Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: 30 березня 2007 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У період перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу [PERSON] не проживає разом із [PERSON] , вони не ведуть спільне господарство, та не мають ознак фактичної сім`ї. Сторони припинили свої зустрічі ще до того, як позивач завагітніла, тому постали сумніви щодо дійсності батька дитини. Починаючи з 2014 року [PERSON] проживає разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони ведуть спільне господарство та спільно виховують дитину. Від [PERSON] стало відомо, що дитина [PERSON] народжена [PERSON] від нього та він є біологічним батьком дитини. Зазначені обставини спричинили звернення до суду з даною позовною заявою. Дані про батька [PERSON] [PERSON] були записані відповідно до ст.122 СК України, оскільки дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. В той час [PERSON] не могла знати, що батьком її дитини не є [PERSON] .. Зазначене стало відомо тільки після спілкуванні із [PERSON] , з яким позивач проживала та мала стосунки, притаманні подружжю, однак не перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2014 року по даний час. Жодного медичного документа позивач не мала, тому і не мала можливості підтвердити батьківство дитини [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд, визнати батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зокрема виключити з актового запису про народження відомості про батька [PERSON] та внести відомості про батька [PERSON] . Внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зокрема змінити прізвище та по батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву вх.№3274 від 23.05.2023 року про те, що він відмовляється від дитини [PERSON] , оскільки він не є її біологічним батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа представник Ямпільського відділу ДРАЦС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа\~представник Служба\~у справах\~дітей Ямпільської\~міської ради\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~ про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~ повідомлений належним\~чином в порядку ст.128 ЦПК України. Відповідно\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка учасників справи не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів, встановлено, що 30 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №25. Позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . (а.с.8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] надав суду заяву про те, що він є біологічним батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] (а.с.17). Статтею 121 СК України визначено, що\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами\~СК України. Відповідно до частини 1 статті 122 СК України,\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.\~Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.\~Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:\~1) за заявою матері та батька дитини;\~3) за рішенням суду. За частиною 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями статті 128 СК України регламентовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.\~Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України.\~Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття\~. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.\~Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 5, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК\~України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. …Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.\~У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК\~України, приймаються до судового розгляду, якщо\~дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК\~України). …Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. …Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).\~Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням вимог процесуального закону, згідно з якого жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про те, що він є біологічним батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] , а тому позовні вимоги визнає(а.с.17). Відповідач [PERSON] в свою чергу надав заяву про те, що він відмовляється від [PERSON] , яка народилась [INFO] , оскільки не є її біологічним батьком (а.с.58). Відповідно до частини 1\~статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4\~ст.206 ЦПК України). Згідно роз`яснень п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Як було встановлено судом, відповідача [PERSON] визнає своє батьківство відносно [PERSON] , яка народилась [INFO] ,\~а відповідач [PERSON] не заперечує щодо визнання [PERSON] батьком [PERSON] .Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов\~\~підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частинами 1, 3\~ст.145 СК України\~передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою . Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 147 СК України\~встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Європейський суд з прав людини зазначає, що по батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Суд зауважує, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім`я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов`язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв`язок носіїв певного імені з сім`єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством (Гарнага проти України, № 20390/07, § 40-41, ЄСПЛ, від 16 травня 2013 року). Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (М.С. проти України, № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року). За таких обставин, враховуючи задоволення позовної вимоги про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги про зміну прізвища та по батькові дитини. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved