Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

30 травня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] , в особі представника Богач Алли Олександрівни, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1126703 від 29.05.2023 року, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заявник зазначив, що [INFO] у селі Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області померла мама заявника - [PERSON] , [INFO] . На час смерті померла [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] . Зазначене місце смерті [PERSON] - село Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року (зі змінами відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції № 56 від 23 лютого 2023 року), в якому зазначено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вказано, що територія Бердянської територіальна громада тимчасово окупована Російською Федерацією. На даний час, внаслідок окупації іноземними військами, у Бердянській територіальній громаді Запорізької області не працюють органи державної реєстрації актів цивільного стану, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті матері [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, з метою державної реєстрації смерті матері, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області; копію рішення невідкладно надіслати для виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 31 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Богач А.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, при цьому, адвокат Богач А.О. подала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі як заявника, так і його представника та наполягає на задоволенні заяви у повному обсязі (а.с.12, 14). Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи (а.с.11), до судового засідання також не з`явився, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що громадянка України [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , який видано Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 19 грудня 2000 року, та з якого вбачається, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , який видано Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 19 грудня 2000 року, він є громадянином України (а.с.5-6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 липня 1962 року Долинською сільською радою, Андріївського району, Запорізької області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] (з.б.а.с.6). Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно є сином [PERSON] та, в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦПК України, є особою, якій надано право звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. За змістом ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до статті 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частин 3, 4 статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 1) ч. 1, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно п.п. 1 п. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як вбачається із копії Лікарського свідоцтва про смерть № 552 від 02 травня 2023 року, яке видано Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Бердянська філія обласного бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , причина смерті: набряк легень з недостатністю лівого шлуночка (а.с.4). Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті особи, у випадку неможливості надання документів, які б за формою та змістом відповідали встановленим законодавством України вимогам, шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для проведення державної реєстрації смерті матері. Правова норма статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» передбачає, що тимчасова окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Оскільки досліджені докази по справі свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , померла у віці 86 років [INFO] за адресою: [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території України, суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, для забезпечення проведення державної реєстрації смерті особи у відповідності до законів України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, так як законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про смерть особи в державному органі України, що виконує функції державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд допускає негайне виконання рішень. На підставі викладеного та

Outcome: approved