Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

17.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому уточнивши позовні вимоги (а.с.129-133) просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається із житлового будинку (літера А) площею 74,3 кв.м., веранди (літ.а), сараю (літ.В), погребу (літ.Г) та колодязю (літ.К). Позов мотивовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка окрім іншого майна, складається із домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був спадкодавець на праві особистої власності. Право власності на дане домоволодіння належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 27.09.1990 року та зареєстроване на підставі рішення Бобринецької районної ради народних депутатів від 26.09.1990 року за №226. Членом цього колгоспного двору, також була мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Тобто, на момент смерті [PERSON] був єдиним власником цього колгоспного двору. Позивач зазначає, що прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу у правління та володіння спадковим майном. Однак при зверненні до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2022 року з тих підстав, що поняття «колгоспний двір» скасоване у зв`язку з введенням в дію Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини. Вказує, що є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька [PERSON] , однак реалізувати своє право на спадкове майно - будинок по [ADDRESS] у позасудовий спосіб не має змоги, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.10.2022 року в складі головуючої судді Замша О.В. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.40-42). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.01.2023 року прийнято справу до провадження та розпочато розгляд справи спочатку зі стадії підготовчого провадження (а.с.79-80). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кетрисанівську сільську раду. Цією ж ухвалою за клопотанням позивача витребувано з Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.90-91). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.03.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Кетрисанівську сільську раду (а.с.115-116). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.03.2023 року прийнято уточнену позовну заяву представника позивача - адвоката Замши Д.Д. про зміну предмету позову (а.с.150-151). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.161-162). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.184, 185). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідачі не скористались та не повідомили суд про причини неявки в судове засідання. Представник співвідповідача Кетрисанівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.183). Відзив на позовну заяву не подав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 06.08.1952 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.11.2021 року (а.с.12). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.04.2000 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право власності на будівлю від 27.09.1990 року, виданого на підставі рішення Бобринецької ради народних депутатів від 26.09.1990 року за №226, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності (а.с.13). Відповідно до копії архівної довідки №11, виданої 18.01.2022 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ», право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , станом до 01.01.2013 року належало [PERSON] у на підставі свідоцтва про право власності від 27.09.1990 року, реєстрова книга №1, запис №22, дата останньої інвентаризації 15.08.1990 року (а.с.108). Домоволодіння за вказаною адресою, згідно з погосподарською книгою, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.01.1996 року належало до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.01.1996 року були: голова двору [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , який був записаний головою після смерті [PERSON] а, вибув 20.08.2000 року з господарства в м. Кіровоград; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , син (а.с.21). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00037541050 від 16.11.2022 року (а.с.71). Відповідно до копії технічного паспорта, складеного 15.08.1990 року, власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] значиться [PERSON] (а.с.15-21). Загальна площа будинку 60,80 кв.м., житлова 44,80 кв.м. Згідно з копією технічного паспорта, станом на 03.03.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , спадкове майно складається з житлового будинку літера «А», загальна площа якої з урахуванням площі веранди під літ. «а» складає 74,3 кв.м., веранди - літ. «а», сараю - літ. «В», погребу - літ. «Г» та колодязю - літ. «К» (а.с.134-146). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №153 (а.с.51-72). Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 18.01.2022 року №11, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] з 1948 року до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті проживав один (а.с.62). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею ст.525 цього кодексу також передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Зміст частини 1 ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується наявністю у позивача свідоцтва про право власності та технічного паспорта на спірне спадкове майно, виданих на ім`я спадкодавця. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , нотаріусом позивачу було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2022 року за вих. №397/02-31, з тих підстав, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] . Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.2 ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент. Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц. Частиною першою статті 112 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Матеріалами справи доводиться, що станом на 15.04.1991 року спадкодавець проживав у зазначеному господарстві та був головою колгоспного двору. Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спірне домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належало до колгоспного двору, головою якого станом на 15.04.1991 року був [PERSON] . Оскільки право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був [PERSON] , який набув право власності на спірне майно, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності за позивачем у порядку спадкування, а також відсутність можливості у позасудовому порядку оформити спадщину. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити.

Outcome: approved