Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , заповіту, посвідченого 12.08.2003 року державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області (реєстровий №2605) та виписаного на ім`я « [PERSON] ». Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склав на його ім`я заповіт, посвідчений 12.08.2003 року державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області за реєстровим №2605, згідно якого він має право успадкувати земельну ділянку площею 6,59 га, розташовану на території колишньої Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №081633, виданого 14.03.2002 року Кам`янською сільською радою Біляївського району Одеської області, в якому його прізвище записане як « [PERSON] », хоча згідно паспорту та свідоцтва про смерть померлий мав прізвище « [PERSON] ». Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2023 року встановлено факт належності [PERSON] зазначеного державного акту на право приватної власності на землю. Однак при оформленні спадщини нотаріус також вказав йому на помилку, яка була допущена при складанні заповіту, в якому прізвище заповідача зазначене як « [PERSON] », тоді як згідно паспорту та свідоцтва про смерть померлий мав прізвище « [PERSON] ». На його думку, така ситуація склалась через невірний переклад прізвища померлого з російської на українську мову при отриманні паспорта громадянина України. Вважає, що єдиною можливістю вирішити питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є встановлення факту належності спадкодавцю заповіту з подальшим отриманням свідоцтва про право власності за заповітом. За таких обставин він змушений звернутись з даною заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, а від його представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні заявлених вимог наполягає та просить справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день розгляду справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Приймаючи до уваги заяву представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.11.2021 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1165 (а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Панасюк А.В. 12.08.2003 року та зареєстрований в реєстрі за №2605, яким заповів заявнику земельну ділянку площею 6,59 гектарів, розташовану на території Кам`янської сільської ради, с. Кам`янка, частка (пай) №199, що належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №081633, виданого Кам`янською сільською радою народних депутатів 14.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №340 (а.с.8). У зв`язку з розбіжністю написання прізвища [PERSON] у зазначеному державному акті на право приватної власності на землю та свідоцтві про смерть, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2023 року було встановлено факт належності йому даного державного акту на право приватної власності на землю (а.с.10-11). Заявник, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, але листом №1902/02-14 від 30.08.2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як є розбіжності написання прізвища спадкодавця в документах (а.с.8). Судом встановлено, що у заповіті, що посвідчений 12.08.2003 року державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Панасюк А.В. за реєстровим №2605 зазначено особу заповідача - [PERSON] , але фактично заповідачем був [PERSON] . Тобто в даному заповіті міститься орфографічна помилка в прізвищі заповідача через написання орфографії букви «и» як «і» російською мовою, які читаються українською мовою як «і», що не дає можливості нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69882877 від 30.08.2022 року, наданою Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, даний заповіт є чинним. Із копії спадкової справи №504/2022, заведеної Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою [PERSON] до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна спадкодавця. Той факт, що прізвище спадкодавця « [PERSON] », а не як помилково зазначено в заповіті - « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.11.2021 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Суд вважає, що різниця у написанні прізвища заповідача у одну літеру є наслідком невірного перекладу прізвища з російської на українську мову особою, яка складала заповіт. Неправильність запису про заповідача є перешкодою для отримання заявником у приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до роз`яснень, викладених в п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що з метою надання заявнику можливості прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки площею 6,59 гектарів, розташованої на території Кам`янської сільської ради, с. Кам`янка, частка (пай) №199, необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ - заповіт, посвідчений 12.08.2003 року державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Панасюк А.В. та зареєстрований в реєстрі за №2605, належить заповідачу [PERSON] .

Outcome: approved