Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка вказує на те, що вона з відповідачем є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2017р. у справі 145/935/17. Донька проживає з нею і перебуває переважно на її утриманні. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2017р. у справі 145/936/17 було присуджено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Однак, враховуючи ті обставини, що з липня 2017р. пройшло більше 6-ти років, змінилася економічна ситуація в державі (суттєво зросли ціни на одяг, продукти харчування, інші предмети побутового вжитку, шкільне приладдя, комунальні послуги та інше), а також суттєво збільшився прожитковий мінімум на дитину, вона невзмозі самостійно нести весь тягар виплат, спрямований на утримання себе та доньки, оскільки ще має сина [PERSON] , [INFO] . Даного розміру аліментів 1000 грн. - не вистачає, щоб забезпечити усі найнеобхідніші потреби доньки, навіть з врахуванням розміру її заробітку (працює у 31-й ДПРЧ смт.Тиврів). Їй відомо, що відповідач працює (однак невідомо чи з оформленням трудових відносин) та має постійний дохід, тому вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання доньки у частці від доходу відповідно до ст.ст. 181-183 СК України. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2017 р. у справі № 145/936/2017 р. і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили до її повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць просить допустити до негайного виконання. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. На адресу суду 01.06.2023 року надійшла заява від імені відповідача, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Ухвалою Тиврівського районного суду від 01.03.2023р. відкрито провадження у справі. 22.03.2023 відповідач подав суду відзив (а.с. 19-23), в якому просить позов задоволити частково, стягувати з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1416,50 грн., так як його матеріальний стан з моменту ухвалення рішення Тиврівським районним судом 05.09.2017 року не змінився і його дохід складає 296,13 грн. на місяць. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст.141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка з відповідачем є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4). Шлюб між ними розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2017 р. у справі 145/935/17 (а.с. 8). Донька проживає з позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім`ї № 14 від 01.02.2023р. (а.с. 5) і перебуває переважно на її утриманні, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.02.2023 р. (а.с. 6). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2017р. у справі 145/936/17 було присуджено стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти в розмірі 1000грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідач аліменти сплачує, але даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. Позивачка працює в 31-й ДПРЧ смт. Тиврів. Стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатним. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року складає 2833грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідача, який визнав позов частково, однак не навів вагомих причин, по яким він не взмозі утримувати свою дитину, або наявність у нього інших утриманців, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Також позивачка просить рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, однак чинним законодавством не передбачено, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає до негайного виконання, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved