Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. ЗМІСТ ВИМОГ 1. 22 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] за змістом якої позивач фактично є власником земельної ділянки площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Летичівської селищної ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РІ №795748, виданим Сусловецькою сільською радою народних депутатів 26 листопада 2002 року №4а, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №744. В 2012 році була виготовлена технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та їй присвоєно кадастровий номер 6823084200:06:006:0059. 08 грудня 2017 року за договором оренди землі земельна ділянка була передана в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Промінь». 27 лютого 2020 року позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Летичівської селищної ради із заявою про державну реєстрацію права власності на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2298 га, кадастровий номер 6823084200:06:006:0059. Однак, державний реєстратор прав на нерухоме майно Летичівської селищної ради Малініна О.С. ухвалила рішення №51448732 від 04 березня 2020 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 січня 2017 року зареєстрована за іншою фізичною особою - [PERSON] , підстава виникнення права власності - Державний акт серії РІ №795663 від 26 листопада 2002 року, площа земельної ділянки 1,9748 га. [PERSON] дійсно був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9748 га на території Сусловецької сільської ради на підставі Державного акту серії РІ №795663, виданого Сусловецькою сільською радою 26 листопада 2002 року. 01 лютого 2021 року державним кадастровим реєстратором [PERSON] видано інформаційну довідку, що під час перенесення відомостей з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру кадастровий номер 6823084200:06:006:0059 був помилково присвоєний земельній ділянці [PERSON] . Внаслідок цієї помилки при реєстрації 12 січня 2017 року договору оренди сільськогосподарським товариством «Промінь» зареєстровано власність за [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 6823084200:06:006:0059, відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. Оскільки земельна ділянка [PERSON] має інші розміри та знаходиться на іншому полі, помилку в кадастровому номері було виявлено і державним кадастровим реєстратором земельній ділянці [PERSON] присвоєно інший кадастровий номер 6823084200:06:004:0647, а державним реєстратором Хмельницького БТІ Голотою Л.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на інше речове право (оренди) за СТОВ «Промінь» з відкриттям розділу. Таким чином, на одну і ту ж саму земельну ділянку площею 1,9748 га, що посвідчена одним і тим самим державним актом серії РІ №795663, виданим Сусловецькою сільською радою 26 листопада 2002 року, власником якої є [PERSON] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено два записи про право власності і два записи про інше речове право. При присвоєнні іншого кадастрового номера земельній ділянці [PERSON] державному кадастровому реєстратору було відомо про виниклу помилку, однак жодних дій по виправленню помилки по відношенню до позивача проведено не було, як і не було повідомлено позивача про наявну помилку. Позивач про порушення своїх прав дізналася після отримання відмови державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Малініної О.С. від 04 березня 2020 року. 17 квітня 2020 року позивач звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора, але 14 квітня 2021 року наказом їй відмовлено в задоволенні скарги, оскільки рішення приватним нотаріусом Лаврентьєвим Ю.В. прийняте відповідно до законодавства. 23 листопада 2022 року позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про виправлення помилки і 30 січня 2023 року їй надано відповідь, що технічно інформацію про власника виправити неможливо, хоча згідно паперових документів земельна ділянка належить [PERSON] , рекомендовано звернутись до служб Міністерства юстиції України. Відповіді Міністерства юстиції України та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області суперечать одна одній, тому позивач змушена звернутися до суду. [INFO] помер [PERSON] , а його земельну ділянку площею 1,9748 га, що посвідчена державним актом РІ №795663, виданим Сусловецькою сільською радою 26 листопада 2002 року, з виправленим кадастровим номером 6823084200:06:004:0647, як спадщину прийняв та оформив його внук [PERSON] . Невідповідність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і Державному земельному кадастрі призвела до неможливості оформити право власності на майно в повному обсязі та позбавляє позивача можливості в установленому законодавством порядку володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. Позивач вважає, що саме дії приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєва Ю.В. по внесенню запису №18586758 від 12 січня 2017 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 1,9748 га, кадастровий номер 6823084200:06:006:0059 за [PERSON] та іншого речового права оренди на цю земельну ділянку за СТОВ «Промінь» №18586924 від 12 січня 2017 року та прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33446127 від 17 січня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стали підставою порушення її прав, а саме: засвідчення державою вже набутого позивачем на підставі Державного акту права власності на землю та реалізації права безперешкодного користування земельною часткою. Позивач зазначає, що право власності [PERSON] - спадкоємця [PERSON] в зв`язку з поновленням її прав порушене не буде, оскільки земельна ділянка, яка належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту РІ №795663, виданого Сусловецькою сільською радою 26 листопада 2002 року, виділена в іншому місці та їй присвоєний інший кадастровий номер. У зв`язку із цим [PERSON] просить суд: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєва Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу з індексним №33446127 від 17 січня 2017 року, на підставі якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059, запис про яку внесений на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєва Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу з індексним №33446127 від 17 січня 2017 року. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 29 травня 2023 року позивач [PERSON] та її представник - адвокат Поплавська Н.М. подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі, судовий збір позивач залишає за собою. 3. 20 квітня 2023 року, 29 травня 2023 року відповідач [PERSON] подав заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення в повному обсязі, вказав, що спірна земельна ділянка дійсно належить [PERSON] , а належна йому в порядку спадкування земельна ділянка знаходиться в іншому місці. 4. 10 квітня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у яких просять розгляд справи проводити у відсутність представника і зазначено, що з 01 січня 2013 року повноваження територіальних органів Держземагенства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та інших прав припинилися, а посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів визначеними вказаним Законом уповноваженими органами. В порядку інформаційного обміну державний кадастровий реєстратор отримає інформацію від органу державної реєстрації прав і внесене необхідні відомості до Поземельної книги у разі скасування права на землю. 5. 13 квітня 2023 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Лаврентьєв Ю.В. подав суду письмові пояснення відповідно до яких 12 січня 2017 року ним сформовано заяву про державну реєстрацію права власності заявником якої є орендар земельної ділянки за кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь». Подані оригінали Державного акта на право приватної власності на землю Р1 №795663, договір оренди з додатками до нього, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6804101312016 від 07 грудня 2016 року, який сформований державним кадастровим реєстратором Охоцьким О.Л., в якому у графі документ, що посвідчує право вказаний Державний акт від 26 листопада 20022 року РІ795663, в графі Прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] . Інформація у витязі з Державного земельного кадастру є оперативною інформацією про земельну ділянку і її повністю достатньо для встановлення власника земельної ділянки та її реєстрації, тому реєстрація права власності здійснена у відповідності до правил державної реєстрації. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 6. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2). Як зазначено у ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 7. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. 8. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. 9. Відповідач позовні вимоги позивача визнає повністю та беззаперечно, не заперечує щодо будь-яких фактичних обставин, які зазначені у позовні заяві. Фактичні обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, підтверджуються наявними у справі доказами. У зв`язку із цим суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 10. Так, у Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059, яка знаходиться на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, значилася [PERSON] - на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №795748 від 26 листопада 2002 року, загальна площа 2,2298 га (витяг НВ-6805815582017 від 08 грудня 2017 року). Однак, 12 січня 2017 року Хмельницьким міським нотаріальним округом змінено відомості про власника і зареєстровано речові права земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059, яка знаходиться на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, загальна площа 2,2298 га, за [PERSON] , підставою виникнення права є Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №795663 від 26 листопада 2002 року (витяг НВ-6800802182022 від 13 вересня 2022 року). 04 березня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення №51448732 і відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована Хмельницька область, Летичівський район, Сусловецька сільська рада, кадастровий номер 6823084200:06:006:0059, за [PERSON] , оскільки земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 січня 2017 року зареєстрована за іншою фізичною особою - [PERSON] , підставою виникнення права власності є Державний акт за №Р1 №795663 від 26 листопада 2002 року, площа 1,9748 га. 01 грудня 2021 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в Інформаційній довідці зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] , що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №795748 від 26 листопада 2002 року. Під час перенесення відомостей з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру кадастровий номер 6823084200:06:006:0059 помилково присвоєно [PERSON] якому виділено іншу земельну ділянку та присвоєно інший кадастровий номер, також при реєстрації 12 січня 2017 року договору оренди помилково прореєстровано власність за [PERSON] на означену земельну ділянку ( [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 6823084200:06:004:0647, площа 1,9748 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Р1 №795663 від 26 листопада 2002 року). Те, що згідно паперових документів земельна ділянка з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 належить [PERSON] випливає із листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13 грудня 2022 року, однак виправити інформацію про власника технічно не можливо. 13 лютого 2023 року отримано інформаційну довідку №322631662 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якого власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:004:0647, площа 1,9748 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 березня 2019 року є [PERSON] . 11. [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку внести відомості (зміни) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідні уповноважені органи на звернення позивача фактично відмовили їй у відновленні порушених її прав (Наказ Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року про відмову в задоволенні скарги з висновком колегії Міністерства від 01 лютого 2021 року, лист Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13 грудня 2022 року, повідомлення державного кадастрового реєстратора про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 03 лютого 2023 року). 12. При цьому, із Висновку колегії Міністерства юстиції України від 01 лютого 2021 року випливає, що приватному нотаріусу Лаврентьєву Ю.В. для реєстрації 12 січня 2017 року були подані документи, які дійсно встановлювали підстави для проведення реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] . Із таким висновком Міністерства юстиції України погоджується й суд, адже приватний нотаріус Лаврентьєв Ю.В. до своїх письмових пояснень надав сканкопію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6804101312016 від 07 грудня 2016 року згідно якої власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 значиться [PERSON] , документ, що посвідчує право - Державний акт серія Р1 №795663 від 26 листопада 2002 року, кадастровий план земельної ділянки склав державний кадастровий реєстратор [PERSON] . 13. Згідно постанови Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №915/572/17 навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. У даній справі до 12 січня 2017 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:006:0059 значилася [PERSON] , однак в зв`язку із помилковим внесенням змін до відповідних державних реєстрів (Державного реєстру земель, Державного земельного кадастру, а в подальшому до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) власником цієї земельної ділянки значиться [PERSON] , тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку у обраний нею спосіб. 14. Суд погоджується з доводами позивача, що права та законні інтереси відповідача жодним чином не будуть порушені, це ж підтверджує й сам відповідач, адже відповідачу належить земельна ділянка за іншим кадастровим номером і знаходиться в іншому місці. 15. У позовній заяві та заяві позивач вказала, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved