Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулась [PERSON] у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги аргументує тим, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними розірвано, син проживає разом з нею. При розірвання шлюбу вони з відповідачем не визначали розмір його аліментних зобов`язань, оскільки після розірвання шлюбу спільно дбали про інтереси дитина. На даний момент виникла необхідність у стягненні аліментів. Тому з цих підстав, просить суд заявлені позовні вимоги задоволити. В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі 24 квітня 2009 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини позов задоволено; шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №359 - розірвано. Малолітнього сина сторін [PERSON] залишено на проживанні з матір`ю. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №3412. Батькам записані [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 березня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 березня 2022 року, про що складено відповідний актовий запис №435. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, розмір аліментів які позивач просить суд стягнути з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved