Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути за рахунок державного бюджету, з розрахункового рахунку Державного казначейства України, шляхом нарахування на розрахунковий рахунок судді у відставці [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у відділенні АТ КБ «ПриватБанк», IBAN [NUMBER] додаткових коштів в сумі 701 165 гривень для придбання квартири для нього та членів його сім`ї загальною площею 73 кв. м. на загальну вартість 1 061 876, 25 грн та компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду від 16.10.2009 року в розмірі 3 % річних від несплаченої суми - 360 711, 25 грн за період із 2013-2019 роки, яка становить 69 803 грн. В обґрунтування позову зазначено, що із 29.03.2013 року по дату звернення до суду із вказаним позовом в Державній казначейській службі України знаходиться на виконанні виконавчий лист Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2011 року у справі №2a-1652/09/0970 про стягнення за рахунок державного бюджету, з розрахункового рахунку Державного казначейства України, шляхом нарахування на розрахунковий рахунок Чернівецького окружного адміністративного суду коштів в сумі 360 711, 25 гривень для придбання квартири і передачі її в користування судді Чернівецького окружного адміністративного суду [PERSON] . Виконання рішення суду від 16.10.2009 року в даній адміністративній справі, яке набрало законної сили й у відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Вказує, що рішення суду досі не виконане, а невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Також зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в 2009 році вірно, згідно вимог ст. 66 ЖК України, визначив вартість житла для позивача, виходячи з його розміру на 3-х членів сім`ї та додаткової жилої площі в розмірі 10 кв. метрів, а всього - 73 кв. метра та з урахуванням перевищення на 25 відсотків опосередкованої вартості будівництва житла за даними Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства у відповідному регіоні. На час розгляду справи вартість такого житла становила 360 711,25 гривень. При придбанні житла для позивача витрати, пов`язані з переоформленням права власності на нього та внесенням передбачених законодавством податків, зборів та інших обов`язкових платежів також мають бути сплачені за рахунок державного бюджету. Вказані витрати можуть бути визначені лише при придбанні конкретного житла та сплачені за рахунок державного бюджету, а тому суд не міг визначити вказані витрати під час розгляду справи. В результаті інфляційних процесів, що пройшли в Україні з 2009 по 2020 рік на сьогоднішній день за кошти по рішенню суду від 16.10.2009 року в сумі 360 711.25 грн нереально придбати житлову площу розміром 73 кв. м., оскільки у відповідності до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №6286 від 02.12.2019 року «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» вартість 1 кв. м. загальної площі квартир будинку з урахуванням ПДВ станом на 01.10.2019 року в Чернівецькій області становить 11 637, 00 грн. А тому розрахунок вартості придбання житла на сьогоднішній день за таких обставин буде наступний: 11637 ?73=849501:25%=212375.25+849501=1061876.25 грн.-360711.25=701165 грн. Вважає, що на даний час йому для придбання в Чернівецькій області 73 кв. м. загальної площі житла необхідно 1 061 876,25 грн, а з врахуванням 360 711,25 грн, які підлягають стягненню за рішенням від 16.10.2009 року необхідно достягнути кошти в сумі 701 165, 00 грн. Крім цього, за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» підлягає стягненню компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми - 360 711,25 грн за період з 2013-2019 роки, яка становить 69 803, 00 грн, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року вказану справу направлено на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 20-21, т. 1). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року - без змін (а.с. 49-50, т. 1). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 року визначено суддю [PERSON] (а.с. 54, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року прийнято справу до провадження судді, вирішено розглядати справу порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 57, т. 1). Копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження направлено на адреси сторін, крім того відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 58-61, т. 1). Відповідно до розпорядження Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року №316 у зв`язку із смертю судді [PERSON] вказану справу передано на повторний автоматичний розподіл справи (а.с. 84, т. 1). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Остапчук Т. В. (а.с. 81-83, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року прийнято справу до провадження судді, вирішено розглядати справу порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 85, т. 1). 26.11.2021 року від відповідача 1 Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовом, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що в позовній заяві позивач зазначає, що рішення Івано-Франківського окружного Адміністративного суду від 16.10.2009 року у справі № 2a-1652/09/0970 досі не виконано, однак дане звернення позивача є помилковим та безпідставним. Так, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2009 року, справа №2a-1652/09/0970, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2011 року, ухвалено стягнути за рахунок державного бюджету з рахункового рахунку Державного казначейства України шляхом перерахування на рахунковий рахунок Чернівецького окружного адміністративного суду кошти в сумі 360 711, 25 грн для придбання квартири і передачі її в користування судді Чернівецького окружного адміністративного суду Ковалюку Я. Ю. На виконання вищевказаної постанови суду Івано-Франківським адміністративним судом 29.04.2011 року видано виконавчий лист по справі № 2a-1652/09/0970, який перебував на виконанні в Казначействі. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 року у справі №а-1652/09/0970 роз`яснено постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду 16.10.2009 року у справі № 2a-1652/09/0970, на виконання якої виданий виконавчий лист. Відповідно до меморіального ордеру від 17.12.2019 року №230313054 на рахунок Чернівецького окружного адміністративного суду Казначейством 19.12.2019 року перераховані кошти в сумі 360 711,25 грн за призначенням платежу: « Безспірне списання на користь [PERSON] згідно виконавчого листа Івано-Франківського ОАС від 29.04.2011 року №2a-1652/09/0970». Таким чином, свої зобов?язання щодо виконання виконавчого листа по справі №2a-1652/09/0970 Казначейство виконало в повному обсязі. Проте, позовною вимогою позивача є стягнення за рахунок державного бюджету з розрахункового рахунку Казначейства на розрахунковий рахунок судді додатково кошти в сумі 701 165,00 грн для придбання ним квартири. Відповідач звертає увагу суду, що позивач не звертався до Казначейства з заявою та виконавчим листом про стягнення додаткових коштів в сумі 701 165,00 грн для придбання ним квартири. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення коштів на користь позивача для придбання житла є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Разом з тим, оскільки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 2a-1652/09/0970 виконано за рахунок бюджетних асигнувань боржника - Державної судової адміністрації України, а стягувачем виступає Чернівецький окружний адміністративний суд, то у позивача відсутні правові підстави для стягнення компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду. Також просить розглядати справу у відсутність представника Державної казначейської служби України (а.с. 100-115, т. 1). 26.11.2021 року від відповідача 1 Державної казначейської служби України надійшло клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 116-117, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року провадження у справі закрито (а.с. 122-124, т. 1). Постановою Київського апеляційного суду від 19.07.2022 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 164-171, т. 1). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Матійчук Г. О. (а.с. 175-176, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року прийнято справу до провадження, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 177, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 03.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 213, т. 1). 14.02.2023 року від відповідача 2 Державної судової адміністрації України надійшов відзив на позовом, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, які не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню. Твердження [PERSON] , що у зв`язку з тривалим не виконанням постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2009 року у справі №2a-1652/09/0970 значно зросла вартість квартир, чим нанесено йому збитки та порушено його право в частині придбання особистої квартири не відповідає дійсним обставинам справи, так як Чернівецький окружний адміністративний суд було зобов`язано лише забезпечити позивача службовим житлом. По суті, позивач вводить суд в оману, здійснив просту підміну понять власного житла та службового. Крім того, тривале не виконання даного рішення відбулося у зв?язку з призначенням позивача суддею Апеляційного суду Івано-Франківської області, яке слугувало для його відрахування зі штату Чернівецького окружного адміністративного сулу та переїзду в іншу місцевість, що також унеможливлювало виконання рішення суду в частині забезпечення саме службовим житлом. Також просить розглядати справу у відсутність представника Державної судової адміністрації України (а.с. 232-242, т. 1). Учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. У матеріалах справи мітиться заява позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність (а.с. 218-219, т. 1). Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність учасників справи, суд, виходить із наступного. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed