Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

17.01.2022 року позивач [PERSON] звернулась до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також просила суд призначити її опікуном над неповнолітнім [PERSON] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Матір дитини, [PERSON] , яка була її донькою, загинула [INFO] . Повідомила, що [PERSON] , батько її онука та відповідач по справі залишив сина позивачу на виховання (до першого та другого класу його не проводжав). Таким чином самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Позивач зазначила, що дитина проживала в її сім`ї, знаходилася на повному її утриманні. За період перебування дитини під опікою позивача (біля двох років), його батько, відповідач по справі, жодного разу не цікавився долею дитини, не телефонував, не брав участі у його вихованні. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, вживає нецензурну лайку в адресу [PERSON] , тим самим принижуючи гідність дитини. Офіційно ніколи не працював, іноді підробляє, в основному живе за рахунок державної допомоги дитини по втраті годувальника. Ці гроші витрачає на задоволення своїх власних потреб не враховуючи потреби дитини. Дитина погано харчується, не має в раціоні овочів, фруктів, молочних продуктів, солодощів. Зазначила, що відповідач вже змінив 4 освітніх заклади для дитини через те, що як тільки адміністрація, педагоги, психолог та соціальний педагог закладу починають звертати увагу на непристойну поведінку батька, звертатися до служб у справах дітей, національної поліції, відповідач одразу змінює освітній заклад для дитини (Миколаївська школа-інтернат № 5, Миколаївська ЗОШ №1, Миколаївська ЗОШ-інтернат № 3, ЗЗСО № 34). Відповідач часто бере неповнолітнього сина [PERSON] з собою у бари, кафе, де неодноразово міг залишити неповнолітнього самого або з друзями, або пізно уночі повертався з дитиною додому у стані алкогольного сп`яніння. 26.11.2021 року відповідач, будучи у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку зі своєю матір`ю, наніс тілесні ушкодження дитині (вдарив табуретом по нозі, потім схопив і вдарив головою об сходинки). Була викликана поліція та швидка допомога, неповнолітнього госпіталізували до обласної дитячої лікарні. Дитина лікувалася 5 діб, далі знаходилася на амбулаторному лікуванні з діагнозом - струс мозку. Відповідач [PERSON] був відправлений до поліції та на нього відкрита кримінальна справа за ч. 1 ст. 125 КК України. За таких обставин позивач, як бабуся, змушена забрати дитину до себе та звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 21.01.2022 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з пропозицією відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 20.02.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та рішення зборів суддів Корабельного районного суду м. Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було передано в провадження судді Чернявської Я.А. Ухвалою судді Чернявської Я.А. вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Павленко Н.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. У поштових повідомленнях листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актові записи № 195. Матір дитини [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 02.09.2014 р. Під час розгляду судом встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки, що підтверджується наступними доказами. Так, з характеристики на [PERSON] , 2011 р.н.,складеною Миколаївською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІІ ступенів № 3 Миколаївської обласної ради за вих. № 502 від 10.12.2020 р., вбачається, що батько дитини не в повній мірі приділяє увагу сину через те що часто зловживає алкоголем. У вересні 2020 року був зафіксований випадок, коли [PERSON] прийшов за сином в стані алкогольного сп`яніння, на відмову в передачі сина, батько почав дебоширити, тому черговий вчитель був вимушений викликати поліцію. Дитина розповідала вчителю, що дома, за адресою проживання батька, часто бувають сварки між батьком та дідусем з бабусею, зазвичай у вечірній і нічний час, тому він періодично приходить без виконаного домашнього завдання. З характеристики, складеної Миколаївською загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІІ ступенів № 34 Миколаївської обласної ради від 10.12.2021 р., вбачається, що батько не приділяє належної уваги вихованню та навчанню сина. Зловживає алкогольними напоями. [INFO] [PERSON] вдома жорстоко побив сина. Про цей факт було повідомлено службу у справах дітей адміністрації Заводського району, СЮП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, управління освіти Миколаївської міської ради. Крім того, з наданого суду Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2021 р. вбачається, що 27.11.2021 р. до реєстру були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 125 КК України, про те, що 26.11.2021 р. до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області звернулась [PERSON] , яка просила вжити заходи до свого сина [PERSON] , який 26.11.2021 р. близько 20:30 годин, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , спричинив тілесні ушкодження її онуку (своєму сину). З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11048/288 [PERSON] , 2011 р.н., вбачається, що дитина, [PERSON] , [INFO] надійшов на лікування до КНП "Миколаївської обласної дитячої лікарні" з діагнозом: струс мозку, ушиб м`яких тканей голови внаслідок побиття батьком. Судом також встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2019 р. по справі № 487/8183/19 на відповідача [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. Вказана постанова набрала законної сили 09.12.2019 р. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 р. по справі № 487/1619/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України (невиконання батьком обов`язків щодо виховання дитини). Вказаною постановою суду встановлено, що 18.02.2021 р. [PERSON] за місцем свого проживання ухиляється від покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що виражається у систематичному вживанні алкоголю та з`явленні до навчального закладу, в якому навчається син, у нетверезому стані. Крім того, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2022 р. по справі № 488/581/22 був виданий обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк шість місяців, яким визначені наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено [PERSON] наближатися на відстань меншу ніж 500 м. до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та місця навчання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] спілкуватися з постраждалою дитиною [PERSON] ; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Направлено [PERSON] до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради для проходження корекційної програми строком на шість місяців. Вказане рішення суду набрало законної сили 25.03.2022 р. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 вказаної постанови Пленуму зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно з Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1735/02.02.01-22/05/14/23 від 15.05.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , в інтересах малолітнього. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, зокрема: не забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, не забезпечує їх харчуванням, матеріальною підтримкою, медичним доглядом, належним чином не виховує дитину та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього [PERSON] . Тому, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, слід позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном над малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою або неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.05.2023 р. № 1733/02.02.01-22/05/14/23 комісією з питань захисту прав дітей 11.05.2023 р. було розглянуте питання про доцільність призначення позивача [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною, у разі позбавлення матері батьківських прав. З урахуванням думки та бажання дитини проживати у сім`ї бабусі, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради підтримав позовні вимоги в частині призначення опікуном [PERSON] над онуком, [PERSON] , [INFO] , що не суперечить інтересам дитини. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про призначення опікуном над [PERSON] , [INFO] , його бабусі [PERSON] є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що остання піклується над онуком, який проживає разом з нею, знаходяться на її вихованні та утриманні, вона бажає бути його опікуном та не має перешкод, передбачених ст. 212 СК України. З приводу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, враховуючи потреби неповнолітніх дітей, те, що відповідач, за віком є працездатною особою та може працювати, аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь опікуна [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів. Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. з врахуванням положень п. 1 ч. 2, 1 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved