Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, який визначений рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.12.2018 в розмірі 1000 грн., але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що вказаним судовим рішенням було збільшено розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . На даний час матеріальне становище відповідача значно покращилось, він офіційно влаштований та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , а матеріальне становище позивача в порівнянні з дня присудження зовсім не змінилось. Відповідач сплачує щомісяця аліменти на утримання дочки, враховуючи факт, що у зв`язку із змінами в економіці держави протягом останнього часу, кошти, які наразі сплачує відповідач вкрай недостатньо для належного утримання малолітньої дитини. Ухвалою судді від 30.03.2023 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 24). 10.04.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що його стан здоров`я погіршився внаслідок безпосередньої участі у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та отримання травми. До того ж, вказав, що його сімейний стан з 2018 року змінився, внаслідок укладення шлюбу та народження сина [PERSON] . Окрім того, на думку відповідача, матеріальний стан позивача покращився, оскільки остання 13.10.2021 придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33-57). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 8, 9, 10, 11). Відповідно до рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.12.2014, ухваленого у справі №289/2260/14-ц, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до повноліття дитини, тобто з [INFO] по [INFO] (а.с. 12-13). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.12.2018 збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16). Згідно довідки від 31.03.2023 №19.15-28/3/2023/1442, виданої Радомишльським відділом ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 31.03.2023 відсутня заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] (а.с. 56). На підтвердження обставин викладених у відзиві відповідач надав суду докази з яких вбачається, що він з 08.09.2018 перебуває у шлюбі з [PERSON] та вони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 50, 51). Окрім того, встановлено, що відповідач приймав безпосередньо участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України внаслідок чого отримав травму та перебував на лікуванні (а.с. 38-39, 41, 42, 43, 44. 45, 46, 47, 48, 49). Згідно довідки про доходи від 03.05.2023 наказом командира військової частини [NUMBER] № 16 від 16.01.2023 [PERSON] зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, загальна сума доходу останнього за період з 16.01.2023 по 30.04.2023 становить 85016,61 грн. (а.с. 70). Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського РНО Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за №683, Партіцька В.А. передала у власність (продала), а [PERSON] прийняла у власність (купила) належну продавцеві на праві особистої приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 вказаного договору за домовленістю сторін купівля-продаж зазначеної квартири сторони за договором здійснюють за 419580 грн. (а.с. 64-65). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. ВС зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20 і ця судова практика є незмінною. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи свідчать, що Коростишівський районний суд Житомирської області, ухвалюючи 29.12.2018 рішення про збільшення розміру аліментів, встановив, що відповідач не має постійного місця роботи, має мінливі заробітки, однак під час розгляду даної справи встановлено, що з 16.01.2023 [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] та отримує грошове забезпечення, що свідчить про те, що після ухвалення вказаного рішення матеріальний стан останнього покращився. Також суд враховує, що стан здоров`я відповідача і отримані ним травми не перешкоджають продовженню проходження ним військової служби. Також, відповідач не надав доказів того, що у зв`язку із отриманими травмами він витрачає значні кошти на своє лікування, що може вплинути на розмір присуджених аліментів. На переконання суду, створення відповідачем нової сім`ї, народження сина [PERSON] не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вона вправі ставити питання про належний рівень матеріального забезпечення малолітньої дочки [PERSON] , яку відповідач в силу вимог сімейного законодавства зобов`язаний забезпечувати нарівні з іншими своїми дітьми. Незалежно від того, чи проживають батьки у шлюбі та чи створено ними інші сім`ї, вони зобов`язані надавати матеріальну допомогу, достатню для забезпечення життєво-необхідних потреб кожної своєї дитини. Однак, створення нової сім`ї та народження інших дітей враховується судом при визначенні конкретного розміру аліментів на утримання іншої малолітньої дитини. Суд критично оцінює наведені у відзиві доводи відповідача щодо покращення матеріального стану позивача після ухвалення судом попереднього рішення про збільшення розміру аліментів, що на думку відповідача підтверджується придбанням позивачем вищевказаної квартири, оскільки такі обставини судом не враховуються під час визначення розміру аліментів. Натомість судом враховується вимоги ст. 192 СК України, а також правові позиції Верховного Суду, згідно яких при розгляді даної категорії справ судом підлягає встановленню наявність саме обставин погіршення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я одержувача аліментів або ж покращення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів. Отже на підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем доведено факт покращення матеріального становища відповідача, суд дійшов висновку, що її позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved