Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

10 квітня 2023 року позивач подала в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис №10. Від спільного подружнього життя мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею, відповідач проживає окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом, необхідні для їхнього належного утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем їй домовитися не вдалося, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя с. Губин Володимирського району Волинської області на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 травня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та прийняти рішення про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дітей. В обгрунтування даного відзиву зазначає, що протягом останніх 10 років він періодично проходить лікування, оскільки має захворювання гострий ерозивний гастрит, хронічний виразковий коліт, лівобічне ураження середнього ступеня важкості, що потребує значних фінансових витрат. Вказує, що останні роки не має постійної роботи, його доходи складаються із тимчасових/сезонних робіт. Свій дохід витрачає на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, а також утримання його неповнолітніх дітей, які практично на кожних вихідних та канікулах знаходяться у нього. Не має жодних заперечень щодо проживання неповнолітніх дітей із ним на постійній основі. Додає, що проживає разом з мамою у якої щомісячний дохід коливається від 1027 грн. до 2093 грн. соціальної допомоги. Позивач у судове засідання не з`явилася. До позовної заяви нею було долучено заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити, не заперечує що винесення заочного рішення (а.с. 8). Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився\~також,\~хоча був\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду,\~що стверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення\~(а.с.\~17).\~У відзиві\~на позовну\~заяву просив\~розглянути справу без його участі (а.с. 19). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 10, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 грудня 2012 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 4). У шлюбі в сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження від 08 лютого 2013 року та [INFO] , з яких вбачається батько дітей [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6,5). Згідно довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 153 від 10 квітня 2023 року [PERSON] проживає у [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять, зокрема, діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2272 гривень, віком від 6 до 18 років 2833 гривень. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Із долучених відповідачем додатків до відзиву на позовну заяву, а саме з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 337, вбачається повний діагноз [PERSON] , [INFO] та перебування його на стаціонарному лікуванні у КНП «Локачинська лікарня» з 01.03.2023 по 14.03.2023 (а.с. 20). Із довід ок езофагогастродуоденоскопії №1180 та відеоколоноскопії №1179, виданими відділення ендоскопічної хірургії Волинської обласної клінічної лікарні 30 грудня 2022 року, вбачається, що [PERSON] проходив езофагогастродуоденоскопію та відеоколонскопію, внаслідок чого було заключено діагноз (а.с. 21, 22). Із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 10.05.2023 року відносно [PERSON] вбачається, що інформація про доходи відсутня (а.с. 23). Відповідач проживає із матір`ю [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом «ЦНАП» Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області (а.с. 25). Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. ст. 141, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial