Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що у червні 2022 року вона дізналась про відкриття щодо неї виконавчого провадження № [NUMBER] від 08.06.2022 про стягнення з неї на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості на загальну суму 4884,10 грн та 488,41 грн виконавчого збору. Отримавши в ДВС вказану постанову та ознайомившись з її змістом, встановила, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 32967, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості. У виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] за період з 18.11.2021 до 22.12.2021 включно заборгованість у розмірі: 1470,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3364,10 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 4884,10 грн. Інших документів, як-то договору факторингу та самого кредитного договору, платіжного документа про надання їй кредитних коштів, розрахунку заборгованості, будь-яких повідомлень про наявність заборгованостей та їх розмір, виконавче провадження не містить. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинений щодо [PERSON] виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні приватним нотаріусом Солонець Т.М. було порушено вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як доказів будь-яких заборгованостей за кредитним договором ні перед кредитодавцем, ні перед факторинговою компанією немає, у зв`язку з чим сума заборгованості не є безспірною. Розрахунок заборгованості стягувачем для погодження та навіть для ознайомлення їй не надавався та відсутній взагалі серед документів, що обгрунтовують стягнення, як і підтверджень самої заборгованості та строків настання прав вимоги, жодних письмових вимог ні від стягувача, ні від нотаріуса про усунення порушень вона не отримувала. Тому в нотаріуса не було визначених законодавством підстав для вчинення виконавчого напису. Згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.12.2021 № 1864/7 «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни», її приватну нотаріальну діяльність зупинено з 22.12.2021, тобто у день вчинення оспорюваного виконавчого напису. Крім того, зі змісту виконавчого напису убачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувалася статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін судами вищих інстанцій, у справі № 826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 (в частині) та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Відтак оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 22.12.2021 в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувалася нечинними положеннями закону, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Водночас, згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди. Натомість, як убачається із виконавчого напису, зазначений у ньому кредитний договір нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Більше того, кредитний договір нею не укладався та не підписувався. За таких обставин не існує кредитного договору, на якому фізично можна було б здійснити виконавчий напис. Враховуючи наведене, наявні правові підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., реєстровий номер № 32967. Тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., реєстровий номер № 32967, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором № 75451249 від 10.06.2021, укладеним між ТОВ «Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , заборгованість на загальну суму 4884,10 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 29.08.2022 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в особі директора Велікданова С.К. про врегулювання спору за участю судді. В клопотанні представник відповідача зазначив, що на його думку даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, позивачем лише заперечується надмірно велика сума заборгованості, тому представник відповідача висунув такі умови: у разі сплати позивачем коштів у розмірі 879,14 грн на розрахункові рахунки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у строк до 18 год 00 хв 10.09.2022, частина заборгованості у розмірі 4004,96 грн буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 75451249 від 01.06.2021 та виконавчим написом № 32967 вважатиметься такою, що погашена в повному обсязі. Однак сторона позивача не виявила бажання щодо врегулювання спору за участю судді, а оскільки врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін, судом дане клопотання не вирішувалось. Крім цього, 29.08.2022 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в особі директора Велікданова С.К. надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій останній визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., реєстровий номер № 32967, від 22 грудня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню, тому просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 496 грн. В підготовчому засіданні 22.05.2023 представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем. Інші учасники справи в підготовче засідання 22.05.2023 не з`явились. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Немирівський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника Немирівського ВРВС Скиба Т.попередньо подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без представника Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна в підготовче засідання 22.05.2023 не з`явилися з невідомих суду причин, хоч про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися судом в установленому законом порядку. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку представника позивача, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 32967, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором № 75451249 від 01.06.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти за період з 18.11.2021 до 22.12.2021 включно, що складаються з заборгованості за тілом кредиту - 1470,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 3364,10 грн; плати за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на корить стягувача, - 4884,10 грн, що підтверджується копією даного виконавчого напису (а.с. 7). Також судом установлено, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувалася статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 07.06.2022 представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданов С.К. звернувся з заявою про примусове виконання рішення до Немирівського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якій просив розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу; звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яким є [PERSON] ; накласти арешт на наявні рахунки боржника, що відкриті в АТ « ОТП Банк», АТ КБ «Приватбанк», «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Альфа-Банк», АБ «УкргазБанк», АТ «Універсал Банк» (а.с. 7 зі звороту). Постановою заступника начальника Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Головенька Р.В. від 08.06.2022 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22.12.2021, реєстровий номер 32967, про стягнення з [PERSON] за період з 18.11.2021 по 22.12.2021 включно суму у розмірі: 1470,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3364,10 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 1893,24 грн - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить в загальній сумі 4884,10 грн (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 внесено зміни до зазначеного вище Переліку документів. Зокрема, доповнено Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 Переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На зазначений пункт 2 Переліку посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 на час їх застосування, а саме: 15.07.2021, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 відмовила у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Частиною другою статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. При цьому судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до вказаної вище постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Оскаржуваний у даній справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14). Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім цього, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримав від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передбачені чинним законодавством документи, у зв`язку з чим суду не доведено наявність у нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, що зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, за відсутності доказів безспірності заборгованості суд дійшов висновку, що виконавчий напис від 22.12.2021 вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. без дотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору за подачу позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору - повернути позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved