Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 липня 2021 року у формі письмової розписки між сторонами було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 53 000 (п`ятдесят три тисячі) гривень. Грошові кошти у вищевказаній сумі позивач у той же день (03.07.2021) передав для [PERSON] . Дату повернення позики між собою сторони узгодили, відповідачка зобов`язувалась повернути позивачу кошти у повному обсязі до 01 листопада 2021 року, проте кошти у встановлений строк відповідачка не повернула. З листопада 2021 року позивач неодноразово просив відповідачку повернути йому позичені кошти через складні сімейно-побутові обставини, однак остання відповідала, що немає наразі такої можливості. Оскільки вже протягом тривалого часу відповідачка так і не повернула кошти для позивача, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 28.03.2023 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи без його та довірителя участі, а також вказав, що його довіритель позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 28 березня 2023 року разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідачки, за якою остання згідно з відповіддю з Управління державної Міграційної служби в Рівненській області зареєстрована, повернулися до суду відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Крім того, виклик відповідачки в судове засідання на 30.05.2023 здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/) від 02.05.2023. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Зідно з оглянутим судом оригіналом розписки встановлено, що відповідачка зобов`язувалась повернути борг позивачу в сумі 53 000 грн. не пізніше 01.11.2021. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першої статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 629 ЦК України закріплено імперативну норму, згідно з якою договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Як встановлено судом відповідачка зобов`язувалась повернути кошти згідно з розпискою в термін до 01.11.2021, однак грошові кошти не повернула. Про неналежне виконання відповідачкою свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність оригіналу боргового документа (розписки) саме у [PERSON] , який надав оригінал розписки для долучення до матеріалів справи. Таким чином, оскільки відповідачка на час написання розписки зобов`язувалась повернути грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли згоди про те, що такі кошти будуть повернуті відповідачкою у певний строк, про що склали відповідну розписку. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачкою свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. Матеріалами справи стверджується, що взяті на себе зобов`язання відповідачка не виконала в повному обсязі, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 53 000 (п`ятдесят три тисячі) гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 грн 60 коп.

Outcome: approved