Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми зайво виплаченої пенсії у розмірі 32 903,64 грн. та судових витрат у сумі 2 684 гривень. Позов мотивовано тим, що [PERSON] отримував з 05.11.2010 року в Управлінні Пенсійного фонду України в Бродівському районі пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як особа з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, за померлого [PERSON] , призначену відповідно до ст. 36 Закону № 1058, в розмірі 50 % розміру пенсії померлого годувальника (батька [PERSON] ). При зверненні за призначенням пенсії заявник не повідомив про наявність інших утриманців годувальника, а саме сестри, яка набула право на пенсію в разі втрати годувальника (батька [PERSON] ) з 01.03.2016 року. 16.09.2020 [PERSON] звернувся до Бродівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Головне управління) із заявою про призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною матері [PERSON] , яка померла [INFO] та із заявою про запит Головним управлінням пенсійної справи матері [PERSON] до Березнівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Представник позивача наголошує, що оскільки після надходження даних, стало відомо про те, що [PERSON] було призначено пенсію по втраті годувальника в Головному управлінні пенсійного фонду України в Рівненській області, однак без врахування норм ст. 37 Закону № 1058, тобто призначено окрему пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії годувальника, а не виділено частки пенсії із 100% пенсії за віком годувальника то Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області 18.09.2020 було проведено перерахунок пенсії, щодо виділення частки пенсії відповідно до ст. 39 Закону № 1058 з 01.03.2016 року і проведений перерахунок пенсії з 01.10.2020 року з додаванням другого годувальника [PERSON] . Внаслідок проведених вищезазначених перерахунків [PERSON] надмірноу виплачено пенсію в сумі 32 903,64 грн. за період з 01.03.2016 по 30.09.2020 року. А тому представник позивача просить задовільнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з [PERSON] суму зайво виплаченої пенсії у розмірі 32903,64 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот три гривні 64 коп.) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 30.03.2023 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду даної цивільної справи, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) та інших чинних нормативно-правових актів. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 2 ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загально освітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти - сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Згідно ч. 1 - ч. 2 ст. 38 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до ч. 1- ч. 2 ст. 39 Закону № 1058 на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії. Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримував з 05.11.2010 року в Управлінні Пенсійного фонду України в Бродівському районі пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як особа з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, за померлого [PERSON] , призначену відповідно до ст. 36 Закону № 1058, в розмірі 50 % розміру пенсії померлого годувальника (батька [PERSON] ) (а.с. 9-12). Також, 16.09.2020 [PERSON] звернувся до Бродівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Головне управління) із заявою про призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною матері [PERSON] , яка померла [INFO] та із заявою про запит Головним управлінням пенсійної справи матері [PERSON] до Березнівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с. 14-31). Відділом перерахунків пенсій № 1 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Рівненській області було надіслано архівні справи [PERSON] (матері) та [PERSON] (батька), а також додатково були надіслані копії документів, а саме: заяви [PERSON] (сестри заявника) від 09.02.2016 року щодо обчислення пенсії в разі втрати годувальника [PERSON] (батька) та від 24.02.2020 року щодо призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною за померлого годувальника [PERSON] (матері); виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (серія 12ААБ №514333) про визнання особою з інвалідністю II групи з дитинства (а.с. 32,33, 36). Згідно поданої заяви від 16.09.2020 року заявнику призначена пенсія за особливі заслуги перед Україною за померлого годувальника [PERSON] (матері), а також з 01.10.2020 року заявнику проведено перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як круглій сироті, згідно поданої заяви 07.10.2020 року. Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області 18.09.2020 було проведено перерахунок пенсії, щодо виділення частки пенсії відповідно до ст. 39 Закону № 1058 з 01.03.2016 року і проведений перерахунок пенсії з 01.10.2020 року з додаванням другого годувальника [PERSON] , оскільки позивачу [PERSON] було призначено пенсію по втраті годувальника в Головному управлінні пенсійного фонду України в Рівненській області, однак без врахування норм ст. 37 Закону № 1058, тобто призначено окрему пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії годувальника, а не виділено частки пенсії із 100% пенсії за віком годувальника. Внаслідок проведених вищезазначених перерахунків [PERSON] надміру виплачено пенсію в сумі 32903,64 грн. за період з 01.03.2016 по 30.09.2020 року (а.с. 38-42). Відповідно до статті 50 Закону № 1058 суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Також судом встановлено, що зметою досудового врегулювання спору Відділом обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління неодноразово надсилались [PERSON] виклики для вирішення питання щодо погашення заборгованості по переплаті пенсії (а.с. 46-49). Відповідно до пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону № 1058. Згідно із частиною другою статті 50 Закону № 1058 відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Власник, відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставної набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Відповідно до пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз вищевказаної норми Закону свідчить про те, що не підлягає поверненню, крім іншого, безпідставно набута пенсія надана фізичній особі як засіб до існування, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Також, ця стаття передбачає виключення із загального правила, тобто виплата таких сум має бути проведена за відсутності недобросовісності з боку набувача. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 59). На підставі статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 1166, 1212 ЦК України та

Outcome: approved