Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2023 року задоволено позов Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (код ЄДРПОУ 00131713) заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 64398,81 (шістдесят чотири тисячі триста дев`яносто вісім грн. 81 коп.) гривень та судовий збір у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень. Від представника позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» - Борисенко С.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Заява мотивована тим, що в позовній заяві було заявлено попередній розмір судових витрат, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи, серед яких було зазначено витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та до позовної заяви було надано копію Договору № 137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020. Судовим рішенням від 20 лютого 2023 року не вирішено питання про судові витрати, а саме щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 02 червня 2023 року. Дослідивши матеріали справи та клопотання ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як вбачається зі змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні. Так, ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18. На підтвердження обставин викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи № 522/12312/22 представником позивача було надано суду копії наступних документів: договору № 137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020 між Акціонерним товариством «ДТЕК Одеські Електромережі» та Адвокатським об`єднанням «Перший радник»; витяг з наказу Адвокатського об`єднання «Перший радник» про прийняття на роботу № 2-к від 03.01.2020, яким прийнято Борисенко С.В. на посаду адвоката; витяг з наказу Адвокатського об`єднання «Перший радник» про прийняття на роботу № 2-к від 03.01.2020, яким прийнято [PERSON] на посаду адвоката; додаткову угоду від 28.12.2022 до договору № 137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020; акт наданих послуг № 44 від 23.02.2023 між Адвокатським об`єднанням «Перший радник» та Акціонерним товариством «ДТЕК Одеські Електромережі», у п. 1 якого зазначено, що відповідно до Договору та на замовлення Клієнта Виконавцем у період з 13.10.2022 по 20.02.2023 надано професійну правничу допомогу в рамках судової справі № 522/12312/22, яка розглядалася Приморським районним судом м.Одеси за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. У вказаному акті зазначено вартість виконаних робіт у розмірі 5000 грн. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначений розмір витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є обґрунтованим та у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved