Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі з 11 січня 2011 року. Шлюб було укладено в країні Туреччині, який був зареєстрований Управлінням ЗАГСу БЕЙЛІКДЮЗЮ, про що було видане міжнародне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року, реєстраційний номер [NUMBER] . У 2011 році міжнародне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року, реєстраційний номер [NUMBER] , видане Управлінням ЗАГСу БЕЙЛІКДЮЗЮ в Туреччині, було легалізоване в Україні шляхом апостилювання та засвідченого нотаріального перекладу. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть протягом останніх п`ять років. Основною причиною розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри, а тому позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відтак, є підстави для розгляду справи за відсутності сторін. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. 11 січня 2011 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] в країні Туреччині, який був зареєстрований Управлінням ЗАГСу БЕЙЛІКДЮЗЮ, про що було видане міжнародне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року, реєстраційний номер [NUMBER] , проставлено апостиль (а.с.8). Відповідно до ст.58 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Відповідно до ст.63 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затверджена\~Наказом МЗС України №113 від 04 червня 2002). Відповідно до\~наказу Мінюсту №52/5 від 18 жовтня 2000 року «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. За змістом міжнародного договору ст.1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Відповідно до ст.ст.2, 3 Гаазької Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. Враховуючи вищезазначене, підстави недійсності шлюбу, укладеного 11 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] в країні Туреччині, який був зареєстрований Управлінням ЗАГСу БЕЙЛІКДЮЗЮ, про що було видане міжнародне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року, реєстраційний номер [NUMBER] , проставлено апостиль, - відсутні. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно із посвідченням особи Турецької республіки серії [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.13,14). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з цим позовом. Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на те, що шлюб ґрунтується на принципі добровільності та вільній згоді, а позивачка подавши позов виявила намір припинити сімейні відносини з мотивів відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів та різних поглядів на життя, різні релігії, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами буде суперечити їхнім інтересам, внаслідок чого позов необхідно задовольнити. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд стягує з відповідача понесені позивачкою витрати на оплату судового збору в сумі 1073,60 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved