Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

У березні 2023 року представник Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" звернулася до суду з зазначеним позовом. У позовній заяві представник позивача вказує, що 15 квітня 2019 року між сторонами укладено Договір кредитної лінії №В28/041/19/190/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. 15 квітня 2019 року між сторонами укладено Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. Згідно з п. 3 Додаткового договору про транш № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та проценти. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання Кредитного договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок у додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. шляхом зарахування коштів на цільовий внесок в додатковий капітал, що підтверджується довідкою від 15 квітня 2019 року. Згідно з заявою відповідача та видаткового касового ордеру № 49/8 від 15.04.2019 року знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал у розмірі 5\~000,00 грн. Представник позивача зазначає, що позивач, у свою чергу, виконав зобов`язання за Кредитним договором, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим станом на 20.03.2023 року виникла прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів. Окрім того, представник позивача зазначає, що 23.05.2019 року між сторонами укладено Кредитний договір №В28/049/19/190/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання Кредитного договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок у додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. шляхом зарахування коштів на цільовий внесок в додатковий капітал, що підтверджується довідкою від 23 травня 2019 року. Згідно з заявою відповідача та видаткового касового ордеру № 64/8 від 23.05.2019 року знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал 5\~000,00 грн. Представник позивача зазначає, що позивач, у свою чергу, виконав зобов`язання за Кредитним договором, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим станом на 20.03.2023 року виникла прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами загального позовного провадження. Копію ухвали від 21.04.2023 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Роз`яснено відповідачу, що він має право у строк до 23.05.2023 року надіслати відзив на позовну заяву, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. Разом з тим, позивач долучив до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та прийняття рішення за наявними матеріалами. Окрім того представник позивача, через підсистему «Електронний суд», подав заяву від 17.05.2023 року, у якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 15 квітня 2019 року між сторонами укладено Договір кредитної лінії №В28/041/19/190/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. 15 квітня 2019 року між сторонами укладено Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання Кредитного договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок додатковий капітал за його заявою. Згідно з довідкою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», підписаної позичальником [PERSON] та виконавцем [PERSON] , на підставі заяви членом кредитної спілки "Центр фінансових послуг" з кредиту по договору № В28/041/19/190/21СЗ від 15.04.2019 року зараховано на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5 000,00 грн. Згідно з заявою відповідача та видаткового касового ордеру № 49/8 від 23.05.2019 року знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал 5\~000,00 грн. 23.05.2019 року між сторонами укладено Кредитний договір №В28/049/19/190/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.. Згідно з довідкою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», підписаної позичальником [PERSON] та виконавцем Река Я.О., на підставі заяви членом кредитної спілки "Центр фінансових послуг" з кредиту по договору № В28/049/19/190/21СЗ від 23.05.2019 року зараховано на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5 000,00 грн. Згідно з заявою відповідача та видаткового касового ордеру № 64/8 від 23.05.2019 року знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал 5\~000,00 грн. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору кредитної лінії нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після наданні кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, спрямуванні суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашенні заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашенні заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору кредитної лінії, змінювана процентна ставка складає вісімдесят чотири процентів річних. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 Кредитного договору кредитної лінії №В28/041/19/190/21СЗ Позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 20 числа, вказаного в Додатковому договорі про транш. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, Позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в Додатковому договорі про транш, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Відповідно до\~п.п.\~10\~п.\~2.4\~Кредитного договору\~кредитної лінії\~ № В28/049/19/190/21СЗ Позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 28 числа, вказаного в Додатковому договорі про транш. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, Позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в Додатковому договорі про транш, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору кредитної лінії прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідачем було порушено умови Кредитного договору кредитної лінії, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж зазначені в Додатковому договорі про транш №1. Станом на 20.03.2023 року сума заборгованості по кредитному договору №В28/041/19/190/21СЗ становить 9 588 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. з яких: - 2\~674,90 грн. - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту; - 6\~913,10 грн. - сума несплаченої заборгованості по процентам за період з 22.02.2020 року по 20.03.2023 року. Станом на 20.03.2023 року сума заборгованості по кредитному договору № В28/049/19/190/21СЗ становить 10 285 (десять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 98 коп. з яких: - 2 869,61 грн. - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту; - 7 416,37 грн. - сума несплаченої заборгованості по процентам за період з 22.02.2020 року по 20.03.2023 року. Крім того, позивачем заявлена наступна вимога: про стягнення інфляційних втрат в сумі 483,00 грн. за прострочене тіло кредиту за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 3% річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом в сумі 154,78 грн. за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами в сумі 271,48 грн. за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року за кредитним договором №В28/041/19/190/21СЗ. Окрім того стягнення інфляційних втрат в сумі 518,16 грн. за прострочене тіло кредиту за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 3% річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом в сумі 164,16 грн. за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами в сумі 291,24 грн. за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року за кредитним договором № В28/049/19/190/21СЗ. З урахуванням\~наведеного,\~просить стягнути\~з відповідача\~9\~588\~(дев`ять\~тисяч п`ятсот\~вісімдесят вісім)\~грн.\~00\~коп.\~заборгованості за\~кредитним договором\~кредитної лінії\~№ В28/041/19/190/21СЗ від 15.04.2019 року; 483 (чотириста вісімдесят три) грн. 00 коп. інфляційних втрат за прострочене тіло кредиту за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 154 (сто п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 271 (двісті сімдесят одну) грн. 48 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року за кредитним договором №В28/041/19/190/21СЗ та 10 285 (десять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором кредитної лінії № В28/049/19/190/21СЗ від 23.05.2019 року; 518 (п`ятсот вісімнадцять) грн. 16 коп. інфляційних втрат за прострочене тіло кредиту за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 164 (сто шістдесят чотири) грн. 16 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання за кредитом за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року; 291 (двісті дев`яносто одну) грн. 24 коп. 3% річних від простроченої суми зобов`язання за процентами за період з 21.03.2019 року до 23.02.2023 року за кредитним договором № В28/049/19/190/21СЗ та 2684 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 00 коп. судових витрат. Дані обставини\~підтверджуються долученим\~до справи\~Кредитним договором\~кредитної лінії\~№ В28/041/19/190/21СЗ\~від 15.04.2019\~року,\~Кредитним договором\~№ В28/049/19/190/21СЗ\~від 23.05.2019\~року,\~заявою від\~15.04.2019\~року,\~заявою від\~23.05.2019\~року,\~Розрахунком нарахування\~процентів та\~штрафних санкцій\~по кредитному\~договору кредитної\~лінії № В28/041/19/190/21СЗ станом на 20.03.2023 року, Розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору № В28/049/19/190/21СЗ станом на 20.03.2023 року, довідкою від 15.04.2019 року, довідкою від 23.05.2019 року, видатковим касовим ордером № 64/8 від 23.05.2019 року, видатковим касовим ордером № 49/8 від 15.04.2019 року. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Окрім цього, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто, у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19. 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 конкретизувала свої висновки, викладені в пункті 123 постанови ВС від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів та зазначила таке. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін). Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору кредитної лінії №№В28/041/19/190/21СЗ від 15.04.2019 року й кредитного договору №В28/049/19/190/21СЗ від 23.05.2019 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цими договорами. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитними договорами. Відповідачем, у свою чергу, не надано будь-яких доказів на спростування доводів позовної заяви та розрахунків заборгованості за кредитами. За загальними правилами, що випливають з положень ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов`язаний повернути кредитору всю заборгованість на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, та зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки його невиконання. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості. Відповідно до. ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 2684 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved