Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

20.07.2021 позивач - АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2019 між банком та відповідачем укладено кредитний договір №22033000196449, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 74400 грн до 18.10.2021. Банк свої зобов`язання виконав, проте відповідач не виконав, не надав кошти на погашення кредиту. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути заборгованість та понесені судові витрати. 15.06.2022 заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за строковим кредитом у розмірі 21007,90 грн, заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 41116,23 грн, залишок прострочених відсотків - 0,67 грн, комісію 32698,80 грн, сплачену суму судового збору - 2270 грн, а всього 97 093 (дев`яносто сім тисяч дев`яносто три) грн 60 коп. 02.05.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заочне рішення скасоване, призначене спрощене судове засідання. Представник позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» - Препелиця Ю.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, уповноважив представника [PERSON] представляти його інтереси. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Воробйов Г.В. у судовому засіданні заперечував проти позову частково, зазначив, що заборгованість за тіло кредитом визнається відповідачем, стягнення за відсотками не визнається, оскільки відповідач є військовослужбовцем, на якого поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей військовослужбовцям», окрім того відповідачем не визнаються вимоги про стягнення заборгованості на нарахованою комісією, оскільки умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18.10.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22033000196499, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі потреби у сумі 74400 грн, строк погашення кредиту до 18.10.2021. Відповідно до умов кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 5% від суми кредиту, процента ставка 0,001 річних, на прострочену заборгованість 56% річних. 18.10.2021 [PERSON] підписав кредитний договір , склав розписку про отримання картки, термін дії якої становить до 31.03.2024. Окрім того, банком було надано [PERSON] паспорт споживчого кредиту, який відповідач підписав. Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки станом на 20.05.2021 [PERSON] , має заборгованість у розмірі 94823,60 грн, з яких залишок строкового кредиту 21007,90 грн, залишок простроченого кредиту 411116,23 грн, залишок прострочених відсотків 0,67 грн, залишок прострочених комісій 32698,80 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні позивач - АТ «Банк КредитДніпро» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу - [PERSON] кредитні кошти, в свою чергу відповідач взятих зобов`язань не виконав та вчасно не повернув грошові кошти в повному обсязі. Так, з наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, вбачається, що [PERSON] отримав кредит у сумі 74400 грн, періодично відповідач сплачував заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 20.05.2021, має заборгованість за тіло кредитом у сумі 62124,13 грн. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Банк кредит Дніпро» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за тіло кредитом. Що стосується стягнення за відсотками: За змістом статті 1056-1ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення відсотків банк посилався на умови договору та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем. Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначені відсотки за користування кредитом, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру відсотків за користування кредитом. Разом з тим, як вбачається з копії службового посвідчення № [NUMBER] відповідач [PERSON] є штаб- сержантом у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України. Окрім того, [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] . З довідки, виданої начальником відділу кадрів військової частини [NUMBER] №12/544 від 10.11.2021 вбачається, що [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] [ADDRESS] з 03.03.2020. Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та території цілісності України від 17.06.2015 №30/278 підтверджується, що [PERSON] дійсно у період з 01.08.2014 по 01.08.2014, з 20.08.2014 по 21.08.2014, з 21.05.2015 по 23.05.2015 безпосередньо брав участь у АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в район проведення АТО на території Луганської області, н.п. Білолуцьке, м. Старобільськ. Відповідно до ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього дня. Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан. [PERSON] є військовослужбовцем, учасником бойових дій, брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей та на даний час продовжує військову службу, що підтверджується вищедослідженними доказами. Таким чином на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з позовні вимоги в частині стягнення відсотків не підлягають до задоволення. Щодо стягнення прострочених комісій. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як вбачається з п. 1.1. кредитного договору №22033000196449 від 18.10.2019, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. П. 1.2 вказаного договору передбачає, що банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 74400 грн, строк кредитування 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 18.10.2021, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 18.10.2019 по 17.05.2020 - 5% від суми кредиту, з 18.05.2020 по 17.11.2020 - 4% від суми кредиту, з 18.11.2020 по 17.05.2021 - 3% від суми кредиту, з 18.05.2021 по 18.10.2021 - 1,95% від суми кредиту. Ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена комісія в розмірі 32698,80 грн, не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тіло кредитом у розмірі 21007,90 грн (залишок строкового кредиту) та 41116,23 (залишок простроченого кредиту). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ «Банк кредит Дніпро» задоволено на 65,5%, відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 65,5% від сплаченої суми, тобто 1486,90 грн (2270 грн*65,5%). На підставі викладеного,

Outcome: approved