Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16 лютого 2023 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , та просить розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 119. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року, шлюб виявився невдалим, внаслідок чого сторони не ведуть спільного господарства з лютого 2023 року. Так як сімейні стосунки останнім часом у них не склалися, так як постійно виникали сварки, так як кожний має різні погляди на сімейне. Тому можливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу стало неможливим. Спільних дітей не мають. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив про неможливість з`явитися до суду, вказав, що проти заявлених вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб, зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 119, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням\~статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка вказала, що не бажає відновлювати своє прізвище на дошлюбне, у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved