Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Проте у сторін спільне життя не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Ухвалою судді від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/5980/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Примирення заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. На адресу суду надійшла заява від відповідача, у якій останній позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності. Разом з тим суд не бере до уваги вказану заяву, оскільки у суду відсутня можливість встановити особу відправника. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 02 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 217, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2014 року. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 травня 2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved