Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Представник позивача-адвокат Ковтун Микола Васильович, що діє в інтересах [PERSON] у квітні 2023 року звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй заяві вказує на те, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної їй частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок, що розташовані у [ADDRESS] . Згідно з заповітом від 13 вересня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., все своє майно [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] . На день її смерті вказаний заповіт не змінений і не скасований. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини [PERSON] не заявив про свою відмову від спадщини, а отже, вважається таким, що прийняв її у відповідності до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Проте на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , але постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] за місцем її проживання в [ADDRESS] , оскільки остання через похилий вік та незадовільний стан здоров`я потребувала постійного догляду. Вказані обставини перешкоджають [PERSON] оформити спадщину, яка залишилася після смерті його матері та змушують звертатися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача викладене у заяві підтримав, просив задовольнити її з підстав, викладених у позові. Представник заінтересованої особи - Пирятинської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав листа про слухання справи у його відсутність, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] за життя постійно говорила, що все своє майно після смерті хоче залишити своєму синові [PERSON] . У зв`язку з похилим віком та незадовільним станом здоров`я, [PERSON] потребувала догляду, тому її син постійно до неї приїжджав та в результаті залишився з нею постійно проживати, за три місяці до дня її смерті. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.8). Остання проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок, що розташовані у [ADDRESS] (а.с.12,13,14). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно із заповітом від 13.09.2017, посвідченим приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області за реєстр. №878, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.10). Вказаний заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований. Інших спадкоємців, в тому числі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. [PERSON] звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори, щоб нотаріально оформити спадщину, що належала його померлій матері [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом заявнику було відмовлено, оскільки документально неможливо встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, тому для вирішення цього питання рекомендовано звернутися до суду (а. с.15). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, що залишилася після померлої [PERSON] , її син [PERSON] постійно проживав разом із нею по [ADDRESS] та прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Викладені обставини підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та письмовими доказами, зокрема довідку квартального комітету виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 28.02.2023 №129 (а.с.11). Проте заявник не може нотаріально оформити своє право на спадщину, оскільки не може документально підтвердити, що дійсно постійно проживав разом з матір`ю на час відкриття спадщини, яка залишилася після її смерті. Відповідно до п.23 Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У зв`язку з цим, заявнику необхідно встановити юридичний факт постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Інакше, як у судовому засіданні встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на день її смерті, неможливо. Згідно ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на день її смерті [INFO] - заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved