Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

У квітні 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява обґрунтовується тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 16.02.2018 року розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Нині неповнолітній син проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина із відповідача. Суд постановив стягувати аліменти із відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказала, що їй невідома інформація про місце роботи відповідача. Зазначила, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів присуджений судом розмір аліментів не змінювався, з моменту винесення рішення пройшло більш як 4 роки, за цей час ціни на споживчі товари значно підвищилися і розмір аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно не може забезпечити належне утримання неповнолітнього сина, його життєві потреби та створення умов для нормальної життєдіяльності, харчування, забезпечення одягом, лікарськими засобами, шкільним приладдям, підручниками, відпочинок та оздоровлення, відвідування певних гуртків, необхідних для всебічного розвитку. Позивачка зазначає, що [PERSON] росте і його потреби збільшуються, до того ж, він відвідує додаткові заняття в ліцеї «Відродження», де навчається, за які позивач щомісячно сплачує з 2021 року по 2022 рік - 1500 грн., а починаючи із 2022 року - 1800 грн. Позивач також несе витрати на харчування сина в ліцеї в розмірі 58 грн. щоденно. У позовній заяві позивачка вказує, що їй вкрай важко одній матеріально утримувати спільну із відповідачем дитину, а тому вона змушена звернутись до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 26.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що наявне у матеріалах справи. Позивачка до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. До початку судового засідання через канцелярію суду відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовну заяву [PERSON] підтримує, просив врахувати, що на даний час офіційної роботи в нього немає, доводиться заробляти тимчасовими роботами, він проживає із двома пенсіонерами батьками та бере на себе основні витрати по оплаті комунальних послуг. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на вищезазначене, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи про розірвання шлюбу. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2016 року (а.с. 28). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 20.02.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 27 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 31-35). Як вбачається із витягів з реєстру територіальної громади з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі відомостей, отриманих від Київської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на 14.04.2023 року проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26, 27). Позивачка оплачує навчання [PERSON] у ліцеї «Відродження» та його харчування (а.с. 13, 14, 15). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Як встановлено судом, на даний час аліменти на утримання дитини сторін - [PERSON] стягуються у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. До суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів на утримання дитини звернулась одержувач аліментів - [PERSON] мотивуючи це тим, що з моменту винесення рішення пройшло більш як 4 роки, за цей час ціни на споживчі товари значно підвищилися і розмір аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно не може забезпечити належне утримання неповнолітнього сина, його життєві потреби та створення умов для нормальної життєдіяльності, харчування, забезпечення одягом, лікарськими засобами, шкільним приладдям, підручниками, відпочинок та оздоровлення, відвідування певних гуртків, необхідних для всебічного розвитку. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 рок установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років складає 1 416,50 грн. Станом на сьогодні позивачка отримує аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн., що менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд прийшов до висновку, що навіть якщо врахувати, що відповідач офіційно не працює, а працює на тимчасових роботах, аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. є недостатньо для її всебічного та гармонійного розвитку. Крім того, суд враховує, що відповідач позовну заяву підтримав. Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що розмір аліментів має бути змінено шляхом стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 05 квітня 2023 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття.

Outcome: approved