Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. 24.04.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. Між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу. AT "Львівгаз" надавало відповідачу впродовж періоду з 01.01.2021 по 31.03.2023 послугу з розподілу природного газу, що підтверджується зміною показників газового лічильника, яка відображена у розрахунку заборгованості за розподіл природного газу. Зазначив, що фактом приєднання до умов договору є сплата рахунку. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" заборгованість у розмірі 6 438,05 грн. (шість тисяч чотириста тридцять вісім гривень п`ять копійок) за надані послуги з розподілу природного газу. Відповідач не подав відзив на позов. Позивач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази. З розрахунку заборгованості за розподілений природний газ з 01.01.2022 року по 31.03.2023 року споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] вбачається, що в такої наявна заборгованість в розмірі 6438,05 грн. По вказаній адресі здійснювалася оплата послуг позивача в період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до Розділу III пункту 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів У країни. Відповідно до ч. 1 п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до Типового договору розподілу природного газу договір розподілу є публічним, його текст розміщено за посиланням. Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1. Розділу II Договору). Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ (п 6.1. Розділу VI Договору). Судом встановлено, що позивач в спірний період надавав відповідачу послуги з розподілу природного газу,свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач своїх зобов`язань по оплаті за них не виконував, внаслідок чого йому було нараховано заборгованість. Добровільно відповідач свою заборгованість не погасив, а тому суму такої потрібно стягнути з нього в судовому порядку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем.

Outcome: approved