Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дати подання позову до закінчення навчання старшого сина. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 28 грудня 2020 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 607/18757/18 від 08 жовтня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.07.2021року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 березня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку. Однак, в даний час рівень життя змінився, їй не вистачає визначеної судом суми аліментів для належного виховання та утримання дітей, у зв`язку з цим просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів, встановивши їх розмір у 1/3 частці від усіх видів доходів (заробітків), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 11 жовтня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ № 607/18757/18 від 08 жовтня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ВП № 57640151. Згідно довідки № 38, яка видана 12.09.2022 року Західноукраїнським національним університетом, [PERSON] навчається на денній формі навчання у Західноукраїнському національному університеті, умови навчання повна оплата, завершення навчання згідно з навчальним планом 30 червня 2023 року. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання № 11308453/28-03 від 05.07.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.07.2021року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 березня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку. Як вбачається із довідки до ату МСЕК №439083 Серія 12ААВ [PERSON] встановлено третю групу інвалідності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~змінюється за\~рішенням суду\~за позовом\~одержувача аліментів. (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1\~ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх із способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Судом встановлено, що на даний час у позивача витрати по належному утриманню та вихованню дітей збільшилися в порівнянні з тим розміром аліментів, який був раніше встановлений. Суд також бере до уваги і те, що у період з 2018 по 2023 роки зріс рівень споживчих цін та життя в Україні, оскільки ця обставина є загальновідомою, то не потребує доказування за правилами ст. 82 ч.3 ЦПК України. Також, суд враховує, що згідно судового наказу № 607/18757/18 від 08 жовтня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області стягувались аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] досяг повноліття [INFO] та згідно вимог закону аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто з [INFO] аліменти повинні були продовжувати стягуватись на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні не встановлено, що станом на час подання позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів, з відповідача не здійснюється стягнення аліментів на підставі судового наказу, не вставлено, що позивачу було повернуто виконавчий документ (судовий наказ) чи позивач зверталась до виконавчої служби із заявою про повернення їй виконавчого листа (судового наказу) чи не пред`явила даний виконавчий лист до виконання. Жодних заперечень щодо доводів позивача та належних та допустимих доказів на спростування здобутих обставин відповідач не надав, а суд не вправі перебирати на себе ініціативу щодо збирання доказів. Згідно частиною\~другою статті\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення\~шляхом зміни\~способу аліментів,\~що стягуються\~з відповідача\~на користь\~позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно судового наказу № 607/18757/18 від 08 жовтня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, яким стягувались аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, а також рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07.07.2021року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 березня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку, встановивши розмір аліментів в частці заробітку (доходу) батька, а саме 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітків), але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial