Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

В.о. генерального директора КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» Поліщук Н. звернулася із позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» 24185 грн 13 коп. боргу за надані послуги теплопостачання. Також просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , будучи мешканцем квартири [ADDRESS] та споживачем послуг теплопостачання, вчасно не сплачувала кошти за надані послуги теплопостачання в добровільному порядку, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання, яка станом на жовтень 2022 року становить 24185 грн 13 коп. Ухвалою суду від 05.01.2023 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем її реєстрації, які згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримані [PERSON] 19.01.2023. Ухвалою суду від 03.02.2023 у зв`язку із клопотанням відповідача, у справі призначено судове засідання на 30.03.2023. Представник позивача в судове засідання 30.03.2023 не з`явився. Відповідач в судове засідання на виклик суду 30.03.2023 не з`явилася; направила до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату та час. 13.04.2023 в судове засідання сторони, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, повторно не з`явились. 03.05.2023, поза межами встановленого судом строку, без долучення документів, що підтверджують надіслання іншим учасникам справи, через канцелярію суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог послалась на те, що послуги з теплопостачання вона не замовляла та не отримувала. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Звернула увагу суду на недотримання відповідачем строку на подачу відзиву, а також, що його копію позивач від відповідача не отримував. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Посилаючись на те, що оскільки вона не є споживачем послуг з теплопостачання відповідно до законодавства; послуги з теплопостачання за адресою свого місця реєстрації надавались неякісно, зокрема, під час екстреного та аварійного відключення електроенергії в місті у зв`язку із ракетними атаками до квартири взагалі не постачалось тепло, а також з огляду на відсутність укладеного з КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» договору про надання послуг, просила у позові відмовити. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг теплопостачання та платником за вказані послуги за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Послуги з централізованого опалення житлового будинку [ADDRESS] надаються КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа». В квартирі, в якій проживає споживач [PERSON] , засобів обліку не встановлено. Нарахування плати за надання вказаних послуг проводиться згідно з тарифами, затвердженими рішенням виконкому міської ради №321-16 від 29.09.2017. Окремий індивідуальний письмовий договір між сторонами не укладався. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлялася від надання послуг КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа». Із довідки про заборгованість, долученої до матеріалів справи, вбачається, що відповідач за період з листопада 2018 року по жовтень 2022 року включно за надані послуги оплату вносила нерегулярно. Отже, свої обов`язки щодо оплати за надані КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» послуги з теплопостачання відповідач належним чином не виконує. Відповідно до наданого розрахунку боргу по особовому рахунку на ім`я [PERSON] №250-0 загальна сума боргу за період з листопада 2018 року по жовтень 2022 року включно - 24185 грн 13 коп. Відповідач як споживач, плату за послуги з теплопостачання не сплачує, своїми діями порушуючи зобов`язання щодо оплати комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Пунктами 2, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.5 ч.2. ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Як відзначив у постановах від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16 та від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 Верховний Суд, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність договору не є підставою не сплачувати за надані та спожиті послуги та не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач як споживач, плату за послуги з теплопостачання сплачує не в повному обсязі, своїми діями порушує зобов`язання щодо оплати комунальних послуг. Відповідач у встановленому законом порядку не відмовилася від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від їх оплати відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій споживача послуг. Отже, факт надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачем не спростований. Крім того, згідно з розрахунком заборгованості, відповідач частково здійснила оплату за отримані послуги протягом 2018-2022 років, що підтверджує визнання нею факту отримання послуги з теплопостачання та свого обов`язку оплачувати надані послуги. Таким чином, відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо оплати коштів за послуги теплопостачання, має місце заборгованість, що виникла з підстав, зазначених позивачем. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2481,00 гривень судового збору.

Outcome: approved