Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

23 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська об`єднана територіальна громада, орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з ним [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою 28 січня 2020 року Татарбунарським районним судом було розірвано шлюб. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу він переїхав до с. Сухолужжя Білгород - Дністровського району Одеської області, син залишився проживати з матір`ю по її місцю проживання, а саме: с. Тузли Татарбунарського району Одеської області. Весь цей час він підтримував зв`язок з сином, постійно спілкувались у телефонному режимі, а також [PERSON] всі свої канікули проводив в нього за адресою: [ADDRESS] . Останні два роки мати [PERSON] , [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, дитина почала періодично не відвідувати школу. Також сам [PERSON] виявив бажання проживати разом з ним. Мати [PERSON] за весь час проживання з ним сина ні разу не зателефонувала та не відвідала сина. Він виконує свої батьківські обов`язки, створив дитині належні умови для проживання та розвитку, забезпечує його усім необхідним, а мати дитини в сою чергу, належним чином не цікавиться дитиною, не приймає належної участі у її вихованні та розвитку. Він має постійне місце проживання за вказаною адресою, не судимий, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебуває і не перебував, позитивно характеризується, офіційно працює. З вказаних вище підстав, він і звернувся до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 26 грудня 2022 року Ухвалою суду позовні вимоги позивача були залишені без руху. 09 січня 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 03 лютого 2023 року Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі. 30 березня 2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшов висновок Мологівської сільської ради. 20 квітня 2023 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять висновок та рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 11) За рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області, шлюб між ними розірвано. (а.с. 10) За даними, наявними в матеріалах справи, а саме: довідки від 23 вересня 2022 року № 1289, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, [PERSON] є мешканцем [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: дружина - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Відповідно довідки № 1276 військової частини [NUMBER] , [PERSON] , дійсно працює у військовій частині [NUMBER] на посаді начальника електростанції відділення інженерної роти забезпечення. (а.с. 15) Відповідно до службової характеристики, [PERSON] зарекомендував себе з позитивного боку. (а.с. 13) Як зазначає позивач у своїх позовних вимогах, останні два роки мати [PERSON] , [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, дитина почала періодично не відвідувати школу. Також сам [PERSON] виявив бажання проживати разом з ним. Мати [PERSON] за весь час проживання з ним сина ні разу не зателефонувала та не відвідала сина. Він виконує свої батьківські обов`язки, створив дитині належні умови для проживання та розвитку, забезпечує його усім необхідним, а мати дитини в сою чергу, належним чином не цікавиться дитиною, не приймає належної участі у її вихованні та розвитку. Він має постійне місце проживання за вказаною адресою, не судимий, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебуває і не перебував, позитивно характеризується, офіційно працює. На виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшов висновок Мологіської сільської ради від 07 березня 2023 року № 25 та рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 07 березня 2023 року про затвердження висновку, відповідно до яких, служба у справах дітей Мологівської сільської ради, за згодою матері [PERSON] , [INFO] вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Свій висновок обґрунтовують тим, що проведеним обстеженням умов проживання [PERSON] , з`ясовано, що умові добрі, батьком створено всі умови для повноцінного виховання та розвитку дитини. Відповідно до відповіді з ОЗО «Випасненський ЗЗСО» де навчається дитина, зазначено, що на даний час [PERSON] проживає з батьком, який приймає активну участь в житті дитини, дуже відповідальний, завжди підтримує та виконує доручення класного керівника та вчителів. Проведена бесіда з дитиною [PERSON] , який повідомив, що довгий час проживає з батьком, мати не виявляє бажання спілкуватися та виховувати його. Нормативне обґрунтування Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Виходячи із встановленого судом факту проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком після розірвання шлюбу його батьків, прийнявши до уваги тісний емоційний зв`язок з батьком, та враховуючи малолітній вік дитини, виходячи також з доказовості прийняття безпосередньої участі у житті дитини виключно батьком, з огляду на можливості створення належних умов для виховання дитини, суд не вбачає перешкод у визначенні місця проживання дитини разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Суд приймаючи рішення виходить з якнайкращих інтересів дитини, та того факту, що у контексті виниклих правовідносин сама мати - відповідач по справі фактично не заперечує необхідності проживання дитини із батьком. З огляду на усе вищевикладене, у відповідності до виниклих правовідносин, вимог чинного законодавства України, ґрунтуючись на наявних в матеріалах справи доказах, з огляду на відсутність обґрунтованих та фактичних заперечень з боку матері на продовженні проживання дитини разом з батьком, з урахуванням висновку Мологівської сільської ради щодо розв`язання спору, думки дитини, виходячи з якнайкращих інтересів [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська об`єднана територіальна громада, орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved