Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 6\~900 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 16 травня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 42% річних. 20 вересня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, за умовами якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував і станом на 7 лютого 2023 року його заборгованість склала 65017,24 грн. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 65017,24 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 7 квітня 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. Однак, до цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 16 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 6\~900 грн., а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит в строк до 16 травня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 42% річних /а.с.8-17/. 20 вересня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, за умовами якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників /а.с.35-47/. Так, згідно зазначеного реєстру боржників за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 29\~264,98 грн., яка включає в себе: 28\~609,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 655,02 грн. заборгованість за відсотками /а.с.43-46/. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по вказаному кредитному договору станом на 7 лютого 2023 року складає 65\~017,24 грн., що включає в себе: 28\~609,96 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 655,02 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 35752,26 грн. заборгованість за відсотками за період з 17 лютого 2020 року по 6 лютого 2023 року /а.с.34/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.\~610\~цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 28\~609,96 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 28\~609,96 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 17 травня 2021 року по 6 лютого 2023 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем договору дана фінансова установа надала позичальнику кредит, а останній зобов`язувався повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк до 16 травня 2021 року /а.с.8-13/. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування до 16 травня 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.34/. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 17 травня 2021 року по 6 лютого 2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 15\~600,70 грн. (655,02 грн. відсотки, нараховані станом на 17 лютого 2020 року /а.с.32-33/ + 14\~945,68 грн. відсотки за період з 18 лютого 2020 року по 16 травня 2021 року /28 609,96 грн. х 42% = 12\~016,18 грн. : 365 дн. = 32,92 грн. х 454 дн/. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 44\~210,66 грн., що складається із: 28\~609,96 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 15\~600,70 грн. заборгованість за відсотками. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1825,08 грн., виходячи з розрахунку: 44\~210,66 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) / 65017,24 грн. (розмір заявлених позовних вимог), та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 4079,90 грн., виходячи з витрат по складанню позовної заяви та підготовки необхідних документів в розмірі 6000 грн. /а.с.83-84/ та розрахунку: 44\~210,66 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 6000 грн. (сума сплачених коштів) / 65017,24 грн. (розмір заявлених позовних вимог). Так як витрати по наданню консультації вартістю 3000 грн. не можуть вважатись судовими, то дані витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial