Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований Заводським відділом ДРАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 473; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1073,60 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На початку 2022 року спільне життя з відповідачем фактично було припинено у зв`язку з постійно виникаючими сварками на побутовому грудні, різних поглядів на життя та виховання дітей. На теперішній час проживають окремо спільного побуту не мають. Будь-які спори з приводу майна на даний час відсутні. Зазначає також, що діти проживають з нею за її реєстрації та після розірвання шлюбу, за взаємною згодою, діти будуть проживати з позивачем. Спору про визначення місця проживання дітей, або участі у їх вихованні між нею та відповідачем не має. Вважаючи примирення з відповідачем неможливим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленинского районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подавши до суду, зареєстровану в канцелярії 22 березня 2023 року, заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с. 25). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлявся в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судового виклику рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу його місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с. 21). Однак, поштове судового відправлення повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30), що згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученням судової повістки. Крім того, відповідач викликався до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 28), що відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним повідомленням відповідача про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) 01 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 473 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Під час реєстрації шлюбу, позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке і хоче залишити без змін після розірвання шлюбу (а.с. 8). Позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Як зазначає сторона позивача фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, примирення вважає неможливим, наполягаючи на розірванні шлюбу про що подано до суду заяву. Спору про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дітей, заявлено не було. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110, ч. 2\~ст. 104, ч. 3\~ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Позивач просить суд стягнути сплачений судовий збір з відповідача на її користь. Згідно платіжної інструкції № 0.0.2891146721.1 від 08.03.2023 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду з даним позовом в сумі 1073,60 грн. (а.с. 5), який відповідно Виписки було зараховано 08.03.2023 р. до спеціального фонду державного бюджету України, ідентифікатор документа в Казначействі: 476634580 (а.с. 16а). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про задоволення вимог позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved