Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

15 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування акта про порушення в сфері функціонування газорозподільних систем, акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості та претензії про відшкодування збитків, а також зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та є побутовим споживачем природного газу на підставі договору постачання природного газу від 12 грудня 2019 року. 17 жовтня 2019 року представник відповідача здійснював перевірку правильності функціонування засобу вимірювальної техніки газорозподільних систем за вищевказаною адресою, а саме побутового лічильника споживання природного газу, та встановив на думку позивача неіснуючі порушення правил експлуатації лічильника. За результатами перевірки було складено акт про порушення від 17 жовтня 2019 року № 4624, за змістом якого [PERSON] допустив порушення, передбачене п.п. 3 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки), оскільки на пломбі був відсутній відтиск дати виготовлення. На підставі зазначеного акта про порушення відповідачем було ініційовано проведення експертизи правильності функціонування газового лічильника, вилученого під час проведення перевірки, внаслідок чого позивачу постачальником послуги було надіслано лист-претензію про стягнення зі споживача на користь постачальника послуги вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 99\~770,04 грн. На переконання позивача такі дії постачальника послуги суперечать вимогам чинного законодавства, є надуманими, неправомірними та такими, що порушують його особисті майнові права, оскільки правовідносини між [PERSON] та постачальником послуги розпочалися 12 грудня 2019 року, водночас повірочний захід відбувся раніше, а саме 17 жовтня 2019 року, а отже позивач не уповноважений нести відповідальність за порушення, які сталися до укладення основного зобов`язання. Крім того, позивач вважає, що складений акт про порушення є недійсним, оскільки оформлений з порушення встановлених чинним законодавством вимог, зокрема, підписаний одним представником постачальника послуги. Також вказаний акт не містить підпису споживача послуги, який відмовився від підписання акта про порушення, оскільки не визнавав за собою вину за неіснуюче порушення. Крім того, відповідачем не проводилася відеофіксація порушення за умови підписання акту більше ніж одним представником постачальника послуги, що також на переконання позивача є суттєвим порушенням. Враховуючи вищенаведене, постачальником було розпочато проведення експертиз, а тому за таких обставин позивач вважає, що відсутні були законні підстави для складання акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Позивач вказує, що акт-розрахунок не містить дати складання, а отже міг бути складений позичальником до отримання ним результатів експертизи, що на переконання позивача підтверджується відсутністю посилання в ньому на акт експертизи лічильника газу від 29 жовтня 2019 року № 3299е та на довідку про непридатність засобу вимірювальної техніки від 28 жовтня 2019 року № Д50/М3299е-19. [PERSON] зазначає, що ніхто з мешканців будинку не втручався у роботу лічильника, а сумніви перевіряючих щодо цілісності пломби можна пояснити запиленням тавра внаслідок довготривалого використання лічильника. Крім того, у нього відсутня заборгованість за користування послугою з газопостачання. Позивач додатково зазначає, що відповідач в порушення вимог Кодексу газорозподільних систем не проводивя періодичну повірку стану лічильника і такі дії на його думку призвели до несвоєчасного виявлення неполадок в роботі лічильника внаслідок природного зносу його окремих деталей, та як наслідок протиправного покладення відповідальності за це на споживача, якому внаслідок таких дій станом на час звернення з позовом припинено газопостачання. Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд визнати акт про порушення від 17 жовтня 2019 року № 4624, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, а також претензію про відшкодування збитків незаконними та протиправними, а дії відповідача щодо від`єднання від газопостачання позивача такими, що порушують права споживача та його законні інтереси. Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 19 червня 2020 року відкрив провадження у справі, призначив проведення підготовчого судового засідання. 04 серпня 2020 року від АТ «ОГС «Київоблгаз» до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в обґрунтування якого постачальник послуг з газопостачання посилається на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На переконання АТ «ОГС «Київоблгаз» позивачем застосовано неефективний засіб захисту, оскільки оспорювані ним акти є лише засобами фіксації порушення, яке було виявлене під час проведення постачальником послуги перевірки дотримання вимог чинного законодавства, не є вимогою до споживача, а отже не породжують для останнього будь-яких прав та обов`язків. Оскільки у будинку, що належить позивачу, станом на час перевірки несанкціоновано здійснювався відбір природного газу [PERSON] , а останній також стверджує про відсутність у нього заборгованості перед відповідачем, тобто сплату всіх необхідних платежів, заява про припинення газопостачання станом на час проведення перевірки до відповідача не надходила, то АТ «ОГС «Київоблгаз» вважає укладеним договір розподілу природного газу між ним та позивачем станом на час виявлення порушення. Відповідач переконаний, що дії його працівників стосовно надсилання претензії про сплату вартості донарахованого об`єму природного газу позивачу відповідають вимогам Кодексу газорозподільних систем, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також відповідач вказав що припинення газопостачання споживачу відбулося з об`єктивних причин, а саме через ліквідацію наслідків аварії та проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Враховуючи вищенаведене, АТ «ОГС «Київоблгаз» вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. 30 жовтня 2020 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив АТ «ОГС «Київоблгаз» на позовну заяву, в якій позивач за первісним позовом посилається на те, що складені працівниками АТ «ОГС «Київоблгаз» оспорювані акти були складені з порушенням вимог чинного законодавства, що на переконання [PERSON] свідчить про недійсність цих документів. Такий факт не був взятий до уваги комісією з розгляду актів про порушення, в зв`язку з чим було неправомірно нараховано суму вартості донарахованого об`єму природного газу. Позивач за первісним позовом вкотре наголошує, що жодним з мешканців за адресою виявлення порушення не вчинялися дії з втручання у роботу облікового засобу, а тому наполягає на тому, що вина за некоректне функціонування лічильника повинна покладатися на постачальника послуги. 23 вересня 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява АТ «ОГС «Київоблгаз» про до [PERSON] про відшкодування вартості необлікованого об`єму (обсягу) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та витрат, що пов`язані з проведенням експертизи лічильника обліку газу. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що АТ «ОГС «Київоблгаз» здійснює на території Київської області господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу (метан), вугільних родовищ на підставі ліцензії серії АГ № 507469 від 30 червня 2011 року. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . 17 жовтня 2019 року представниками відповідача було проведено заходи зі зняття побутових лічильників газу для направлення на періодичну повірку. Під час обстеження лічильника газу, знятого за адресою [ADDRESS] , в присутності [PERSON] було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання у роботу лічильника, що на переконання АТ «ОГС «Київоблгаз» підтверджується відсутністю відтиску дати виготовлення лічильника на пломбі заводу. В зв`язку з цим працівниками АТ «ОГС «Київоблгаз» було складено акт про порушення у присутності споживача [PERSON] , а лічильник газу демонтований та направлений на експертизу, а йому на заміну встановлено споживачу лічильник газу з обмінного фонду. За результатами проведеної експертизи було виявлено несанкціоноване втручання в роботу вимірювального приладу, складено та 12 грудня 2019 року передано споживачу акт експертизи лічильника № 3299е та довідку про непридатність вимірювальної техніки № Д50/М3299е-19 від 28 жовтня 2019 року. Оскільки втручання у роботу вимірювального приладу сталося з вини споживача, то відповідно до вимог чинного законодавства витрати на проведення експертизи також підлягають стягненню з нього. 12 грудня 2019 року на засіданні Комісії з розгляду актів про порушення за присутності правомочного складу комісії, а також представника [PERSON] за довіреністю було складено протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог кодексу № 4225 від 12 грудня 2019 року та задоволено акт про порушення. За результатами розгляду складено акт-розрахунок вартості обсягу та об`єму спожитого природного газу у розмірі 99\~770,04 грн. [PERSON] було вручено повідомлення про своєчасне погашення боргу та про передачу справи до суду під особистий підпис. Враховуючи вищенаведене, АТ «ОГС «Київоблгаз» просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Київоблгаз» вартість необлікованого об`єму (обсягу) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ у розмірі 99\~770,04 грн та витрат, що пов`язані з проведенням експертизи лічильника обліку газу, у розмірі 4\~242,07 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2020 року головуючим суддею Пінкевич Н.С. долучено до матеріалів справи відзив, прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, об`єднано первісний позов з зустрічним позовом, та змінено відповідача на АТ «Оператор газоподільної системи «Київоблгаз». 30 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в обґрунтування якого [PERSON] посилається на те, що акт про порушення був складений з порушенням вимог чинного законодавства, що на його переконання є прямою підставою для визнання цього акту недійсним та таким, що не породжує жодних правових наслідків, але вказана обставина не була взята до уваги комісією з розгляду актів про порушення, внаслідок чого було неправомірно висунуто вимогу про стягнення з [PERSON] вартості необлікованого об`єму (обсягу) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ у розмірі 99\~770,04 грн. Відповідач за зустрічним позовом вкотре зауважує, що жоден мешканців не втручався у роботу вимірювального приладу, а відповідальність за некоректне його функціонування лежить на АТ «ОГС «Київоблгаз», працівники якого в порушення вимог закону не здійснювали періодичної повірки приладів вимірювальної техніки. У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву від 09 грудня 2020 року АТ «ОГС «Київоблгаз» вказує, що станом на час виявлення порушення [PERSON] не було внесено до акта жодних зауважень щодо його оформлення. Один екземпляр акта про порушення, який був наданий [PERSON] , можливо не був підписаний іншим представником АТ «ОГС «Київоблгаз» внаслідок вчинення вказаним працівником демонтажу лічильника. Також вказаний екземпляр лічильника не містить підпису [PERSON] внаслідок власної неуважності заподіювача шкоди. АТ «ОГС «Київоблгаз» додатково вказує, що Кодексом про газорозподільні системи передбачено покладення відповідальності на постачальника послуг у зв`язку з некоректним функціонуванням вимірювального приладу лише у разі відсутності несанкціонованого втручання у лічильник. Встановлення несанкціонованого втручання спростовує доводи [PERSON] з приводу відсутності підстав для стягнення з нього вартості необлікованого об`єму (обсягу) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 1033 від 29 грудня 2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/7037/20 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2020 року, який проведений на підставі перебування судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, справу призначено судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 05 січня 2021 року прийнято до розгляду цивільну справу та продовжено підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 квітня 2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 15 липня 2021 року. В судове засідання [PERSON] не з`явися, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності та за відсутності його представника. АТ «ОГС «Київоблгаз» в судове засідання не з`явилося, надало заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Просить суд у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи\~доказів). Так в ході судового розгляду судом було встановлено, що АТ «ОГС «Київоблгаз» здійснюється газопостачання на об`єкт за адресою: [ADDRESS] . Згідно з поясненнями позивача за первісним позовом [PERSON] на час звернення з первісним позовом зареєстрований та проживає будинку за вищевказаною адресою. Правовідносини між сторонами виникли у сфері постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу. Відповідно до вимог статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Положеннями статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. За змістом пункту 2 глави 1 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498, в порядку, визначеному цим розділом Пунктами 3, 4 розділу VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, передбачено, що договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код; для укладення договору постачання природного газу споживач має надати постачальнику такі документи: заяву про укладення договору, в якій зазначити свій персональний ЕІС-код та очікувані об`єми (обсяги) споживання природного газу на період дії договору; належним чином завірену копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт споживача. Згідно з пунктом 1 глави четвертої розділу VI Кодексу газорозподільних систем з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживачів, у тому числі побутових споживачів, та за необхідності їх точок комерційного обліку, а також для забезпечення спрощення процедури зміни постачальника природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем. ЕІС-код (Energy Identification Code) персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний Оператором газорозподільної системи в установленому цим Кодексом порядку З матеріалів справи вбачається, що станом на час виявлення порушення, а саме станом на 17 жовтня 2019 року, АТ «ОГС «Київоблгаз» було присвоєно споживачу [PERSON] як абоненту персональний код ідентифікації № 0800739041, що вбачається зі змісту акту демонтажу лічильника газу для проведення експертизи, акту експертизи лічильника газу від 29 жовтня 2019 року № 3299е, претензії на суму 99\~770,04, листа АТ «ОГС «Київоблгаз» Кандибі І.А. від 30 березня 2020 року та формули розрахунку донарахованого об`єму та обсягу природного газу, листа АТ «ОГС «Київоблгаз» Кандибі І.А. від 23 грудня 2019 року, заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем від 12 грудня 2019 року та заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 12 грудня 2019 року, рахунку про сплату боргу на ім`я [PERSON] (а. с. 11, 13, 17, 21-24, 26, 28, 29). Також матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , за якою відповідачем за первісним позовом надаються послуги з газопостачання, належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 146-147). З копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду вбачається, що технічний паспорт виданий 28 лютого 2004 року Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оформлений на ім`я власника нерухомого майна [PERSON] . Доказів зміни власника вказаної нерухомості чи споживача природного газу за цією адресою матеріали справи не містять. [PERSON] також не надано до суду доказів неналежності йому абонентського рахунку № [NUMBER] , який попередньо зазначався постачальником газу в документах станом на час виявлення порушення. Вищенаведене дає підстави для висновку про те, що між [PERSON] , як власником нерухомості за адресою [ADDRESS] , та АТ «ОГС «Київоблгаз» станом на час виявлення порушення, тобто на 17 жовтня 2019 року, існували договірні правовідносини з постачання газу, які передбачали сплату позивачем послуг з газопостачання за присвоєним йому абонентським рахунком та дотримання ним інших умов договору про надання послуг з газопостачання. Такий факт також підтверджується твердженнями [PERSON] стосовно відсутності заборгованості перед АТ «ОГС «Київоблгаз» за послуги з газопостачання, що відповідно до положень частини першої статті 82 ЦПК України не потребує додаткового доказування в зв`язку з визнанням стороною. 17 жовтня 2019 року працівниками АТ «ОГС «Київоблгаз» було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки ПЛГ «Візар» G-6 № 0039098, 1998 року випуску (далі ЗВТ), про що складено акт № 4624. Відповідно до пункту 1 глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в\~додатку 16\~до цього Кодексу. До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу) (пункт 1 глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем). Положеннями цього ж розділу Кодексу газорозподільних систем передбачено, що акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: 1.або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; 2.або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням. Так наявна у матеріалах справи копія акта про порушення від 17 жовтня 2019 року № 4624 містить підписи представників оператора ГРМ [PERSON] та [PERSON] , а також споживача [PERSON] . В графу зауважень до акту про порушення споживачем не внесено жодних відомостей (а. с. 99-100). Таким чином, вказаний акт містить необхідні підпис представника ГРМ з зазначенням номеру його службового посвідчення та підпис споживача, тобто оформлення акту про порушення відповідає вимогам пункту 2 глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем. Стосовно доводів [PERSON] про порушення при оформленні вказаного акту, які стосуються відсутності відеозйомки, наявності підпису лише одного працівника ГРМ слід зазначити, що відеозйомка та два підписи працівників ГРМ для дійсності акта про порушення вимагаються у разі відмови споживача від підпису цього документа. Проте, така необхідність спростовується наявністю підпису [PERSON] в одному екземплярі акта про порушення, справжність якого останнім не оспорюється, а також відсутністю відмітки про відмову споживача від підписання цього акта в обох екземплярах відповідно до вимог закону. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для визнання акта про порушення недійсним внаслідок порушення порядку його оформлення. Стосовно підстави для складання акту про порушення слід зазначити таке. Пунктами 5, 6 глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення. У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом. У такому разі в акті про порушення робиться відповідний запис, при цьому представник Оператора ГРМ здійснює заходи щодо пакування пошкодженої пломби та/або лічильника газу (ЗВТ) та складає відповідний акт про направлення їх на експертизу чи позачергову або експертну повірку. До отримання їх результатів нарахування, передбачені цим Кодексом, не застосовуються. У разі визнання споживачем (несанкціонованим споживачем) факту умисного пошкодження ним пломби/ЗВТ (лічильника газу), про що окремо зазначається в акті про порушення, заходи з проведення експертизи чи позачергової або експертної повірки не проводяться. Оспорюваний акт про порушення не містить зауважень споживача щодо незгоди з виявленим порушенням та вимоги про проведення експертизи лічильника, на якому було виявлено порушення. До акту також не додано інших пояснень споживача чи заперечень, фото- чи відеозйомки споживачем фіксації порушення, перелік яких має бути зазначений у акті про порушення. Кодекс газорозподільних систем містить лише одну підставу визнання акта про порушення недійсним, а саме у разі відмови споживача підписувати акт та відсутності підпису представника оператора ГРМ та/або незаінтересованої особи, або також за відсутності підтвердження факту відмови відеозйомкою (п. 4 глави 5 розділу XI Кодексу). З матеріалів справи вбачається, що споживач власноручно поставив підпис у акті про порушення, підписи представників оператора ГРМ також наявні. В той же час в матеріалах справи міститься акт експертизи 3299е від 29 жовтня 2019 року, за змістом якого експертна комісія встановила втручання у роботу лічильника ПЛГ «Візар» G-6 № 0039098, 1998 року випуску, оскільки були виявлені конструктивні зміни у відліковому механізмі, вчинені прихованим шляхом. Пунктом 2 глави 6 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять спільно, зокрема, монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Таким чином, проведення експертизи передбачає присутність споживача. Зі змісту акту про експертизу лічильника газу 3299е вбачається, що експертиза була проведена в присутності споживача [PERSON] , що підтверджується відміткою у відповідній графі, відсутністю заперечень з-боку позивача за первісним позовом стосовно цього факту та підписом споживача з відміткою про незгоду з висновком експертизи. Доводи позовної заяви зводяться до заперечень проти результату проведення експертизи, водночас до позову в контексті вимог статті 81 ЦПК України не додано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які позивач за первісним позовом посилається як на підставу своїх вимог, а саме на підтвердження порушення відповідачем вимог законодавства під час проведення експертизи, а суд в силу вимог процесуального кодексу не уповноважений ухвалювати рішення на підставі припущень. Враховуючи вищенаведене, актом експертизи було підтверджено несанкціоноване втручання споживача [PERSON] в роботу ЗВТ за адресою: [ADDRESS] . За правилами пункту 1 глави 3 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15\~цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців Відповідно до пункту 11 глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Згідно зі змістом Протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення від 12 грудня 2019 року № 4225 засідання комісії відбулося за присутності споживача [PERSON] . За результатами цього засідання було ухвалено рішення про задоволення акту про порушення від 17 жовтня 2019 року № 4624. За результатами засідання Комісії з розгляду актів про порушення було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 99\~770,04 грн. Відповідно до пункту 12 глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який був надісланий споживачу [PERSON] на суму 99\~770,04 грн. Крім того, відповідно до пункту 8 глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). В силу вимог вищевказаної норми закону [PERSON] також було направлено рахунок на суму 4\~242,07 грн, платіжний документ отримано позивачем за первісним позовом. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій АТ «ОГС «Київоблгаз» щодо припинення газопостачання до будинку позивача слід зазначити наступне. Підстави, за яких Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням\~ПБСГ\~та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, визначені в пункті 1 глави 7 Розділу V Кодексу газорозподільних систем. Згідно з пунктом 4 глави 7 Розділу V Кодексу газорозподільних систем при припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або\~ підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. З акту про відключення об`єкту від 11 лютого 2019 року вбачається, що споживач [PERSON] поставив власний підпис на акті, незгоди з актом чи зауважень щодо його оформлення не висловлював, а отже визнав вказані у ньому обставини. Доводи позовної заяви з цього приводу зводяться до незгоди з діями АТ «ОГС «Київоблгаз», водночас не містять обґрунтувань та доказів щодо неправомірності дій відповідача за первісним позовом та порушень, допущених ним під час процедури припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, а тому є необґрунтованими в цій частині та задоволенню не підлягають. Слід зазначити, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті\~6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доводи первісної позовної заяви мають бути розцінені судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності за порушення умов договору й не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення про задоволення первісного позову, як такі, що спростовуються доказами, наданими АТ «ОГС «Київоблгаз» у справі відповідно до положень статті 81 ЦПК України та є достатніми у розумінні статті 80 ЦПК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених первісних та зустрічних позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, а отже у їх задоволенні слід відмовити, натомість позовні вимоги за зустрічним позовом АТ «ОГС «Київоблгаз» належним чином обґрунтовані доказами, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з [PERSON] на користь АТ «ОГС «Київоблгаз» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання зустрічної позовної заяви.

Outcome: approved