Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] 01.03.2021 року звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просить: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. на кожну щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача аліменти на її утримання, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною з інвалідністю [PERSON] 18 років; - стягнути з відповідача аліменти на її утримання, з якою проживає дитина у розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] 3 років; - стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час на утримання дітей, а саме за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року у сумі 48800 грн; - стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час на утримання дружини, а саме з серпня 2020 року по лютий 2021 року у сумі 35 000 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені витрати на дитину з інвалідністю [PERSON] у розмірі 45473 грн. та передбачувані додаткові витрати на дитину з інвалідністю [PERSON] 6000 грн. щомісяця до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трьох років, а саме до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 2011 року. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З серпня 2020 року сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем. Також зазначає, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Крім того, на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина з інвалідністю, яка потребує постійного нагляду, спеціального догляду, ліків та засобів. Відповідач сплачував кошти на утримання дітей з листопада місяця в сумі 5250 грн., у лютому 5450 грн. Проте позивач змушена звернутись до суду з позовом, оскільки вони з відповідачем не мають договору про сплату аліментів, а також їм не вдається узгодити суму аліментних зобов`язань відповідача. Вказує на те, що їй добре відомий дохід відповідача, їх подружжя мало добрий достаток. Під час спільного проживання вони разом побудували двоповерховий заміський будинок площею 210 кв.м., зробили оздоблення вказаного будинку, придбали меблі, техніку. Крім того, подружжям було придбано квартиру готельного типу у м. Харкові, яка наразі здається в оренду. На даний час відповідач проживає у будинку подружжя та продовжує проводити ремонт кімнат на другому поверсі. Вважає, що сплачувана відповідачем сума на утримання дітей з боку відповідача є недостатньою, оскільки коштів у розмірі 5250 грн. вистачає лише на такі потреби: дитяче харчування в середньому 2000 грн. на місяць; памперси на 2-х дітей 1872 грн. на місяць; вода питна для приготування їжі 200 грн. на місяць; молоко (для матері, що вигодовує дитину груддю) 900 грн. на місяць. Залишається 276 грн. на всі інші потреби (на місяць), в тому числі харчування, ліки, іграшки, одяг для дітей. Враховуючи всю складність фінансового положення позивача, спеціальні потреби дитини [PERSON] , відсутність можливості працевлаштування через те, що позивач доглядає за дитиною до 1 року та дитиною з інвалідністю, така сума є недостатньою для забезпечення всіх потреб їх дітей. Джерелом доходу позивача є отримання державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, з надбавкою на догляд у розмірі 2198,80 грн. та виплата допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. Також за усною домовленістю з відповідачем сторони здають в оренду спільну квартиру гостинного типу. Частка доходу позивачки від здачі вказаної квартири складає 600 грн. на місяць. Частка відповідача у розмірі 750 грн. закладена у суму сплачених ним коштів на дітей у період з листопада, оскільки в цей період за усною домовленістю відповідач передав цю частку позивачу. Також зазначає, що витрати на меншу доньку є не співмірними соціальній допомозі у 860 грн. та коштам, що виділяє відповідач, оскільки одяг, підгузки, соски, пляшечки, засоби гігієни, розвиваючі іграшки, ходунки, допоміжні лікарські засоби коштують значно дорожче сплачуваних відповідачем сум. Крім того, [PERSON] є дитиною з інвалідністю з діагнозом [PERSON] та має спеціальні потреби, пов`язані з вадами здоров`я. Їй рекомендовано нагляд невролога, кардіолога, педіатра та лікаря-генетика. Для повноцінного розвитку Ксенії потрібно приділяти багато зусиль та фінансових витрат. З вересня 2020 року Ксенія відвідує психолога, логопеда-дефектолога, спеціаліста з сенсорної інтеграції - реабілітолога, спеціаліста з соціальної адаптації у Харківському центрі реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей "Право Вибору". Оплата цих занять є досить дорогою для позивача та складає 6000 грн. на місяць, які позивачу допомагають сплачувати її батьки. Крім того, Ксенія має потребу у спеціальному ортопедичному взутті, окулярах, лікарських засобах, спеціальному харчуванні. За період з вересня 2020 року по лютий 2021 року додаткові витрати на дитину [PERSON] склали: оплата занять в центрі реабілітації 6000 грн. на місяць; обстеження лікарів 655 грн.; придбання окулярів для зору 1448 грн.; придбання ортопедичного взуття 1370 грн. Відповідач відмовляється сплачувати додаткові витрати на дитину [PERSON] , хоча є платоспроможним та має декілька джерел доходів. Також зазначає, що оскільки позивач не має можливості працювати, то остання потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Витрати позивача за січень 2021 року склали: витрати на харчування 8761,57 грн.; оплата комунальних послуг у розмірі 2827,89 грн.; витрати на побутову хімію та засоби гігієни у розмірі 990,50 грн.; витрати на інші потреби (одяг, взуття, іграшки, канцтовари та ін.) у розмірі 3598,38 грн.; витрати на лікарські засоби у розмірі 773,30 грн. Витрати позивача за лютий 2021 року склали: витрати на харчування 9058,6 грн.; оплата комунальних послуг у розмірі 2839,07 грн.; витрати на побутову хімію та засоби гігієни у розмірі 1739,84 грн.; витрати на інші потреби (одяг, взуття, іграшки, канцтовари та ін.) у розмірі 6975,33 грн.; витрати на лікарські засоби у розмірі 1492,90 грн. Таким чином, середньомісячні витрати позивача складають 22908 грн. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, мав статус ФОП, працює заступником директора ТОВ "ВДМ-Україна", очолює проекти у Благодійному фонді "Паралельні світи", за сумісництвом працює інженером в Харківському національному університеті ім. В. Каразіна, здійснює неофіційну підприємницьку діяльність з утилізації відходів та наданні документації для списання техніки, устаткування, має дохід від здачі в оренду двокімнатної квартири в Харкові, має дивіденди з акцій Новокраматорського машинобудівного заводу. Крім того, відповідач, будучи фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, в період з травня 2020 року оформив на себе соціальну допомогу, впроваджену відповідно до постанови КМУ від 22 квітня 2020 року № 329, отримав виплати на дітей у серпні місяці 2020 року, проте отримані кошти звернув на власні потреби, а не на потреби дітей. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 26.05.2021 року відповідачем до суду подано заперечення проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що у серпні 2020 року між ним і позивачем було досягнуто домовленості про сплату відповідачем коштів у розмірі 4000-5000 грн. на утримання дружини та дітей. Також зазначає, що у серпні, вересні та жовтні 2020 року колишня дружина користувалась його банківською карткою та використала за період з серпня по жовтень 2020 року 14500 грн. Крім того, зазначає, що він надав у користування позивачу свою половину квартири за адресою: [ADDRESS] та гараж за адресою: [ADDRESS] , який позивач здає в оренду. Також зазначає, що лише у листі від 19.11.2020 року позивачка виявила прохання про збільшення коштів на утримання дітей. Та з листа від 25.01.2021 року відповідач дізнався про прохання позивачки збільшити кошти на утримання себе та дітей до 15000 грн. Крім того, вказує на те, що у січні 2021 року його дохід склав 6200 грн., з яких він виділив дружині та донькам 5200 грн., не враховуючи отриманих ними коштів від оренди наданого їм у користування нерухомого майна. Також зазначає, що позивач відмовляється отримувати ліки для дитини з інвалідністю безкоштовно згідно постанови КМУ № 1303 та вимагає від відповідача їх отримати, проте не надає для цього призначення педіатра. Також зазначає, що позивач перешкоджає його регулярним спробам контактувати з доньками. 01.06.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування відзиву зазначає, що на теперішній час відповідач підприємницької діяльності не здійснює, доходи від цієї діяльності за минулий час не можуть бути враховані при розгляді цієї справи. Неофіційну підприємницьку діяльність відповідач не веде. Також зазначає, що відповідач володіє житловим будинком площею 30 м.кв. з прибудинковою територією, яка придбана ним у 2009 році до реєстрації шлюбу. На території цього домоволодіння у 2015 році розпочато будівництво іншого, більшого за площею будинку, яке ще не завершено. Також вказує, що від здавання в найм квартири готельного типу орендну плату у розмірі 1850 грн. повністю отримує за їх домовленістю позивач. Гараж 1А № 10 також здається в оренду позивачем за 1000 грн. на місяць. Крім того, під час спільного проживання сторони мали спільний бізнес інтернет-магазин "Органічна планета", який функціонує до теперішнього часу, через який здійснювали оптову торгівлю парфумованими та косметичними товарами. Позивач у серпні 2020 року без згоди відповідача змінила пароль від цього ресурсу та видалила контактні дані відповідача, користується цим магазином і веде оптову торгівлю самостійно. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то зазначає, що відповідно до висновку КЗОЗ "Спеціальний медико-генетичний центр" його донці [PERSON] рекомендовано оформлення спеціальної допомоги, нагляд у невролога, кардіолога, педіатра та лікаря генетика. Доказів того, що [PERSON] потребує та не може обходитись без стороннього догляду, матеріали справи не містять. Крім того, позивачкою не надано доказів того, що вона не має можливості працевлаштування. Більш того позивач отримує дохід від здавання в оренду двох об`єктів нерухомого майна та користується бізнес-проектом, створеним відповідачем, а саме інтернет магазином "Органічна планета", який функціонує до теперішнього часу. Крім того, позивач отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 2198 грн. З урахування того, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей та з урахуванням розміру його доходів, то він не має можливості сплачувати кошти на утримання дружини. Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий час за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року у розмірі 48800 грн. відповідач заперечує, оскільки банківська картка відповідача була у позивач в період з серпня по кінець жовтня 2020 року, якою вона користувалась без будь-яких обмежень. В серпні 2020 року між сторонами була домовленість про надання матеріальної допомоги на утримання дітей у розмірі 4000-5000 грн. З листопада 2020 року відповідач сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі, більше ніж 5000 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на [PERSON] у розмірі 45473 грн. та передбачуваних додаткових витрат у розмірі 6000 грн. щомісячно до 18.03.2023 року, то відповідач заперечує з наступних підстав. Позивач посилається на те, що нею нібито понесені додаткові витрати у розмірі 45473 грн., які вона просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а не половини коштів. На підтвердження цих витрат додано до матеріалів справи Довідку № 3 від 18.01.2021 року ГО «Право вибору» про те, що [PERSON] з вересня 2020 року відвідує спеціалістів вказаної громадської організації і вартість занять складає 6000,00 грн на місяць, квитанції про оплату цих занять, рекомендації лікарів щодо необхідності використання окулярів та ортопедичного взуття, докази придбання такого взуття та окулярів, чеки і квитанції, які свідчать про придбання ліків, продуктів харчування, питної води, сплати комунально послуг тощо. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів, оскільки з наданих доказів не вбачається того, що усі витрати викликані особливими обставинами. особи з інвалідністю та особи, які отримують державну соціальну допомогу, призначену замість пенсії, відповідно до ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" мають право на безкоштовне отримання лікарських засобів безоплатно на підставі постанови КМУ від 17 серпня 1998 року № 1303. Крім того, зазначає, що діти з інвалідністю та діти віком до 18 років забезпечуються протезно-ортопедичними виробами у міру виростання. Тобто дитина може бути забезпечена ортопедичним взуттям за рахунок держави, а доказів необхідності придбання ортопедичного взуття саме у того виробника, у якого взуття було придбано, позивачем не надано. Доказів необхідності придбання окулярів матеріали справи також не містять, оскільки позивачкою додано копію документа без найменування приватного дитячого лікувально-профілактичного центру "Неболейка" з рекомендацією носіння окулярів, а не необхідністю їх постійного використання. Відсутні призначення з цього приводу з лікувального закладу. З приводу оплати занять в ГО "Право вибору", то дитина відвідує заняття психолога, спеціаліста з сенсорної інтеграції, логопеда-дефектолога, спеціаліста з соціальної адаптації два рази на тиждень. Лікарі аналогічних спеціальностей здійснюють прийом і в комунальних закладах охорони здоров`я безкоштовно і без обмежень в кількості відвідувань. Медичних показань про необхідність відвідування занять саме в ГО "Право вибору" матеріали справи не містять. Інші витрати, відображені в чеках та квитанціях стосовно оплати побутової хімії, продуктів харчування, комунальних послуг, тощо також не є додатковими витратами. 14.06.2021 представником позивача на адресу суду надано відповідь на відзив, в якому вона підтримала доводи, наведені у позовній заяві, та заперечувала проти доводів відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву. Щодо визнання відповідачем позовних вимог лише в частині, а саме стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача, то нормами матеріального права встановлений розмір аліментів на двох дітей, що становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів. Надані відповідачем документи на підтвердження розміру його доходу не містять чіткої інформації про джерела доходів. Щодо відсутності в матеріалах справи доказів того, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, то відповідна довідка була отримана після подання позову до суду, та на даний час міститься в матеріалах справи. Відповідач посилається на те, що позивач здійснює оптово-роздрібну торгівлю парфумами та косметичними засобами, проте жодних доказів на підтвердження цих тверджень не надає. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не надано достовірних та належних доказів на підтвердження розміру та джерела доходів. 24.06.2021 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому він підтримав раніше поданий відзив на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в обсязі, зазначеному у відзиві на позовну заяву. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року призначено розгляд справи в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 року частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпеченні позову. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави 02.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2022 року задоволено заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 року вказані матеріали цивільної справи № 641/1542/21 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року позовну заяву прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2023 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Додатково зазначили, що відповідач має змогу сплачувати аліменти та надавати додаткове утримання своїм донькам, однак з 01.03.2021 року аліменти не сплачує. Допомога, яка надавалась відповідачем до цього часу, не покривала витрати на дітей. На старшу доньку [PERSON] в зв`язку з необхідністю проведення реабілітації необхідно витрачати більше коштів. Відповідач та його представник в судовому засідання проти позовних вимог заперечували частково. Просили задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей в 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Зазначають, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідач до 01.03.2021 року самостійно сплачував позивачеві аліменти, з моменту звернення до суду кошти не сплачує. Крім того, з серпня по жовтень 2020 року позивач користувалась його кредитною карткою. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2011 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12.08.2011 року зареєстрували шлюб. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про фактичне проживання осіб від 14.02.2021 року в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується листом КНП "Міська дитяча поліклініка № 1" ХМР від 09.02.2021 року. З довідки про отримання допомоги № 325 від 08.02.2021 року встановлено, що з 01.04.2020 року по 31.03.2023 року [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини [PERSON] , 2020 р.н. Відповідно до копії висновку Спеціалізованого медико-генетичного центру від 14.06.2016 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у ХСМГЦ з діагнозом [PERSON] Рекомендовано спостереження у невролога, кардіолога, педіатра, лікаря генетика. З копії посвідчення серії [NUMBER] від 23.11.2016 року встановлено, що [PERSON] , як законному представнику [PERSON] , надано державну соціальну допомогу з 28.07.2016 року по 10.07.2033 року. Відповідно до копії висновку ВКК № 92 від 31.01.2017 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у КНП "ХМДП № 1" ХМР та потребує у виготовленні ортопедичного взуття та протезів на стопи. З довідки № 3 від 18.01.2021 року встановлено, що [PERSON] , дійсно має діагноз [PERSON] , та потребує спостереження невролога, кардіолога, лікаря генетика та заняття з психологом, логопедом, спеціалістом з сенсорної інтеграції та фізичної реабілітації. З вересня 2020 року [PERSON] відвідує заняття спеціалістів у ГО "Харківський центр реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей": психолога, спеціаліста з сенсорної інтеграції, логопеда-дефектолога, спеціаліста з соціальної адаптації два рази на тиждень. Оплата корекційних занять на місяць складає 6000 грн. З копій квитанцій від 30.09.2020 року, 30.10.2020 року, 30.11.2020 року, 30.12.2020 року, 29.01.2021 року, 26.02.2021року, 31.03.2021 року вбачається, що [PERSON] сплатила вартість корекційних занять у розмірі 42000 грн. за період з вересня 2020 року по березень 2021 року включно. Відповідно до копії накладної № 3289 від 18.02.2021 року [PERSON] придбала Ортопедичні демісезонні черевики 4Rest-Orto 06-570 p-p 28 за 1370 грн. З копії фіскального чеку ТОВ "ОАСП "Регард"м. Харків, вул. Семіградська, 12А "Неболейка" від 19.01.2021 року встановлено, що за послуги педіатра та офтальмолога сплачено 655 грн. Купівля позивачем [PERSON] окулярів та футляру до них підтверджується копіями фіскальних чеків від 21.01.2021, 22.01.2021 на загальну суму 1448,04грн. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 15.02.2021 року № 0102/62 [PERSON] працює в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на посаді інженера 1 категорії кафедри екологічної безпеки і екологічної освіти Навчально-наукового інституту екології з 07.06.2011 року. Працює за строковим трудовим договором до 31.08.2021 року. З доданої довідки про доходи від 12.02.2021 року встановлено, що [PERSON] отримав за період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року 30472,30 грн. З листа № 1/0218/2021 від 18.02.2021 року вбачається, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з 03.09.2020 року на посаді керівник проектів БО "Паралельні Світи" за сумісництвом. Щомісячний оклад [PERSON] , складає 6400 грн. Нарахована та виплачена заробітна плата за період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року складає 31418,18 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.02.2021 року [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 квартири у будинку готельного типу, загальною площею 20,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; будинок, загальною площею 30,50 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; З листа ТОВ "ВДМ-Україна" від 05.03.2021 року встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ "ВДМ-Україна" з 01.06.2015, займає посаду заступника директора ТОВ "ВДМ-Україна". Працює за зовнішнім сумісництвом та отримує 0,5 ставки посадового окладу. За період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 16000 грн. Відповідно до роздруківки електронного листа від [PERSON] до [PERSON] від 17.09.2020 року встановлено, що [PERSON] звернувся з листом до [PERSON] , в якому просить фінансування на утримання направляти на номер картки (банк ПУМБ) [NUMBER] . З роздруківки електронного листа від [PERSON] до [PERSON] від 19.11.2020 року встановлено, що Organic Planet звернулось з листом про потребу в харчуванні, одязі, взутті, памперсах, засобах особистої гігієни, та розвиваючих іграшках. Відповідно до роздруківки електронних листів від "Evgenia Miroshnichenko" до [PERSON] від 24.01.2021, 02.02.2021 встановлено, що [PERSON] зверталась до відповідача з пропозицією домовленості про утримання: молодшої доньки в розмірі 3000 грн.; старшої доньки у розмірі 9000 грн.; дружини у розмірі 3000 грн. Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] до [PERSON] 26.01.2021 року було направлено лист-вимогу щодо домовленості з питання утримання дітей і дружини та сплати аліментів, яке було отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте отримання та підписом, описом вкладення. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо сплати аліментів на утримання двох доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю та дитина до 3 років, а також додаткових витрат на дитину [PERSON] . Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), Законом України «Про охорону дитинства». Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено з 01.01.2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2272 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 2833 грн. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає, що відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати своїх дітей, забезпечивши їх необхідними благами, які потрібні для їх життя та виховання. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд враховує встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дітей, вважає, що аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 3000грн. та аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2500грн. є достатніми та відповідають інтересам дитини. При цьому, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем [PERSON] заявленого розміру аліментів на утримання дітей у сумі 5000 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів необхідності надання утримання дитині одним з батьків саме у такому розмірі. Доводи позивача про наявність у відповідача численного нерухомого майна та достатнього заробітку для надання більшого забезпечення дитині суд відхиляє, оскільки відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням викладеного, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , та до досягнення дитиною [PERSON] трьох років суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, виходячи з аналізу наведених норм, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статей 84, 88 СК України є проживання разом дитиною, яка не досягла трьох років, або з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя. Суд також враховує, що 18.03.2023 року [PERSON] виповнилось три роки. При цьому, суд зазначає, що відповідач є працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, доказів неможливості надання матеріальної допомоги дружині відповідачем не надано. Позивач опікується дитиною з інвалідністю, яка потребує стороннього догляду, незважаючи на досягнення молодшою дитиною трьох років не має можливості повноцінно працювати та утримувати себе самостійно. Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, мінімальних потреб позивача та фінансових можливостей відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з дня пред`явлення даного позову (з позовом до суду позивач звернулась 01.03.2021 року) до досягнення [PERSON] повноліття аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000грн., щомісячно, та на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] трьох років в розмірі 1000грн., щомісячно, тобто до [INFO] . Щодо стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини за минулий час з серпня 2020 року по лютий 2021 року суд зазначає наступне. Частиною другою статті 191СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. На підтвердження факту звернення до [PERSON] із вимогою щодо необхідності сплати аліментів за минулий час [PERSON] до матеріалів справи долучено роздруківки електронних листів від [PERSON] до [PERSON] від 17.09.2020 року, від 19.11.2020 року, роздруківки електронних листів від " [PERSON] " до [PERSON] від 24.01.2021, 02.02.2021 та лист-вимогу від 26.01.2021 року щодо домовленості з питання утримання дітей і дружини та сплати аліментів, який був направлений поштою та отриманий відповідачем. З урахуванням оцінки доданих доказів, суд зазначає, що роздруківки електронних листів від [PERSON] до [PERSON] від 17.09.2020 року, від 19.11.2020 року не можуть бути прийняті судом у якості належних та допустимих доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату аліментів та своє утримання та на утримання дітей. Таким чином, факт вживання [PERSON] заходів щодо одержання від [PERSON] аліментів, в тому числі у збільшеному розмірі, підтверджується тільки відповідними листами, направленими у кінці січня та лютому 2021 року. При цьому суд також враховує, що позивач до жовтня 2020 року користувалась кредитною карткою, оформленою на ім`я відповідача [PERSON] . Приймаючи до\~уваги,\~що матеріалами\~справи підтверджується\~факт звернення\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~з приводу\~сплати аліментів,\~в тому\~числі у\~збільшеному розмірі,\~з 25.01.2021\~року,\~01.03.2021\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~цим позовом,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для стягнення\~з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за минулий час за лютий 2021 року, а саме: на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5500грн.; на утримання дружини у розмірі 1000грн. Щодо стягнення фактично понесених та передбачуваних додаткових витрат на дитину з інвалідністю [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину. При розгляді вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує, що відповідно до копії висновку Спеціалізованого медико-генетичного центру від 14.06.2016 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у ХСМГЦ з діагнозом [PERSON] . Рекомендовано спостереження у невролога, кардіолога, педіатра, лікаря генетика. Відповідно до копії висновку ВКК № 92 від 31.01.2017 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у КНП "ХМДП № 1" ХМР та потребує у виготовленні ортопедичного взуття та протезів на стопи. Зазначені документи свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування та реабілітацію [PERSON] , зокрема, Ксенія відвідує заняття спеціалістів у ГО "Харківський центр реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей": психолога, спеціаліста з сенсорної інтеграції, логопеда-дефектолога, спеціаліста з соціальної адаптації два рази на тиждень. Підтверджуючи розмір понесених додаткових витрат на дитину, позивачем надано копії квитанцій від 30.09.2020 року, 30.10.2020 року, 30.11.2020 року, 30.12.2020 року, 29.01.2021 року, 26.02.2021року, 31.03.2021 року про сплату [PERSON] вартості корекційних занять у розмірі 42000 грн. за період з вересня 2020 року по березень 2021 року включно, копію накладної № 3289 від 18.02.2021 року про придбання [PERSON] . Ортопедичних демісезонних черевиків 4Rest-Orto 06-570 p-p 28 за 1370 грн.; копію фіскального чеку ТОВ "ОАСП "Регард" "Неболейка" від 19.01.2021 року про оплату за послуги педіатра та офтальмолога 655 грн.; копії фіскальних чеків від 21.01.2021, 22.01.2021 на загальну суму 1448,04грн. на придбання позивачем [PERSON] окулярів та футляру до них. З урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половини фактично понесених додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , що складає 22736,50грн. Щодо стягнення передбачуваних додаткових витрат, які складаються з вартості корекційних занять у ГО "Харківський центр реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей", то у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що в зв`язку з військовими діями з березня 2022 року вона з дітьми вимушена була переїхати з м. Харків до м. Кременчука Полтавської області, а тому Ксенія не відвідувала корекційні заняття. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення передбачуваних додаткових витрат на дитину з інвалідністю [PERSON] у розмірі 6000 грн. щомісяця до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трьох років. Відносно доводів представника відповідача про наявність підстав для стягнення аліментів тільки у частці від заробітку, суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. У позовній заяві позивачем обрано спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає приписам СК України. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в межах справи, суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1\~та 2\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, судовий збір у розмірі 908грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial