Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

1. Описова частина 16.02.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним пункт перший договору дарування від 01.08.2019, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М., р.№ 1925, в частині визначення приміщень, які переходять обдаровуваному (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14). Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідачів Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15.02.2022 року [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розмір ідеальних часток по 27/200. Інші 73/100 ідеальних частин житлового будинку на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 01.08.2019 року належать [PERSON] . У зв`язку із наявністю спору щодо користування та володіння житловим будинком [PERSON] звернулася до суду про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Під час дослідження вказаного договору визначилися підстави для недійсності його пункту, в частині визначення об`єкту купівлі-продажу. Відповідно до п.1 Договору Дарувальник безоплатно передала у власність (подарувала), а Обдаровувана прийняла у власність належні Дарувальнику на праві приватної власності 73/100 ідеальних частин житлового будинку (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14) номер [ADDRESS] , розташовані на неприватизованій земельній ділянці. Проте жодного рішення про виділення часток житлового будинку не було, що вказує на звернення [PERSON] із відповідною позовною заявою. Також, між співвласниками не укладалося жодних договорів про поділ житлового будинку. Вказівка в оскаржуваному договорі на те, що частки ідеальні підтверджують дану обставину. Зважаючи, що вказівка конкретних приміщень в Договорі порушує майнові права Позивачки, вона звернулася до суду із відповідною позовною заявою. У відзиві на позовну заяву, поданому у підсистемі «Електронний суд» відповідачка [PERSON] вказує, що вона, позивачка та третя особа [PERSON] є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] . 73/100 ідеальних частин будинку належить їй і по 27/200 ідеальних частин [PERSON] та [PERSON] . З метою виділу своєї частини будинку вона звернулась до суду з позовом до інших співвласників, оскільки ті не бажають виділити в натурі належну їй частину будинку у добровільному порядку. Жодних доводів щодо наявності у неї права власності на конкретні приміщення у будинку вона не заявляла. Нею було лише зазначено, що певні приміщення знаходяться у її законному володінні та користуванні. Поділ будинку, який належить їй та відповідачам, на ідеальні частки було започатковано при укладенні договору дарування від 07.04.1987, коли власник будинку - [PERSON] подарував 27/100 частин цього будинку [PERSON] . При цьому у договорі були визначені конкретні приміщення, які перейшли в користування обдаровуваному (приміщення 1-4,1-5), що відповідало приписам ст. 118 чинного на той час ЦК УРСР. Відповідно, у користуванні [PERSON] залишились усі інші приміщення будинку, які складали в сукупності 73/100 ідеальних частин. Дані приміщення у подальшому перейшли у користування спадкоємця [PERSON] - [PERSON] , а після укладення договору дарування - [PERSON] . Тому, зазначення у договорі дарування від 01.08.2019 конкретних приміщень не породило у [PERSON] на них права власності. Відповідачка вважає, що правовідносини, які є предметом розгляду цієї справи стосуються виключно тлумачення змісту правочину, оскільки зазначення у ньому конкретних приміщень стосувалося лише права користування ними.? У зв`язку з викладеним вважає, що вказаний позов в частині позовних вимог до неї є безпредметним. Тому просить провадження у справі закрити (а.с. 31-33). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 27.02.2023 відкрито загальне позовне провадження, до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено: [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] та приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського Олега Миколайовича. Ухвалою суду від 25.04.2023 закрито підготовче провадження у справі, задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації " Житомирської обласної ради інвентаризаційну та реєстраційну справи на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи про судовий розгляд повідомлені належним чином. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов із підстав. Відповідачі, будучи повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули. Від третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського Олега Миколайовича у матеріалах справи наявна заява із проханням справу слухати за його відсутності. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2022 р.№ 2-26 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 299655161, 299654574, сформованих 15.02.2022, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 27/200 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , що розташований на неприватизованій земельній ділянці після [PERSON] , 1958 р.н., який помер [INFO] . До будинку належать господарські будівлі і споруди: сарай Б-1, убиральня В-1, гараж Г-1, сарай Е-1, колодязь (залізобетонні кільця), м/п № 1, фундамент (бутобетон), п/м 10, 8 № 2 (а.с 8, 9, 10). Померлому [PERSON] 23/100 вищевказаного житлового будинку належали на підставі договору дарування від 07.04.1987, р.№ 1-1759, який було укладено між ним та [PERSON] , за умовами якого останній подарував, а [PERSON] прийняв 27/100 жилого будинку в [ADDRESS] . Будинок цегляний, жилою площею 67, 3 кв. м, розташований на ділянці мірою 600 кв.м. За цим договором біля будинку є: сарай Б-1, уборна В-1, гараж Г-1, гараж Д-1. В користування обдаровуваного [PERSON] переходять приміщення І-4, І-5.(а.с. 34, 37). 01.08.2019 між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана) було укладено договір дарування р.№ 1925 73/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , до якого належать господарські будівлі і споруди: сарай Б-1, убиральня В-1, гараж Г-1, сарай Е-1, колодязь № 1 фундамент № 2. Відповідно до п.1 цього договору дарування від 01.08.2019 дарувальник безоплатно передала у власність(подарувала), а обдаровувана прийняла у власність належні дарувальнику на праві приватної власності 73/100 ідеальних часток житлового будинку (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7,1-8, 1-9, 1-10, 1-11. 1-14) номер [ADDRESS] , розташовані на неприватизованій земельній ділянці. Ці 73/100 ідеальні частки житлового будинку належать дарувальнику на підставі свідоцтва по право на спадщину за заповітом ВВВ № 499432 р.№ 1-229 виданого 11.02.2004 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. зареєстрованого в КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської міської ради в книзі: 42, номер запису: 2842. Житловий будинок за планом земельної ділянки під літерою А-1, з цегли керамічної, загальною площею 135,9 кв. м, житловою площею 88, 3 кв.м. До будинку належать наступні господарські споруди: сарай Б-1, убиральня В-1, гараж Г-1, сарай Е-1, колодязь №1. Фундамент № 2 (а.с.11). У провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває справа № 274/5258/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою. У позові [PERSON] просить виділити їй в натурі частину житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] : - в житловому будинку приміщення: 1-1 площею 3,1 кв.м., 1-2 площею 13,7 кв.м., 1-3 площею 14,1 кв.м., 1-6 площею 8,8 кв.м., 1-7 площею 10,5 кв.м., 1-8 площею 0,9 кв.м., 1-9 площею 6,2 кв.м., 1-10 площею 1,3 кв.м., 1-11 площею 1,4 кв.м., 1-14 площею 21 кв.м.; - в господарських приміщеннях та спорудах: ґанок літ. № 3, сарай літ. Б-1, гараж літ. Г-1, колодязь № 1; - припинити її право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] ; - встановити порядок користування земельною ділянкою, виділеною для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , відповідно до плану розподілу земельної ділянки, виготовленого приватним підприємством "Експрес-Сервіс"(12-15). Судом оглянуто матеріали інвентаризаційної та реєстраційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] із яких вбачається, що площа будинку була збільшена із 67,3 кв.м до 88,3 кв. м., за рахунок добудови [PERSON] кухні та коридору. На розгляді в суді перебувала позовна заява [PERSON] про визнання права власності за ним на частину покрівлі із горищем, яка ухвалою суду від 22.05.2008 у справі № 2-307/2008 залишена без розгляду. Також [PERSON] зверталася із позовом до [PERSON] про виділ їй 73/100 частки будинку у [ADDRESS] (приміщення 1-1-, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14 ) та господарських споруд в натурі. Рішенням апеляційного суду від 23.10.2012 у задоволенні позову відмовлено. Норми права застосовані судом Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частини першої статті 364 ЦК України). Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Статтею 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 244 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час укладання договору дарування від 07.04.1987, до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу, тобто має бути нотаріально посвідченим. Згідно зі статтями 112, 113 ЦК УРСР 1963 року, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Відповідно до ст. 118 ЦК УРСР 1963 року якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов`язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок. За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки суду З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та матеріали інвентаризаційної та реєстраційної справ на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , суд доходить висновку про задоволення позову, із таких підстав. Судом встановленого, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (73/100 частки), [PERSON] (23/200 частки) та неповнолітньому [PERSON] (23/200 частки). Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної та реєстраційної справи між співвласниками будинку не було укладено ніяких договір про поділ будинку в натурі. Також відсутнє судове рішення із цього питання. Зазначення у договорі дарування від 07.04.1987 про те, що в користування [PERSON] переходять приміщення 1-4, 1-5 не свідчить, що на підставі зазначеного договору дарування [PERSON] набув право власності саме на об`єкти. [PERSON] за цим договором дарування набув у власність 23/100 частини домоволодіння в цілому. Примітка у договорі дарування регулювала питання наявності у [PERSON] права на користування зазначеними у ній об`єктами, проте не надає йому права власності на якесь окремо визначене майно у будинковолодінні. Висновки суду узгоджуються з постановою Верховного Суду у справі № 635/9400/14-ц від 18.11.2020. Відповідно, вісутні підстави вважати, що [PERSON] набула прав на приміщення 1-1-, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14 у будинку [ADDRESS] , якій належала 73/100 частки будинку та які вона згідно договору подарувала [PERSON] . За таких встановлених обставин, пункт перший Договору дарування частини житлового будинку, укладеного 01.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , в частині визначення приміщень, які переходять Обдаровуваному, підлягає визнанню недійсним. Доводи відповідачки, що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки має місце питання тлумачення змісту правочину, суд відхиляє, оскільки [PERSON] не є стороною договору дарування частини житлового будинку, укладеного 01.08.2019. Крім того, за змістом договору дарування від 01.08.2019 не вбачається, що у договорі врегульовано правовідносини щодо користування приміщеннями 1-1-, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14 у будинку [ADDRESS] , про що твердить відповідачка [PERSON] у своєму відзиві. Оскільки зазначення у договорі дарування частки житлового будинку конкретних кімнат, які переходять набувачу суперечить вимогам ст. 356 ЦПК України, слід визнати частково недійсним пункт перший договору дарування частки житлового будинку від 01 серпня 2019 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М., р.№ 1925, в частині визначення приміщень, які переходять обдаровуваному (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-14). Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1073,60 грн, у рівних частках з кожного відповідача, тобто по 536, 80 грн з кожного.

Outcome: approved