Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є чоловіком її сестри [PERSON] . З часу реєстрації, тобто з 26 серпня 2015 року відповідач у її будинку не проживає, виїхав на постійне проживання до Російської Федерації і не має наміру повертатися. Зв`язок між собою вони не підтримують. Її сестра [PERSON] знялася з реєстрації місця проживання у будинку у добровільному порядку, надіславши довіреність на представництво її інтересів. Вирішити питання зняття відповідача [PERSON] з реєстрації у добровільному порядку не представляється можливим. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує її право власності на вільне розпорядження житлом. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачка подала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи заперечень не має (вх.№ЕП-242/23 від 24.05.2023 р.). Вручити документи відповідачу та допитати його з приводу заявлених вимог, в порядку судового доручення на території Російської Федерації, не представилося можливим, оскільки останній на виклик Когалимського міського суду ХМАО-Югри на 06 грудня 2021 року на 17:00 не прибув, телефонограмою повідомив, що з`явитися не має можливості, оскільки на теперішній час проживає за іншою адресою: [ADDRESS] , проходе лікування і м.Когалим, протягом 3-6 місяців не збирається повертатися (а.с. 44). Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. За наявності всіх умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підтвердження чого нею надано копію свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виданого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Лєбєдєвою І.М. 27 травня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за № 177 (а.с. 8). Право власності позивачки на житловий будинок зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 травня 2021 року, номер запису 42174068 (а.с. 9). 26 серпня 2015 року у вказаному житловому будинку за згоди власниці [PERSON] (спадкодавиці та матері позивачки) зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Семеново-Василівка Новобузького району Миколаївської області, громадянин Російської Федерації, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Центром надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради Миколаївської області 22 червня 2021 за № 264, копією будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , а також довідкою Снігурівської міської ради Миколаївської області від 07 серпня 2020 року за вих. № 1216/02-25, згідно з якою на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-12, 27). Актом Снігурівської міської ради Миколаївської області від 25 травня 2021 року, складеного депутатом Завєрюхіним П.Л. встановлено що гр. [PERSON] зареєстрований з 26 серпня 2015 року за адресою: [ADDRESS] , але фактично з часу реєстрації по теперішній час не проживає за вказаною адресою та його особисті речі у будинку відсутні. Підпис депутата засвідчено секретарем Снігурівської міської ради Миколаївської області Верловицьким С.В. та даний факт підтверджено сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] є чоловіком її сестри [PERSON] , яка відповідно до доручення 23АВ0815410 від 24 вересня 2020 року уповноважила її на представництво інтересів, зокрема, і з питання зняття її з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). На звернення позивачки листом до відповідача з приводу добровільного зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, останній не відреагував. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені в частині другій статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВСУ у справі №6-709цс16). За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивачки на житлове приміщення, відсутність відповідача, який не є членом сім`ї власника житла, за зареєстрованим місцем проживання більше п`яти років, відсутності доказів щодо створення позивачкою перешкод у користуванні житлом та участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у будинку, при цьому реєстрація відповідача позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Крім того, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є громадянином Російської Федерації та місце його проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , тривалий час добровільно проживає у іншому прмешканні. З огляду на такі обставини, припинення права користування відповідача спірним житлом буде пропорційним захисту прав позивача, як власника цього житла. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач обтавини зазначені позивачкою у позові не заперечив, відзив на позов не надав. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Суд на прохання позивачки не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved