Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачки з відповідною позовною заявою, в якій просив стягнути з неї заборгованість зі сплати послуг з розподілу природного газу у період з 01.01.2020 року до 30.11.2022 року у розмірі 2077,04 грн. за адресою домоволодіння, розташованого у с. Новомихайлівка Красноградського району Харківської області через не сплату відповідних житлово-комунальних послуг відповідачкою. Первинно позивач в особі свого представника звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області. Підставою позовних вимог було те, що вказана послуга позивачем надається, відноситься до житлово-комунальних, будинок, належний відповідачці у с. Новомихайлівка за адресою: [ADDRESS] , від послуги з газопостачання не відімкнений, а тому відповідачка зобов`язана сплачувати відповідні послуги у визначеному розмірі, що вона робила не в повному обсязі і що стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 16.03.2023 року, яка набула чинності 01.04.2023 року, було змінено підсудність справи на підставі ч.1 ст.27 ЦПК України через реєстрацію відповідачки на території обслуговування Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.34). Ухвалою судді в даному складі суду від 13.04.2023 року справу у порядку ч.2 ст.32 ЦПК України було прийнято до провадження, призначено перше судове засідання по ній, наданий відповідачці час для подання відзиву, питання подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до першого судового засідання (а.с.43). Ухвалою суду від 01.05.2023 року розгляд справи було відкладено через першу неявку належним чином повідомленої відповідачки, від якої не надійшло пояснень причин неявки (а.с.52). У судове засідання сторони не прибули. Позивач про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.60). В особі свого представника за довіреністю Олени Бєловол перед судовим засіданням 18.05.2023 року надав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти постановлення заочного рішення суду. Відповідачка про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.79-80), причини неявки суду не повідомила, клопотань для вирішення складом суду не подавала. Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідачки без поважних причин та відсутність відзиву по даній справі, що дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин. Відповідачка є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2498 та який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829. Цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Харківської області (за виключенням м. Харкова та околиць) є позивач, обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс). При вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» і Кодексом газорозподільних систем. Цей Договір є Договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом згоди приєднання відповідачки [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є надання підписаної нею 01.03.2016 року заяви-приєднання (а.с.10) Постановою НКРЕКП №3044 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для позивача з 01.01.2020 року до 01.07.2020 року в розмірі 1,236 грн за 1 куб.м на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 року - 1,356 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП №2782 від 30.12.2020 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для позивача з 01.01.2021 до 31.12.2021 року у розмірі 2,28 грн за 1 куб.м на місяць (без урахування ПДВ), цією ж постановою зі змінами для позивача у період з 01.01.2021 року до 31.12.2021 року встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 2,148 грн. за 1 куб.м. постановою НКРЕКП №2771 від 22.12.2021 року для позивача встановлено тариф з розподілу природного газу у розмірі 2,388 грн. за 1 куб.м у період з 01.01.2022 року. Таким чином, щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного Договору до сплати відповідачці нараховується відповідна сума, яку вона має сплачувати відповідно до п. 6.6 Договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за період січень 2020 року - листопад 2022 року по особовому рахунку у позивача складає 2077,04 грн. (а.с.9) Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В Кодексі ГРМ зазначено, що оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже, в розумінні п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ, позивач є оператором ГРМ. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з вимогами ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. На підставі до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Погоджуючись з тим, що відповідачка повинна сплачувати за розподіл газу у встановленому законом розмірі як за комунальну послугу, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є правомірними в частині їх заявленням. В той же час погодитися з наданим суду розрахунком суд не може, оскільки суду не надані докази нарахування за 2018-2019 газовий рік (01.10.2018 - 30.09.2019) для розрахунку споживання відповідачкою у 2020 році у розмірі 199,15 куб м за рік та 16,6 куб. м на місяць, що є обов`язком саме позивача. Зокрема, суд не може перевірити щомісячне нарахування відповідачці у вказаний період. Тому вимоги позовної заяви у розмірі 258,06 грн. за 2020 рік не можуть бути задоволені. З цих же підстав суд не може погодитися із розрахунком вимог позивача за 2021 рік, оскільки суду не було надане споживання відповідачкою за жовтень-грудень 2019 року як за перші три місяці у 2019-2020 газовому році (01.10.2019-30.09.2020), при цьому загальний розрахунок у розмірі 577,94 куб.м за 2019-2020 газовий рік із розрахунку 48,16 куб.м на місяць не може бути прийнятий до уваги, оскільки суд не може перевірити розрахунок, як було вказано вище, за період жовтня-грудня 2019 року, оскільки позивач вказаний доказ суду не надав. Таким чином, реально підтверджена сума, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 749,88 грн. і яка вираховується за 2022 рік по 26,17 куб.м за місяць за 11 місяців, що становить 62,49 грн. за один місяць (до листопада включно). Оплати відповідача у вказаний період суд не враховує, оскільки вони були здійснені відповідачкою раніше за попередні періоди, які суд у розрахунок боргу не враховує через відсутність доказів на підтвердження здійсненого розрахунку. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. В даній справі позивач не довів факту можливості застосування взагалі відсотків щодо укладеного між сторонами договору, як і можливість їх застосування при нарахування заборгованості. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги у розмірі 749,88 грн. із 2077,04 заявлених, що становить 36,10% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 36,10% від сплаченого при зверненні до суду позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн., що становить 968,92 грн. Іншу суму сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial