Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У січні 2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] з 23 квітня 2013 року перебувають у шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 441. В шлюбі є спільні діти: малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду із заявою є те, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися. З лютого 2022 року Позивач з Відповідачем разом не проживають, спільного побуту не ведуть. Відтак, шлюб існує лише формально. Основною причиною розладу сім`ї є різниця характерів, відсутність між Позивачем та Відповідачем взаєморозуміння і довір`я. За викладених обставин, Позивач просив шлюб розірвати та після розлучення шлюбу залишити прізвище чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишено без руху. 07.03.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, разом з тим, на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги позову про розірвання шлюбу підтримав, просив задовольнити, на стягненні судового збору з відповідача не наполягав. Відповідач в судове засідання, не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини нявки суд не повідомила, проте на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали, просили після розірвання шлюбу залишити Відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 23.04.2013 року між громадянами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 441. Згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане 10.12.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, відповідний актовий запис № 3903, сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. За приписами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З приводу вимоги Позивача про залишення останньому після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », суд прийшов до висновку про відмову, оскільки Позивач не змінював своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: partial