Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Покликається на ті обставини, що Першою Луцькою нотаріальною конторою їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.11.1990 року після смерті батька [PERSON] , а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.1990 року після смерті дідуся [PERSON] , згідно яких вона набула право власності на 27/100 та 14/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Разом з тис, у вказаних свідоцтвах невірно вказано її прізвище, а саме: « [PERSON] », хоча згідно паспорту громадянина України її прізвище « [PERSON] ». Зазначає, що у зв`язку з зазначеними розбіжностями у написані прізвища, вона позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю, реалізувати особисті права. При цьому, виправлення помилки в позасудовому порядку неможливий у зв`язку з давністю. На підставі викладеного, просить заяву задовольнити та встановити факт належності їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.11.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3787, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.1990 року, зареєстрованого за №1-3928 на ім`я [PERSON] . До початку розгляду справи по суті від заявника надійшла заява про слухання справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, також подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~ім`ям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 вказаної постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як слідує із матеріалів справи, а саме: копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , копії трудової книжки серії [NUMBER] , прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с. 7-11). Разом з тим, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 30.11.1990 року, а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.1990 року прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 5, 6). Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, у вказаних свідоцтвах про право на спадщину за заповітом та законом були допущені описки у написанні прізвища заявника, яку неможливо виправити в позасудовому порядку зважаючи на давність вчиненої дії, а тому, дослідивши в сукупності представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати належність їй вказаних правовстановлюючих документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved