ЦК України строк позивачки прийняли спадщину після смерті свого брата [PERSON] , подавши до Четвертої одеської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом була надана відповідь про те, що не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцям другої черги, так як [PERSON] також подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги, заявивши, що він є сином померлого. Позивачки вказують про те, що постійно спілкувалися з спадкодавцем, донька позивачки [PERSON] - [PERSON] зареєстрована в домоволодінні за адресою [ADDRESS] з 1985 р. З 1981 р. до смерті [PERSON] жодного разу не бачили, щоб відповідач з`являвся до [PERSON] , допомагав йому, доглядав, піклувався. Як вказують позивачки, в березні 2018 р. у [PERSON] було виявлено тяжке онкологічне захворювання - рак кишковника. З цього часу вони возили його на обстеження. доставляли його в медичні установи. Йому робили переливання крові, за придбання якої сплачували також позивачки. Протягом чотирьох місяців постійно надавали матеріальну та моральну допомогу [PERSON] , так як він неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби, готували йому їжу, прибирали в його будинку, прали його одяг і білизну. Позивачки разом з [PERSON] постійно допомагали [PERSON] , сплачували за обстеження, медикаменти, операції, процедури, замовляли донорську кров. Всього на лікування [PERSON] було витрачено більше 200000 гривень. У довідці про причину смерті № 33 від 08.07.2018 р. [PERSON] зазначено : Хвороба, що призвела до смерті : [PERSON] інтоксікація, злоякісне новоутворення ободової кишки. Приблизний час між початком захворювання і смертю 2 роки. [PERSON] через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Позивачки разом з [PERSON] поховали [PERSON] . Позивачки вказують про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги [PERSON] , не цікавився його життям, станом здоров`я, достатком, не надавав матеріальної допомоги, не відвідував, не приймав участі у витратах на поховання, навіть не з`явився на похорони. Тому є підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 24.04.2019 року на 10год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 року витребувано з Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином посвідчену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2019 року клопотання представника позивачів задоволено. Витребувано відомості щодо проходження лікування [PERSON] , [INFO] (оригінали медичної документації) із: - КУ «ЦПМСП № 5» амбулаторії № 1 (м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 59 к І); - Одеської обласної клінічної лікарні; - клініки № 1 ОНМедУ кардіохірургічного відділення (65026, м. Одеса, вул. Пастера, 9); - поліклінічного відділення обласного онкологічного диспансеру (м. Одеса, Нова слобідська, вул. Нежданової, 32). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 11.12.2019 року на12год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року призначено у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, посмертну судово-психіатричну експертизу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.06.2021 року на 11год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 03.11.2021 року на 12год. У судове засідання з`явилася представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Кічук І.Г., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судове засідання з`явився представник відповідача [PERSON] адвокат Дубінкін Ю.М., позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи міститься письмовий відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (т.1, арк.сп.71-74). Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх представників по справі, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вважає , що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування є не доказаним, є не обґрунтованим, тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7025 (т.1,арк.сп.14), що також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть 33 від 08.07.2018 року (т.1, арк.сп.16), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00020512056 від 09.07.2018 року (т.1, арк.сп.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається у вигляді 9/25 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, який зареєстровано Одеським бюро інвентаризації в реєстрі за №2-498 04.09.1985 року (т.1, арк.сп. 31-32). Із матеріалів справи, а саме з Довідки №185 про склад сімї встановлено про те, що за адресою: [ADDRESS] , проживав та був зареєстрований [PERSON] (т.1. арк.сп.18). Судом встановлено про те, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивачки [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , яке видано Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №26 (т., арк.сп.90). На виконання ухвали суду від 20.02.2019 року, до суду від Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшла копія спадкової справи №4/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (т.1, арк.сп. 79-94). Судом встановлено про те, що заповіт після своєї смерті [PERSON] не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №53648127 від 11.10.2018 року (т. 1, арк.сп.83, оборот). 22.09.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до Суворовської нотаріальної контори у м. Одеса з заявою про прийняття спадщини за законом (т.1, арк.сп. 81). 26.11.2018 року позивачка [PERSON] та позивачка [PERSON] звернулися до Суворовської нотаріальної контори у м. Одеса з заявою про прийняття спадщини (т.1, арк.сп.85). Позивачки [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами померлого [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (т.1, арк.сп.21), та свідоцтвом про народження [PERSON] (т.1, арк.сп.29). Відповідач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (т., арк.сп. 91, оборот), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021934169 від 23.01.2019 року (т.1, арк.сп. 88 оборот, та арк.сп.89). З матеріалів справи вбачається про те, що [PERSON] було понесено витрати на організацію та проведення похорон [PERSON] , що підтверджується Рахунком-фактурою від 09.07.2018 року (т.1, арк.сп.42). В обгрунтування позовних вимог позивачки надали суду медичні документи на підтвердження стану здоров`я [PERSON] з яких вбачається наступне. Із виписки із медичної картки Одеської обласної клінічної лікарні №7632-531 від 03.04.2018 року вбачається про те, що [PERSON] поставлений діагноз: гострий гангренозний апендицит, ІБС. Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, ризик 2 СНІ ст. Екстрасістолічна аритмія (т.1,арк.35). Із виписки із медичної картки Одеської обласної клінічної лікарні №8123-575 від 03.04.2018 року вбачається про те, що [PERSON] поставлений діагноз: рак правої частини поперечно-ободочної кишки Т4N1 Мх, ІІІ ступінь, ІІ клінічна група, Гостра обтураційна кишкова непроходимість ІБС. Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, ризик 2 СНІ ст. Екстрасістолічна аритмія (т.1,арк.36). Із виписки №13356 від 06.06.2018 року вбачається про те, що [PERSON] поставлений діагноз: рак поперечно-ободочной кишки Т4N1 М0 ст. ІІІ кл. гр. ІІ (Правостороння геміколонектомія. Ілеостомія (т.1, арк.сп.38). В матеріалах справи міститься Висновок експерта №244 від 27.10.2020 року, який проведений КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», експертами Кривда Г. Ф., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якого вбачається, що відповідно до медичної документації, а саме - з медичної карти стаціонарного хворого № 8056 БМЦ Університетська клініка № 1 ОНМедУ від 15.07.2016 року, з медичної карти амбулаторного хворого № 4638 від 02,05,2018 року, з медичної карти амбулаторного хворого № 5944/18 КУ «ОООД» від 25.06.2018 року, з виписки карта амбулаторного хворого КПП «ЦПМСД» від 03.07.2019 року, встановлено, що фактично до моменту госпіталізації [PERSON] з приводу патології органів черевної порожнини (як це виходить з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 7632-531 КУ «ООКЛ» від 29.03.2018р.), тобто, у березні 2018 р., у [PERSON] вже мав місце виражений патологічний процес, пов`язаний із онкологічним захворюванням - злоякісним новоутворенням поперечно-ободової кишки. З того часу стан [PERSON] , фактично, міг тільки прогресивно погіршуватися, що потребувало додаткового лікування (як виходить із наведених медичних документів), аж до моменту настання смерті. Таким чином, враховуючи тяжкість хвороби (онкологічне захворювання), проведені операції і післяопераційні періоди, слід вважати, що, фактично, з березня 2018 р. і до моменту смерті (помер [INFO] ), [PERSON] знаходився у безпорадному стані, який був зумовлений тяжкою хворобою (т.1, арк.сп.228-246); Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5,6 статті 1224ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Як роз`яснено в у п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» виходячи зі змісту зазначеної норми (ст. 1224 ч.5 ЦК України), суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ЦПК повинен встановити: - факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, - факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи; - що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. При цьому ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, - перебування спадкодавця в безпорадному стані, - потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від30травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правила ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 13 січня 2021 року по справі 431/2579/17. Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі№ 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 17.10.2018 у справі № 200/21452/15-ц, безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім, якщо це заперечується відповідачами. При таких обставинах, суд приходить до висновку, про те що обставини та підстави, на які посилаються позивачки у своєму позові, не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду справи. Отже, досліджені судом докази в їх сукупності є підставою для висновку про те, що позивачки [PERSON] та [PERSON] не надали належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про потребу спадкодавця у допомозі та догляді саме відповідача [PERSON] , навмисного ухилення відповідача [PERSON] (сина) від виконання обов`язку, щодо надання спадкодавцю батьку [PERSON] допомоги. Пояснення свідків не містять обставин, які б свідчили про умисне ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги саме від нього. Доводи позивачок [PERSON] та [PERSON] , про те, що вони оплачували лікарські препарати, лікарські дослідження, купували продукти харчування, не стосуються предмету доказування у цій справі, оскільки позивачки повинні довести факт ухилення відповідача від надання батьку [PERSON] допомоги, потребу у такій допомозі від відповідача [PERSON] та можливість її надавати. Зазначені обставини свідчать про відсутність умисних дій чи бездіяльності відповідача [PERSON] , направлених саме на ухилення їх від турботи за батьком, адже він усвідомлював, що батько не залишається без догляду, підтримував зв`язок та періодично надавав матеріальну йому допомогу. Не було надано суду належних та допустимих доказів того, що допомогу, яку надавали позивачки [PERSON] та [PERSON] , було недостатньою, і померлий [PERSON] потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача [PERSON] та якої саме. Посилання сторони позивача на те, що відповідач за життя довгий час не відвідував спадкодавця та не надавав йому допомоги, не може бути підставою для задоволення позову про усунення відповідача від права на спадкування, оскільки у справі відсутні докази потреби спадкодавця у такій допомозі і звернення за допомогою та ухилення відповідача від її надання, а тому лише факт відсутності допомоги спадкодавцеві, який також є не доведений, недостатній для задоволення позову. Зазначене свідчить про відсутність правових умов (підстав), передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, які надавали б право усунути [PERSON] від спадкування, тому позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Судом встановлено, про те, що позивачки [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів в обґрунтування позовних вимог. Також, позивачки не довели суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed