Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

14.09.2022 до Корольовського районного суду за підсудністю з Малиновського районного суду м.Одеси надійшли матеріали уивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯНЕІР ЛТД» про стягнення вартості авіаквитків за скасований рейс. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.05.2020 позивач [PERSON] на офіційному сайті «ЯНЕІР ЛТД» придбали квитки на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на авіарейс Одеса-Батумі, дата вильоту 17.07.2020. Також позивачами було придбано квитки за цим маршрутом в зворотному напрямку. За вказані квитки позивач сплатила 16600 грн. 60 коп. Однак, вказаний рейс відповідачем було скасовано через запровадження загальнонаціонального карантину, гроші позивачу за його вимогою не повернуті . Ухвалою суду від 11.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідиви матеріали цивільної справи встановив обставини та відповідно них визначив правовідносини, що склалися між сторонами. 16.05.2020 позивач [PERSON] на офіційному сайті «ЯНЕИР ЛТД» придбала квитки на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на авіарейс Одеса-Батумі, дата вильоту 17.07.2020. Також позивачами було придбано квитки за цим маршрутом в зворотному напрямку. За вказані квитки позивач сплатила 16600 грн. 60 коп (а.с.4-6). 08.06.2021 на адресу електроної пошти [PERSON] [INFO] з адреси електронної пошти [INFO] надійшов лист про скасування рейсу за бронюванням YA2VRH та перенос рейсу YE219 на 18.06.2021, та було запропоновано перебронювати рейс на будь-яку зручну дату або повернути гроші. Також у листі було вказано, що запити щодо бронювання слід направляти по електронній пошті [INFO] . 09.06.2021 на адресу з електронної пошти [PERSON] [INFO] на адресу електронної пошти [INFO] було направлено листа з проханням повернути гроші за квитки в зв`язку з черговим скасуванням рейсу. 09.06.2021 на адресу електронної пошти [PERSON] [INFO] з адреси електронної пошти [INFO] надійшов лист з повідомленням про те, що квиток був повернутий.(а.с7-9) Таким чином між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України«Про захист прав споживачів», Повітряним кодексом України, ЦК України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 11 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що 16.05.2020 позивачі на офіційному сайті «ЯНЕІР ЛТД» придбали квитки на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на авіарейс Одеса-Батумі, дата вильоту 17.07.2020. Також позивачами було придбано квитки за цим маршрутом в зворотному напрямку. За вказані квитки позивачі сплатили 16600 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією про сплату білету № 0000100621 від 16.05.2020 та банківським чеком від 16.05.2020 року (а.с. 5-6). Згідно з п.8 ч.1 ст. 1 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 98 Повітряного кодексу України, повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником та пасажиром або вантажовідправником. Кожний договір повітряного перевезення та умови його засвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним перевізником або уповноваженими ним організаціями (агентами). Документами на повітряне перевезення є: квиток (паперовий або електронний) - при перевезенні пасажира. Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року (далі по тексту - Монреальська конвенція), ПК України та Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затверджені наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 р. № 1239 (далі по тексту - Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу). Відповідно до ст. 908 Цивільний кодекс України (далі - ЦК України), перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Положеннями ч. 16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. З матеріалів справи судом встановлено, що 08.06.2021 на адресу електроної пошти [PERSON] [INFO] з адреси електронної пошти [INFO] надійшов лист про скасування рейсу за бронюванням YA2VRH та перенос рейсу YE219 на 18.06.2021, та було запропоновано перебронювати рейс на будь-яку зручну дату або повернути гроші (а.с. 8). 09.06.2021 на адресу з електронної пошти [PERSON] [INFO] на адресу електронної пошти [INFO] було направлено листа з проханням повернути гроші за квитки в зв`язку з черговим скасуванням рейсу (а.с. 8). 09.06.2021 на адресу електронної пошти [PERSON] [INFO] з адреси електронної пошти [INFO] надійшов лист з повідомленням про те, що квиток був повернутий (а.с. 7). Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII «Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Позивач у своєму позові стверджує, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але не використаних квитків у зв`язку з скасуванням рейсу авіаперевізником, а тому позивач просила стягнути з відповідача вартість авіаквитків у сумі 16600,60 грн. Частиною 1 та 2 статті 604 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються за домовленістю сторін при заміні первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, а також того, що рейс було скасовано авіаперевізником, останній зобов`язаний відшкодувати повну вартість придбаних квитків, а тому позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Судом встановлено, що позивач [PERSON] уклала Договір №20/07/21 від 20.07.2021, з адвокатським бюро «АРСЕНІЙ ІРИНИ» в особі керуючого Мусієнко Андрія Васильовича, щодо надання консультації Клієнту щодо правових підстав стягнення вартості авіаквитків за скасований рейс; дослідження наданих Клієнтом документів, матеріалів листування з авіакомпанією, аналіз нормативно-правової бази, підготовка позову, складання позовної заяви про стягнення вартості авіаквитків за скасований рейс ( п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3,2.1.4 Договору) Вартість надання юридичних послуг, зазначених у п. 4.1 цього Догвору становить 5000 грн. (а.с. 10). Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до договору №20/07/21 про надання правової допомоги (розрахунок суми гонорару) сторони погодили, що надання усної консультації клієнту щодо правових підстав стягнення вартості авіаквитків за скасований рейс - 1 години, вартість 500 грн., дослідження наданих клієнтом документів, матеріалів листування клієнта з ТОВ «Янеир ЛТД», аналіз нормативно-правової база - 5 годин, вартість 2500,00 грн.; підготовка позову, складання позовної заяви про стягнення вартості авіаквитків за скасований рейс - 4 години, вартість 2000,00 грн.; загальна вартість правової допомоги складає 5000 грн. (а.с. 13). Факт сплати коштів в сумі 5000,00 грн підтверджується платіжною квитанцією (а.с. 14), отже ця сума підлягає стягненню на користь позивача, оскільки вона є обгрунтованою та на думку суду, відповідає критерію розумності їхнього розміру, Крім того, зважаючи на результат розгляду справи та ураховуючи, що позивач як споживач звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для фізичних осіб за вимогу майнового характеру 1% ціни позову, але не менше 0,4 та не більше 5 прожиткових мінімумів, що відповідно становить ) - 908,00 грн .

Outcome: approved