Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2023 року в цивільній справі № 161/2203/23 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей було задоволено частково та вирішено: розмір аліментів змінити стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття з моменту набранням рішенням законної сили; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей одноразово в сумі 29904 грн. 18 коп.; стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати, які стосуються оплати судового збору. 21.04.2023 року представником позивача адвокатом Мартинюк О.І. було подано до суду заяву про надання доказів оплати правничої допомоги (про ухвалення додаткового рішення). В обгрунтування заявлених вимог остання зазначає, що в рамках розгляду цивільної справи № 161/2203/23 її довірителькою було понесено витрати на правничу допомогу, загальний розмір яких є фіксований та становить 10000 грн. Враховуючи наведене та просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь своєї довірительки 10000 грн. судових витрат, понесених на правничу допомогу (а.с. 163-164). До початку судового засідання представником позивачки було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 174). Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вважає що заявлені стороною позивача до відшкодування судові витрати, понесені на правничу допомогу, є неспівмірними зі складністю справи та фактично виконаною адвокатом роботою (а.с. 180). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.? Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Судом встановлено, що між адвокатом Мартинюк О.І. та позивачкою [PERSON] 24.01.2023 року було укладено Договір про надання правової допомоги та здійснення представництва № б/н, за умовами якого адвокат взяла на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу по справі за її позовом до [PERSON] \~про збільшення\~розміру аліментів,\~стягнення додаткових\~витрат на\~дітей (а.с. 165-166). Як вбачається із акту приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги та представництва) від 21.04.2023 року, адвокатом Мартинюк О.І. було надано [PERSON] наступні послуги: з`ясування обставин спору та надання консультацій (1 год.); вивчення законодавства по суті спору (2 год.); вивчення та узагальнення судової практики по суті спору (3 год.); складення позовної заяви (5 год.); підготовка клопотання про витребування доказів (1 год.); підготовка двох заяв про уточнення позовних вимог (2 год.); участь в судових засіданнях (1 год.); підготовка заяви про понесені судові витрати (1 год.). Загальна кількість затраченого часу на надання правничої допомоги адвокатом Мартинюк О.І. своєму клієнту становить 16 год., та сторони погодили, що вартість наданих послуг становить 10000 грн. (а.с. 168). Факт сплати [PERSON] на користь свого представника 10000 грн. на виконання умов Договору про надання правової допомоги та здійснення представництва № б/н від 24.01.2023 року підтверджується відповідно розрахунковою квитанцією № 1 від 09.02.2023 року (а.с. 167). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, при зверненні [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей загальна ціна її позову становила 100848,52 грн., з яких: -позовна вимога про збільшення розміру аліментів 60000 грн. (розрахунок: 5000 грн. на одну дитину; згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; 5000 грн. х 2 дітей х 6 місяців); -позовна вимога про стягнення додаткових витрат 40848,52 грн. Натомість, судом було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей на загальну суму 65904,18 грн., з яких: -позовна вимога про збільшення розміру аліментів 36000 грн. (розрахунок: 3000 грн. х 2 дітей х 6 місяців); -позовна вимога про стягнення додаткових витрат 29904,18 грн. Тобто, позовні вимоги [PERSON] судом було задоволено на 65,35 %. З огляду на положення ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за наслідками розгляду цивільної справи № 161/2203/23, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, становлять 6535 грн. (розрахунок: «65904,18 грн. розмір задоволених позовних вимог» / «100848,52 грн. ціна позову» х «10000 грн. витрати на правову допомогу». Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача [PERSON] адвоката Мартинюк О.І. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 161/2203/23 підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial