Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 21.02.2023 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 24\~000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Позов мотивований\~тим,\~що 20.09.2019\~року між\~позивачем та\~ [PERSON] \~укладено договір\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~оформлений Полісом\~№ АО/1670507,\~відповідно до\~умов якого\~страховик зобов`язався\~у разі\~настання страхового\~випадку за\~участю забезпеченого\~транспортного засобу,\~а саме\~автомобіля Hyundai,\~д.р.н.\~ [NUMBER] ,\~сплатити страхове\~відшкодування за\~шкоду,\~заподіяну третім\~особам.\~06.11.2019\~року приблизно\~о 08\~год.\~00\~хв.\~в м.\~Дніпрі по\~вул.\~Криворізька сталась\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~Hyundai,\~д.р.н.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~відповідача та\~автомобіля Suzuki,\~д.р.н.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок зазначеної\~дорожньо-транспортної\~пригоди автомобілю Suzuki, д.р.н. [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріальних збитків. На підставі страхового акту № ОЦ/007/000/19/0178 від 03.01.2020 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 48\~000,00 грн. Відповідно до положень ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на відшкодування 50 % виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24\~000,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Представник позивача у клопотанні від 07 квітня 2023 року просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у заяві від 25 травня 2023 року просила відмовити в задоволенні позиву через скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.\~1\~ст.\~15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 20.09.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АО/1670507, відповідно до умов якого страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля Hyundai, д.р.н. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с. 10). 06.11.2019 року приблизно о 08 год. 00 хв. в м. Дніпрі по вул. Криворізька сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Suzuki, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 11). На підставі страхового акту № ОЦ/007/000/19/0178 від 03.01.2020 року позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 48 000,00 грн. (а.с. 27-28). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 27 ЗУ «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала. шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно п.\~13.2\~ст.\~13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Suzuki, д.р.н. [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «УПСК» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/1670507 від 20.09.2019 року, а за кермом автомобіля, застрахованого із застосуванням пільги у вигляді зменшення розміру страхового платежу на 50 % на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була відповідач [PERSON] , а не страхувальник-пільговик [PERSON] , то відповідач, як винуватець ДТП, зобов`язана відшкодувати ПрАТ «УПСК» 50 % виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, скрутне матеріальне становище відповідача не звільняє її від обов`язку відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу. Враховуючи вищевикладене, а також виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та можливим захистити його право шляхом стягнення з відповідача на його користь коштів виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. покладається на відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved