Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

24 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з названим позовом, в якому просив суд, визнати незаконним та скасувати наказ КП «ЖКП «Таїрове» від 15.12.2021 №409-К про його звільнення, поновити його на роботі у КП «ЖКП «Таїрове» на посаді начальника юридичного відділу або рівнозначній посаді та стягнути з КП «ЖКП «Таїрове» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.12.2021 р. до дня поновлення на роботі, мотивуючи це тим, що з 28.09.2021 р. він працював у КП «ЖКП «Таїрове» на посаді начальника юридичного відділу, а 22.12.2021р. ним отримано копію наказу від 15.12.2021 № 409-К про звільнення у зв`язку з реорганізацією КП «ЖКП «Таїрове» відповідно до рішень Таїровської селищної ради від 04.08.2021 № 216-VII «Про затвердження структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»; від 10.09.2021 №230-VIII «Про внесення змін до Рішення 11 сесії Таїровської селищної ради №216-VIII від 04.08.2021 «Про затвердження структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»; від 12.10.2021 №289-VIII Про внесення змін до структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» у зв`язку зі скороченням численності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. У письмову попередженні про скорочення численності та штату працівників від 21.10.2021 р., йому було повідомлено про скорочення посади, яку він обіймав, а звільнено у зв`язку з реорганізацією підприємства. Однак, на його думку, реорганізація (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше) КП «ЖКП «Таїрове» за період його роботи не проводилась, а тому оспорюваний наказ від 15.12.2021 №409-К про його звільнення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем у порушення вимог частини 2 та 3 ст. 49-2 КЗпП України не розглядалось питання кому з працівників, які мають відповідну спеціальність та освіту необхідно запропонувати переведення на посаду юрисконсульта, яка відповідає спеціальності, кваліфікації та досвіду його роботи, не визначено у кого з претендентів на посаду юрисконсульта більш висока кваліфікація та продуктивність праці, не враховано, що на його утриманні мається двоє дітей та в його сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, а також те, що він має більший досвід та стаж роботи на цьому підприємстві ніж інші претенденти на посаду юрисконсульта, а за таких обставин відповідно до закону має переважне право залишення на роботі. Окремо позивач звертає увагу, що 21.10.2021 р. під час його попередження про звільнення, йому було запропоновано вакантні посади, які не відповідають його професії та спеціальності, однак відповідно до рішення Таїровської селищної ради від 10.09.2021 №230-VIII «Про внесення змін до Рішення 11 сесії Таїровської селищної ради №216-VII від 04.08.2021 «Про затвердження структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» додано посаду уповноваженої особи з публічних закупівель, яка відповідає його кваліфікації, освіті та спеціальності, і на момент його звільнення була вакантною, проте відповідачами, в порушення вимог закону, не враховане його переважне право перед іншими претендентами залишення на роботі та не було запропоновано переведення на вакантну посаду на час звільнення, яка відповідає його професії, спеціальності та досвіду роботи. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 р. вказані матеріали були розподілені в провадження судді Овідіопольського райсуду Одеської області Жижки, ухвалою якої від 03.02.2022 р. провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20,35). Ухвалою суду від 21.09.2022 р. провадження у справі було зупинено на підставі ст.ст. 251,253 ЦПК України до припинення перебування позивача у складі ЗСУ (а.с. 177). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 р. вказані матеріали були передані в провадження судді Гандзій Д.М. у зв?язку зі звільненням з посади судді Жижки згідно рішення ВРП № 34/0/15023 від 09.02.2023 р. (а.с. 178-182). Ухвалою суду від 05.04.2023 р. провадження у справі відновлено на підставі заяви позивача (а.с. 183-185). В судовому засіданні позивач повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити з підстав, викладених у позові. \~ Представниця\~відповідачів в\~судовому засідання\~заперечувала проти\~задоволення безпідставного\~і необґрунтованого\~позову,\~в задоволенні\~якого просила\~відмовити з\~підстав,\~викладених у\~письмовому відзиві\~на позов,\~який був\~надісланий до\~суду 16.05.2022\~р.,\~зокрема,\~вказуючи,\~що згідно Статуту КП «ЖКП\~«Таїрове» (у редакції 2020 р.) засновником підприємства була та залишається Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, яка в порядку і межах, визначених чинним законодавством здійснює управління КП «ЖКП «Таїрове»,\~а п.\~9.2.\~Статуту визначено,\~що ліквідація\~та реорганізація\~(злиття,\~приєднання,\~поділ,\~перетворення)\~підприємства здійснюється\~за рішенням\~засновника чи\~за рішенням\~суду згідно\~чинного законодавства. Так, рішенням сесії\~Таїровської селищної\~ради Одеського\~району Одеської\~області №127-VIII\~від 26.05.2021р.\~про внесення\~змін до\~статуту Комунального\~підприємства Таїровської\~селищної ради\~«Житлово-комунальне\~підприємство «Таїрове»\~затвердженого Статут\~КП «ЖКП\~«Таїрове» у\~новій редакції,\~доручено виконуючому\~обов?язки директора\~КП «ЖКП\~«Таїрове» Яровому\~В.М.\~здійснити державну\~реєстрацію Статуту\~відповідно до\~порядку та\~у строки,\~встановлені чинним\~законодавством України. При чому, у п.п.\~1.1,1.2,7.1,7.3,7.3.3,7.3.5\~нової редакції\~Статуту зазначено,\~що Комунальне\~підприємство Таїровської\~селищної ради\~Одеського району\~Одеської області\~«Житлово-комунальне\~підприємство «Таїрове»\~є суб`єктом\~господарювання,\~створеним у\~формі комунального\~комерційного унітарного\~підприємства. Власником підприємства\~є територіальна\~громада Таїровсьої\~селищної ради\~Одеського району\~Одеської області,\~засновником підприємства\~є Таїровська\~селищна рада\~Одеського району\~Одеської області.\~Управління житлово-комунального\~господарства та\~інфраструктури Таїровської\~селищної ради\~Одеського району\~Одеської області\~є органом,\~який виконує\~функції органу\~управління діяльності\~підприємства в\~межах та\~обсягах визначених\~ГК України,\~Законом України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні»,\~рішеннями селищної\~ради та\~розпорядженнями селищного\~голови.\~Підприємство підконтрольне\~засновнику та\~безпосередньо підпорядковується\~Органу управління. Управління підприємством\~здійснюється відповідно\~до статуту\~на основі\~поєднання прав\~засновника щодо\~господарського використання\~свого майна\~та самоврядування\~трудового колективу\~підприємства,\~яке за\~погодженням з\~Органом управління\~визначає структуру\~підприємства,\~встановлює чисельність\~штату,\~формує облікову\~політику. До виключної\~компетенції засновника\~належать,\~зокрема,\~прийняття рішення\~про реорганізацію\~підприємства та\~затвердження передавального\~або розподільчого\~балансу;\~прийняття рішення\~про перепрофілювання\~підприємства; внесення змін і доповнень до статуту підприємства. Стаття 65 ГК України зазначає, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №216-VIII від 04.08.2021 р.: затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове»; доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. розробити штатний розпис відповідно до структури та надати на погодження до уповноваженого органу Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради; доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. у строк до 08.10.2021р. провести процедуру реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до штатного розпису КП «ЖКП «Таїрове», затвердженого в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яворським О.Г. 06.04.2021 р., штат КП «ЖКП «Таїрове» складав 131,75 штатних одиниць. Рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №216-VIII від 04.08.2021р. затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове» у кількості 112,75 штатних одиниць та зменшено кількість штатних одиниць з ліквідацією юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Так, 05.08.2021р. розпорядженням № 16 на підставі рішення сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №216-VIII від 04.08.2021р. в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровим В.М. доручено начальнику відділу забезпечення діяльності Кожушко Л.М. розробити перелік посад, що підлягають скороченню, і в цей же день, повідомленням № 1 в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровим В.М. повідомлено представника трудового колективу Бурсак Л.І., що у зв?язку із реорганізацією установи та для забезпечення відповідності фактичної чисельності працівників КП «ЖКП «Таїрове» граничній, на підставі рішення сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 216-VIII від 04.08.2021р. у першій половині листопада місяця 2021р. - заплановано скоротити штат працівників КП «ЖКП «Таїрове». Службовою запискою від 05.08.2021р. начальника відділу забезпечення діяльності Кожушко Л.М. на виконання Розпорядження № 16 від 05.08.2021 р. наданий розроблений перелік посад, що підлягають скороченню. У списку посад, що підлягають скороченню серед іншого зазначено, зокрема - начальник юридиного відділу 1 од. та юрисконсульт 1 од. Відповідно до Наказу № 48-ОД від 06.08.2021р. про скорочення штату, в.о. директора [PERSON] у зв?язку з реорганізацією КП «ЖКП «Таїрове» та для забезпечення відповідності фактичної чисельності штату працівників установи граничній на підставі рішення 11 сесії Таїровської селищної ради VIII скликання від 04.08.2021 р. «Про затвердження структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове», враховуючи повідомлення представника трудового колективу Бурсак Л.І. від 06.08.2021р. наказав 07.10.2021 р. скоротити посади : начальника юридичного відділу ; з 26.10.2021 р. скоротити посади юрисконсульта ; ввести відповідні зміни до штатного розпису ; вручити працівникам, посади, яких підлягають скороченню, повідомлення про наступне звільнення згідно із вимогами ст. 49-2 КЗпП України та запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботу на інших вакантних посадах. 06.08.2021 р. юрисконсульту юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Катеренчук Д.С. відповідно до Наказу №48-ОД від 06.08.2021 р. було вручене повідомлення про звільнення у зв?язку зі скороченням штату, та їй не було запропоновано залишитись на посаді юрисконсульта та зазначено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади її буде звільнено з 07.10.2021 р. на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України. 06.08.2021 р. начальнику юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Синіговець А.В. відповідно до Наказу №48-ОД від 06.08.2021р. було вручене повідомлення про звільнення у зв?язку зі скороченням штату. Відповідно до зазначеного повідомлення [PERSON] запропоноване переведення на посаду юрисконсульта з 07.10.2021 р. «Окрім того, повідомляємо, що відповідно положень ч.1 ст. 42 КЗпП України, з урахуванням Вашої кваліфікації і продуктивності праці, пропонуємо переведення на посаду юрисконсульта з 07.10.2021 року.», яка погодилась із запропонованою посадою юрисконсульта. 25.08.2021 р. юрисконсульту юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Цопі Л.В. відповідно до Наказу №48-ОД від 06.08.2021 р. було вручене повідомлення про звільнення у зв?язку зі скороченням штату. Відповідно до зазначеного повідомлення [PERSON] не було запропоновано залишитись на посаді юрисконсульта та зазначено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади її буде звільнено з 26.10.2021 р. на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням сесії Таїровськогої селищної ради Одеського району Одеської області № 230-VIII від 10.09.2021 р. внесено зміни до додатку до рішення 11 сесії Таїровської селищної ради №216-VIII від 04.08.2021р. та затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове» в новій редакції, доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. розробити штатний розпис відповідно до структури та надати на погодження до уповноваженого органу Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради, інші пукти залишені без змін та внесено зміни до структури КП «ЖКП «Таїрове», кількість штатних одиниць залишилась 112,75, але ліквідовано службу з охорони праці. Наказом № 310-К від 27.09.2021р. в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» [PERSON] звільняє начальника юридичного відділу [PERSON] 27.09.2021р. позивач [PERSON] написав заяву з проханням призначити його начальником юридичного відділу з 28.09.2021р. та у зв?язку зі скороченням посади, юрисконсультом з 08.10.2021р. у порядку переведення. До зазначеної заяви позивач надав копію паспорту, копію довідки про присвоєння ІНН, копію диплому. Наказом № 317-К від 27.09.2021р. в.о. директора [PERSON] прийняв на посаду начальника юридичного відділу [PERSON] на підставі йог заяви від 27.09.2021 р. Наказом №318-К від 27.09.2021р. в.о. директора [PERSON] звільнив себе з КП «ЖКП «Таїрове». Розпорядженням Селищного голови Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 199-Ср від 01.10.2021 р. призначено директором КП «ЖКП «Таїрове» Буравльова О.І. з 01.10.2021 р. Зважаючи на те, що рішення засновника є обов`язковими для виконання КП «ЖКП «Таїрове» та на те, що відповідно до рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 216-VIII від 04.08.2021 р. було доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. у строк до 08.10.2021 р. провести процедуру реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства, але в.о. директора [PERSON] звільнився й не виконав зазначене рішення - КП «ЖКП «Таїрове» вимушене було просити засновника Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області продовжити строк для виконання рішення. Так, рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 289-VIII від 12.10.2021 р. внесено зміни до пункту 3 рішення 11 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 04 серпня 2021р. №216-VIII, викладено в наступній редакції: «Доручити директору Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «ТАЇРОВЕ» Буравльову О.І. у строк до 20.12.2021 р. провести процедуру реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства.». Наказом № 58-ОД від 13.10.2021 р. про внесення змін до штатного розпису у зв?язку зі скороченням штату, скорочення штату, створення комісії створено комісію для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця. 18.10.2021р. комісією складений протокол комісії КП «ЖКП «Таїрове» для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця. Відповідно до ст. 42 КЗпП України , при\~ скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність\~Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",\~а також особам, реабілітованим відповідно до\~Закону України\~"Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі - може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Наказом № 59-ОД від 19.10.2021р. про попередження працівників про заплановане звільнення у зв?язку зі скороченням штату наказано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією переведення на вакантні посади (за наявності) працівникам. На підставі зазначеного наказу, 21.10.2021 р. позивача було повідомлено про звільнення у зв?язку зі скороченням штату та запропоновані вакантні посади. Позивач відмовився від запропонованих посад. При чому, представниця відповідачів КП «ЖКП «Таїрове» звертає увагу суду на те, що позивач був прийнятий на посаду начальника юридичного відділу Наказом № 317-К від 27.09.2021 р., а вже 07.10.2021 р. зазначена посада повинна була бути скорочена, про що також було відомо позивачу, про що свідчить його заява на прийом на роботу від 27.09.2021 р., в якій особисто позивач зазначає : «Прошу Вас, призначити мене начальником юридичного відділу з 28.09.2021р. та у зв?язку зі скороченням посади, юрисконсультом з 08.10.2021р. у порядку переведення». На думку представниці відповідачів КП «ЖКП «Таїрове», позивач та колишній в.о. директора Яровий В.М., який звільнився у той же день коли прийняв на роботу позивача, порушили права працівників КП «ЖКП «Таїрове». Щодо доводу позивача стосовно того, що КП «ЖКП «Таїрове» не розглядало питання кому з працівників необхідно запропонувати переведення на посаду юрисконсульта, КП «ЖКП «Таїрове» Наказом № 58-ОД від 13.10.2021 р. про внесення змін до штатного розпису у зв?язку зі скороченням штату, скорочення штату, створення комісії створено комісію для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця. 18.10.2021р. комісією складений протокол комісії КП «ЖКП «Таїрове» для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця, відповідно до додатку до якого, начальник юридичного відділу [PERSON] має безперервний стаж роботи на підприємстві 1 місяць; юрисконсульт юридичного відділу [PERSON] має безперервний стаж роботи на підприємстві 1 р. 5 міс. \~ \~ \~ \~Щодо доводу позивача стосовно того, що він має більший досвід та стаж роботи на підприємстві. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії витягу з трудової книжки позивача [PERSON] , він працював у КП «ЖКП «Таїрове»: на посаді юриста з 15.02.2018 р. по 01.07.2019 р. - звільнений за власним бажанням та з 09.10.2019 р. по 17.07.2020 р. на посаді заступника директора - звільнений з посади за угодою сторін. Відповідно до ст. 42 Кодексу законів про працю України переважне право на залишення на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Також, представниця відповідачів КП «ЖКП «Таїрове» звертає увагу суду на те, що ст. 42 КЗпП України визначає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Позивач прийнятий був на роботу колишнім в.о. директора Яровим В.М. за 8 робочих днів до скорочення посади начальника юридичного відділу та юридичного відділу в цілому. Яку саме високу кваліфікацію і продуктивність праці проявив на той час позивач чи яку повинен був проявити з 28.09.2021р. до 07.10.2021р. для отримання переважного права залишитись на роботі невідомо. Проаналізувавши дії колишнього в.о. директора [PERSON] , стає зрозумілим, що він намагався перед своїм звільнення зайняти керівні посади на підприємстві, у тому числі посаду начальника юридичного відділу, яка підлягала скороченню згідно з його наказом № 48-ОД від 06.08.2021 р. Також, КП «ЖКП «Таїрове» звертає увагу суду на те, що позивач не надавав жодних доводів, документів, які б засвідчували його переважне право на залишення на роботі. З 28.09.2021 р. по 22.12.2021 р. Позивач періодично знаходився у відпустці без збереження заробітної плати та користувався своїм правом на оплачуваний час не менше двох годин на тиждень із збереженням заробітної плати з метою пошуку роботи (згідно з колективним договором КП «ЖКП «Таїрове» на 2021-2025 роки). При звільненні позивач отримав вихідну допомогу. Щодо посади уповноваженої особи з публічних закупівель КП «ЖКП «Таїрове» зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-491цс15 зроблено висновок, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Відповідно до п.3.6. Положення про тендерний комітет або уповноважену особу (осіб) КП «ЖКП «Таїрове» уповноважена особа з публічних закупівель повинна мати не менше двох років досвіду роботи у сфері публічних закупівель Однак, позивач зазначеного досвіду у сфері публічних закупівель не мав та немає. \~ \~ \~ \~21.09.2022 р. представниця відповідачів надала клопотання про залучення до матеріалів справи копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повідомила про зміни повної назви підприємства на Комунальне підприємство «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області. \~ \~ \~ \~21.09.2022 р. позивач на підтвердження досвіду у сфері публічних закупівель надав до суду копії наступних документів: - протоколу засідання тендерного комітету Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» №58 від 21.03.2019р., - повідомлення про намір укласти договір; - протоколу розгляду тендерних пропозицій; - протоколу №72 від 15.05.2019р.; - повідомлення про намір укласти договір; - протоколу розгляду тендерних пропозицій; - протоколу №112 від 28.10.2019р.; - повідомлення про намір укласти договір; - протоколу розгляду тендерних пропозицій; - протоколу переговорів №48 від 28.02.2019р.; - протоколу переговорів №47 від 28.02.2019р.; - протоколу №143 від 26.03.2020р.; - протоколу про намір укласти договір під час застосування переговорної процедури; - протоколу №146 від 26.03.2020р.; - повідомлення про намір укласти договір під час застосування переговорної процедури; - протоколу №138 від 12.03.2020р.; - повідомлення про намір укласти договір; - протоколу розгляду тендерних пропозицій; - сертифікату відділу підвищення кваліфікації кадрів ОДЕСЬКОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ІНСТИТУТУ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ ДЕРЖАВНОГО УПРАВЛІННЯ ПРИ ПРЕЗИДЕНТОВІ УКРАЇНИ виданий Колеснікову О.В. головному спеціалісту юридичного відділу Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. У своїх поясненнях в судовому засіданні, представниця відповідачів показала, що позивач був обізнаний про скорочення посади начальника юридичного відділу при прийомі його на роботу, про що свідчить його заява. Стосовно доводів позивача щодо незаконного звільнення у зв`язку зі скороченням штату, представниця відповідача зауважила, що позивач за період з отримання повідомлення про звільнення у зв`язку зі скороченням штату від 21.10.2021 р. до звільнення відповідно до Наказу №409-К від 15.12.2021р. - жодним чином не заперечував проти його звільнення та не надавав будь-яких заперечень щодо звільнення, або документів стосовно його переважного права залишитись на роботі. При чому, зважаючи на майбутнє звільнення [PERSON] йому майже не доручали роботу, надавали відпустки за свій рахунок, надавали можливість користуватися своїм правом на оплачуваний час не менше двох годин на тиждень із збереженням заробітної плати з метою пошуку роботи, і про відсутність заперечень позивача проти звільнення свідчить також те, що відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, але позивач маючи зазначений строк та, як стверджує позивач, факт незаконного звільнення звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області у останній день до закінчення визначеного строку, а надані позивачем копії протоколів тендерного комітету з 21.03.2019 р. по травень 2020 р. - не свідчать про його досвід роботи у сфері публічних закупівель не менше двох років, а тому вказана посада не була запропонована останньому. Заслухавши думку позивача та представниці відповідачів, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України- громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Статтями 3,4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 передбачено, за метою цієї Конвенції терміни «звільнення» та «припинення трудових відносин» - означають припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця. Трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, повязаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов?язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України). Рішенням Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I) /2019, зокрема зазначено, що держава, забезпечуючи стабільність трудових правовідносин, здійснює їх нормативне регулювання з метою створення справедливих, безпечних і сприятливих для життя і здоров`я умов праці, підвищення її продуктивності, гарантування рівності прав та можливостей кожного працівника, збереження його працездатності, трудового довголіття, захисту на випадок безробіття. Законодавча діяльність у сфері регулювання праці, зокрема щодо умов та порядку припинення трудових правовідносин, має відповідати нормам і принципам, визначеним у Конституції України, а також узгоджуватися із міжнародними зобов`язаннями, які випливають з участі України у діяльності міжнародних організацій, у тому числі Міжнародної організації праці. Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, держави мають передбачити відповідні гарантії проти застосування договорів про найняття на визначений термін, мета яких - ухилитися від надання захисту, передбаченого цією конвенцією (пункт 3 статті 2); трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби (ст. 4). У Рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 Конституційний Суд України вказав, що шляхом укладення трудового договору з роботодавцями громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків; трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини). Статтею 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, для розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно визначити розмір середньоденної заробітної плати позивача. Відповідно до пункту 5 розділу ІV вказаного Порядку - основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Судом встановлено, що засновником Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області є Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області. Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (у редакціях 2020р. та 2021р.) Таїровська селищна рада, в порядку і межах, визначених чинним законодавством здійснює управління підприємством (а.с. 76-80). П. 9.2. Статуту (у редакції 2020р.) зазначає, що ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, перетворення) підприємства здійснюється за рішенням засновника чи за рішенням суду згідно чинного законодавства. Рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №127-VIII від 26 травня 2021р. про внесення змін до статуту Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» затвердженого Статут КП «ЖКП «Таїрове» у новій редакції, доручено виконуючому обов`язки директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. здійснити державну реєстрацію Статуту відповідно до порядку та у строки, встановлені чинним законодавством України (а.с. 81). У новій редакції Статуту зазначено наступне. П. 1.1. Комунальне підприємство Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» є суб?єктом господарювання, створеним у формі комунального комерційного унітарного підприємства. Власником підприємства є територіальна громада Таїровсьої селищної ради Одеського району Одеської області. Засновником підприємства є Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області. 1.2. Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області є органом, який виконує функції органу управління діяльності Підприємства в межах та обсягах визначених ГК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішеннями селищної ради та розпорядженнями селищного голови. Підприємство підконтрольне засновнику та безпосередньо підпорядковується Органу управління. 7.1. Управління підприємством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав Засновника щодо господарського використання свого майна та самоврядування трудового колективу підприємства. Підприємство за погодженням з органом управління визначає структуру підприємства, встановлює чисельність штату, формує облікову політику. 7.3. До виключної компетенції засновника належать: 7.3.3. прийняття рішення про реорганізацію підприємства та затвердження передавального або розподільчого балансу; прийняття рішення про перепрофілювання підприємства; 7.3.5. внесення змін і доповнень до статуту підприємства (а.с. 82-87). Відповідно до Рішення сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 216-VIII від 04 серпня 2021р.: -затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове»; - доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. розробити штатний розпис відповідно до структури та надати на погодження до уповноваженого органу Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради; -Доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. у строк до 08.10.2021р. провести процедуру реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 88). Відповідно до штатного розпису КП «ЖКП «Таїрове», затвердженого в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яворським О.Г. 06.04.2021р., штат КП «ЖКП «Таїрове» складав 131,75 штатних одиниць (а.с. 89-90). Рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 216-VIII від 04 серпня 2021р. затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове» у кількості 112,75 штатних одиниць. Зменшено кількість штатних одиниць та ліквідовано юридичний відділ КП «ЖКП «Таїрове» (а.с. 88). 05.08.2021р. Розпорядженням № 16 на підставі рішення сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №216-VIII від 04 серпня 2021р. в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровим В.М. доручено начальнику відділу забезпечення діяльності Кожушко Л.М. розробити перелік посад, що підлягають скороченню (а.с. 91). 05.08.2021р. Повідомленням №1 в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровим В.М. повідомлено представника трудового колективу Бурсак Л.І., що у зв?язку із реорганізацією установи та для забезпечення відповідності фактичної чисельності працівників Підприємства граничній на підставі рішення сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №216-VIII від 04 серпня 2021р. у першій половині листопада місяця 2021р. заплановано скоротити штат працівників КП «ЖКП «Таїрове» (а.с. 92). Службовою запискою від 05 серпня 2021р. начальника відділу забезпечення діяльності Кожушко Л.М. на виконання Розпорядження №16 від 05.08.2021р. наданий розроблений перелік посад, що підлягають скороченню. У списку посад, що підлягають скороченню серед іншого зазначено: 4. Начальник юридичного відділу 1 од. 5. Юрисконсульт 1 од. (а.с. 93). Відповідно до Наказу № 48-ОД від 06.08.2021 р. про скорочення штату в.о. директора [PERSON] у зв`язку з реорганізацією КП «ЖКП «Таїрове» та для забезпечення відповідності фактичної чисельності штату працівників установи граничній на підставі рішення 11 сесії Таїровської селищної ради VIII скликання від 04.08.2021 р. «Про затвердження структури Комунального підприємства Таїровської селищної ради «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове», враховуючи повідомлення представника трудового колективу Бурсак Л.І. від 06.08.2021р. наказує: 1. 07.10.2021р. скоротити посади: 1.2.Начальника юридичного відділу. 2.З 26.10.2021р. скоротити посади: 3.2.Юрисконсульта. 5. Ввести відповідні зміни до штатного розпису. 6. Вручити працівникам, посади, яких підлягають скороченню, повідомлення про наступне звільнення згідно із вимогами ст. 49-2 КЗпП України. Запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботу на інших вакантних посадах (а.с. 94). 06 серпня 2021р. юрисконсульту юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Катеренчук Д.С. відповідно до Наказу №48-ОД від 06 серпня 2021р. було вручене повідомлення про звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до зазначеного повідомлення [PERSON] не було запропоновано залишитись на посаді юрисконсульта та зазначено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади її буде звільнено з 07.10.2021р. на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 95). 06 серпня 2021р. начальнику юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Синіговець А.В. відповідно до Наказу №48-ОД від 06 серпня 2021р. було вручене повідомлення про звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до зазначеного повідомлення [PERSON] запропоноване переведення на посаду юрисконсульта з 07.10.2021р. «Окрім того, повідомляємо, що відповідно положень ч.1 ст. 42 КЗпП України, з урахуванням Вашої кваліфікації і продуктивності праці, пропонуємо переведення на посаду юрисконсульта з 07.10.2021 року.» [PERSON] у повідомленні про звільнення у зв?язку зі скороченням штату від 06 серпня 2021р. погоджується із запропонованою посадою юрисконсульта (а.с. 96). 25 серпня 2021р. юрисконсульту юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» Цопі Л.В. відповідно до Наказу №48-ОД від 06 серпня 2021р. було вручене повідомлення про звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до зазначеного повідомлення [PERSON] не було запропоновано залишитись на посаді юрисконсульта та зазначено, що у разі відмови від переведення на запропоновані вакантні посади її буде звільнено з 26.10.2021р. на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 97). Рішенням сесії Таїровськогої селищної ради Одеського району Одеської області № 230-VIII від 10 вересня 2021р. внесено зміни до додатку до рішення 11 сесії Таїровської селищної ради №216-VIII від 04.08.2021р. та затверджено структуру КП «ЖКП «Таїрове» в новій редакції, доручено в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровому В.М. розробити штатний розпис відповідно до структури та надати на погодження до уповноваженого органу Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Таїровської селищної ради, інші пукти залишені без змін. Зазначеним рішенням внесені зміни до структури КП «ЖКП «Таїрове», кількість штатних одиниць залишилась 112,75, але ліквідовано службу з охорони праці (а.с. 98,99). Наказом № 310-К від 27.09.2021р. в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» Яровий В.М. звільнив начальника юридичного відділу [PERSON] (а.с. 101). 27 вересня 2021р. позивач [PERSON] написав заяву з проханням призначити його начальником юридичного відділу з 28.09.2021р. та у зв`язку зі скороченням посади, юрисконсультом з 08.10.2021р. у порядку переведення, додавши до зазначеної заяви копію паспорту, копію довідки про присвоєння ІНН, копію диплому (а.с. 100). Наказом № 317-К від 27.09.2021р. за підписом в.о. директора КП «ЖКП «Таїрове» [PERSON] [PERSON] було прийнято на роботу з 28.09.2021р. на посаду начальник юридичного відділу КП «ЖКП «Таїрове» (а.с. 102). Наказом №318-К від 27.09.2021р. в.о. директора [PERSON] звільнив себе, [PERSON] з КП «ЖКП «Таїрове» (а.с. 103). Розпорядженням Селищного голови Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №199-Ср від 01.10.2021р. призначено директором КП «ЖКП «Таїрове» Буравльова О.І. з 01.10.2021р. (а.с. 104). Рішенням сесії Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 289-VIII від 12 жовтня 2021 р. внесено зміни до пункту 3 рішення 11 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 04 серпня 2021р. №216-VIII, викладено в наступній редакції: «Доручити директору Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «ТАЇРОВЕ» Буравльову О.І. у строк до 20 грудня 2021 р. провести процедуру реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства.» (а.с. 105). Наказом № 58-ОД від 13 жовтня 2021р. про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням штату, скорочення штату, створення комісії створено комісію для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця (а.с. 106-112). 18 жовтня 2021р. комісією складений протокол комісії КП «ЖКП «Таїрове» для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця (а.с. 113-118). Наказом № 59-ОД від 19 жовтня 2021р. про попередження працівників про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням штату наказано підготувати письмові повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією переведення на вакантні посади (за наявності) працівникам (а.с. 119). На підставі зазначеного наказу 21 жовтня 2021р. позивача було повідомлено про звільнення у зв?язку зі скороченням штату та запропоновані вакантні посади. Позивач відмовився від запропонованих посад (а.с. 120). Наказом №347-К від 25.10.2021р. за підписом директора КП «ЖКП «Таїрове» [PERSON] [PERSON] , начальнику юридичного відділу, надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 1 календарний день 27 жовтня 2021 року (а.с. 121). Наказом № 367-К від 03.11.2021р. за підписом директора КП «ЖКП «Таїрове» [PERSON] [PERSON] , начальнику юридичного відділу, надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 1 календарний день 04 листопада 2021 року (а.с. 122). Наказом № 409-К від 15.12.2021р. за підписом директора КП «ЖКП «Таїрове» Буравльова О.І. звільнено [PERSON] з посади начальника юридичного відділу 22.12.2021 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 123). Відповідно до п. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Стаття 65 ГК України зазначає, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Рішення про зміни в організації виробництва і праці це виключне право роботодавця, оскільки мова йде про його свободу вибору при здійсненні внутрішньогосподарської діяльності підприємства, установи, організації, в тому числі при формуванні штатного розпису та внесенні до нього змін. Статутом Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» Таїїровської селищної ради Одеського району Одеської області встановлено, що засновником Комунального\~підприємства «Житлово-комунальне\~підприємство «Таїрове»\~Таїровської селищної\~ради Одеського\~району Одеської\~області є\~Таїровська селищна\~рада Одеського\~району Одеської\~області, а ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, перетворення) підприємства здійснюється за рішенням засновника чи за рішенням суду згідно чинного законодавства (п. 9.2. Статуту у редакції 2020р.), до виключної компетенції засновника належать прийняття рішення про реорганізацію підприємства та затвердження передавального або розподільчого балансу; прийняття рішення про перепрофілювання підприємства (п.п.7.3.3. Статуту у редакції 2021р.). За таких обставин, на думку суду, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області - вправі була прийняти рішення про затвердження структури КП «ЖКП «Таїрове» та доручити розробити штатний розпис відповідно до структури, в тому числі, провести процедуру реорганізації підприємства. Суд критично ставиться до доводів позивача стосовно того, що реорганізація КП «ЖКП «Таїрове» не проводилась за період його роботи та думки, що наказ від 15.12.2021 р. № 409-К про звільнення [PERSON] є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з зазначеної підстави, зважаючи на те, що проведення процедури реорганізації підприємства відповідно до вимог чинного законодавства, доручено рішеннями сесій Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області засновником КП «ЖКП «Таїрове», відповідно до своїх повноважень. Суд погоджується з доводами представниці відповідачів про те, що рішення засновника КП «ЖКП «Таїрове» - Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області обов`язкові для виконання КП «ЖКП «Таїрове», так як є відповідає Закону та Статуту підприємства. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов?язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з?ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 зміни в організації виробництва і праці це раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо [2]. Вичерпного переліку «змін в організації виробництва і праці» законодавець не дає, відтак, на тому чи іншому підприємстві, в установі чи організації вони можуть бути різними. З аналізу структури та штатного розпису КП «ЖКП «Таїрове», суд дійшов висновків про те, що зміни в організації виробництва і праці, у зв?язку із скороченням чисельності та штату, дійсно мали місце. Частиною 2\~статті 40 цього Кодексу\~встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно зі\~статтею 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ст. 42 Кодексу законів про працю України \~ при\~скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність\~Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",\~а також особам, реабілітованим відповідно до\~Закону України\~"Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Суд зазначає, що в даному випадку відповідачами правомірно застосована ч. 1\~ст. 42 КЗпП України, а частина 2 цієї статті могла бути не застосована до спірних правовідносин, виходячи з короткого проміжку часу роботи позивача у КП «ЖКП «Таїрове» (тобто відсутні рівні умови праці для застосування ч. 2\~ст. 42 КЗпП України). Суд погоджується з доводами відповідачів, відносно неможливості визначення кваліфікації та продуктивності праці за час з 28.09.2021р. (прийняття позивача на роботу) до 07.10.2021р. (дата скорочення посади позивача). Судом встановлено, що згідно порівняльної таблиці для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця позивач має безперервний стаж роботи на підприємстві 1 місяць, що є меншим ніж безперервний стаж роботи на підприємстві юрисконсульта юридичного відділу Цопи Л.В. (1 р. 5 міс.) З огляду на вищевикладене, суд критично ставиться до доводів позивача про наявність у нього більшого досвіду та стажу роботи на підприємстві, адже до уваги береться тільки тривалий безперервний стаж на підприємстві. Судом встановлено, що 21.10.2021 позивач відповідно до положень статті 49-2 Кодексу законів про працю України був попереджений про звільнення у зв`язку зі скороченням штату та запропоновано йому вакантні посади. Серед іншого, суд вважає безпідставними твердження позивача, що він не був обізнаний про скорочення штату підприємства, зважаючи на те, що у своїй заяві від 27.09.2021р. на прийом на роботу, позивач зазначив наступне: «Прошу Вас, призначити мене начальником юридичного відділу з 28.09.2021р. та у зв`язку зі скороченням посади, юрисконсультом з 08.10.2021р. у порядку переведення». Судом встановлено, що позивач був обізнаний про скорочення посади начальника юридичного відділу, на яку він свідомо просив його прийняти відповідно до заяви від 27.09.2021р. на прийом на роботу. За вказаних обставин, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства, що регулюють порядок звільнення у зв?язку зі скороченням штатів працівників, встановлюють додаткові гарантії для працівника, у тому числі переважне право на залишення на роботі. У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-491цс15 зроблено висновок, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Важливо наголосити, що межі свободи вибору працівника серед вакансій, які пропонуються роботодавцем при розірванні трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України у тому, що він може обрати тільки таку посаду (роботу), яка відповідає його освіті, кваліфікації, досвіду. Тому, якщо на момент скорочення на підприємстві у штатному розписі є вакантні посади, проте посадові інструкції цих посад передбачають для претендентів наявність відповідного рівня освіти, спеціальних кваліфікаційних вимог, досвіду роботи тощо, яких у працівника, з яким розривають трудовий договір за п. 1 ст. 40 КЗпП України немає, то роботодавець не зобов`язаний пропонувати такі посади працівнику (постанова Верховного Суду від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17) . Відтак, межі свободи вибору у контексті права на працю за п. 1 ст. 40 КЗпП України визначаються кваліфікаційними вимогами до посади, яким працівник має відповідати. Відповідно до п. 3.6. Положення про тендерний комітет або уповноважену особу (осіб) КП «ЖКП «Таїрове» уповноважена особа з публічних закупівель повинна мати не менше двох років досвіду роботи у сфері публічних закупівель. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі - не були зобов`язані пропонувати посаду уповноваженої особи з публічних закупівель КП «ЖКП «Таїрове», зважаючи на відсутність досвіду роботи у сфері публічних закупівель не менше двох років (а.с. 148-173). За встановлених обставин суд приходить до висновку, що при звільненні позивача у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників - відповідачі діяли на підставі, та в межах наданих Статутом повноважень і у спосіб, що передбачені Кодексом законів про працю України, у зв?язку з чим заявлені позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» від 15.12.2021 № 409-К про звільнення [PERSON] , а також похідні від них позовні вимоги про поновлення на роботі у Комунальному підприємстві «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» на посаді начальника юридичного відділу або рівнозначній посаді, стягнення з Комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.12.2021 до дня поновлення на роботі не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а також те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed