Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем 20.09.2018 року зареєструвала шлюб у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 149). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, однак домовленості щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС досягнути не надається можливим. Зазначила, що з відповідачем відносини погіршились і з 09.08.2022 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет у них відсутній, окремо проживають один від одного. Просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не прибула, однак п. п. 3-6 прохальної частини позовної заяви просить суд справу слухати у її відсутності. Не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі в разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача. Після розірваня шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Судові витрати просить залишити за нею. Окрім цього, позивач долучила окрему заяву ідентичного змісту до позовної заяви п. п. 4-6 прохальної частини позовної заяви (а.с.6). Також позивач та її представник направили 03.05.2023 року на адресу суду заяви змісту п. п. 4-6 прохальної частини позовної заяви. Просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак 10.05.2023 року направив на адресу суду заяву, у якому просить слухати справу без його участі. Позов визнає, строку на примирення не потребує, проти розірвання шлюбу не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, оглянувши заяви сторін, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 20.09.2018 року у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 149), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що відносини між сторонами погіршились і з 09.08.2022 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет у них відсутній, окремо проживають один від одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, вимога позивача про залишення їй прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, п. 3 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд судові витрати покласти на неї, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю та визнання відповідачем позову, питання стягнення з відповідача судового збору та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved