Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

05.04.2023 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб та визначити місце проживання їх малолітньої дитини, а саме: доньки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 травня 2019 року у виконкомі Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №4. Від даного шлюбу народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. Після того як мати впала в депресію та переїхала жити до своїх батьків, дитина весь час проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. В судове засідання позивач не з`явився однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення яким розірвати шлюб та встановити місце проживання дитини з батьком. В судове засідання відповідачка не з`явилася, однак надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутності та не заперечувала стосовно задоволення позову. По суті справи пояснила, що збирається виїжджати за кордон, може мати довготривалі проблеми із працевлаштуванням, а тому її матеріальний стан не дозволить утримувати дитину і вона буде перебувати на повному утриманні її батька. Третя особа до суду не з`явилась, про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 18 травня 2019 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №4 (а.с.14). В шлюбі народилась одна дитина: - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 04.11.2020 року серія [NUMBER] (а.с.10); Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дитини. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зі слів відповідачки, вона проживає окремо від дитини, самостійно її утримувати не має змоги, збирається виїхати на заробітки за кордон. На даний час, дитина знаходяться за місцем проживання батька [PERSON] , на повному утриманні якого і перебувають. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області №02-10/934 від 17.05.2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини ратифіковану 27.02.1991 р., стать дітей, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначення місця проживання доньки з батьком та на його повному утриманні, що повністю відповідає її інтересам. Судові витрати в справі покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved