Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] , за яким просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість у розмірі 579015,02 гривень, яка складається з: - 424350,53 грн. - інфляційне збільшення; - 154664,49 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами; та вирішити питання про розподіл судових витрат, посилаючись на такі обставини. 16 жовтня 2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 521/2439/13-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 2 261 720,34 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,0 грн. Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року та договору поруки № 3-439/ZФПОР-7 від 14.10.2007 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 521/2439/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича з заявою про примусове виконання дублікату виконавчого листа виданого 25.05.2021 року Малиновським районним судом м. Одеса у справі № 521/2439/13-ц, щодо [PERSON] та [PERSON] , про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості у розмірі 2261720,34 грн. Приватний виконавець Носенко Сергій Борисович розглянув заяву про примусове виконання рішення та 07 червня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65711117 відносно [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). В межах вище вказаного виконавчого провадження кошти з боржника на даний час стягнуті не були, а відповідачі рішення суду добровільно не виконують. Представник відповідача\~ [PERSON] Адвокат\~Ратушний Андрій\~Іванович надав\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~де у задоволенні позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами просив відмовити у повному обсязі, посилаюсь на таке. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (який набув чинності 17 березня 2022 року) внесено зміни до трьох нормативних актів, що стосуються регулювання кредитних правовідносини: ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема зазначеним законом, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, враховуючи положення ст. 58, Конституції України та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв`язку із воєнним станом в Україні, [PERSON] звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України. Представник позивача надала до суду письмові пояснення на відзив по справі, у яких зазначила наступне. Обґрунтовуючи відзив, сторона відповідача зазначає: «враховуючи положення ст. 58 Конституції України та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, у зв`язку із воєнним станом в Україні, [PERSON] звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України». Доводи сторони відповідача і про те, що [PERSON] на підставі вищезазначених положень звільнена від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України є неспроможними, оскільки позивачем було здійснено нарахування 3% річних та інфляційні втрат до 23 лютого 2022 року включно, тобто до початку дії Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року та Закону № 2120-ІХ від і 5 березня 2022 року; З огляду на положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а підставою для застосування такої відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідачі, прострочили виконання грошового зобов`язання щодо повернення позивачу суми заборгованості за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року у справі № 521/2439/13-ц, відповідно таке зобов`язання не виконали, що вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України. Однак, при визначенні розміру такого стягнення слід врахувати, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України N 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року та триває на момент подачі даних пояснень у справі. Отже, розрахунок сум 3 % річних та інфляційних втрат, які у даному випадку підлягають стягненню, які слід здійснювати з дня початку прострочення виконання зобов`язання - 23.02.2019 до 23.02.2022 року включно - тобто дня. що передує початку воєнного стану в Україні. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 16 жовтня 2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 521/2439/13-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 2 261 720,34 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441 грн. (а. с. 15-18). Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року та договору поруки № 3-439/ZФПОР-7 від 14.10.2007 року (а. с. 19-28). 21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236 (Копія - Додаток №6). За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Сторонами було виконано умови Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року (а. с. 29-33). ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта» кошти в порядку пункту 4 Договору до дня укладення Договору у розмірі 15186587,48 гривень без ПДВ, шо підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року (а. с. 37). За змістом пунктів 117, 117.1 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором поруки № 3-439/ZФПОР-7 від 14.10.2007 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року (а. с. 38) та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року (а. с. 39-40). Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 521/2439/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 19 листопада 2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у справі № 521/2439/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; замінено сторону стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс» у цивільній справі № 521/2439/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича з заявою про примусове виконання дублікату виконавчого листа виданого 25.05.2021 року Малиновським районним судом м. Одеса у справі № 521/2439/13-ц, щодо [PERSON] та [PERSON] , про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості у розмірі 2261720,34 грн. Приватний виконавець Носенко Сергій Борисович розглянув заяву про примусове виконання рішення та 07.06.2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65711117 відносно [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (а. с. 43-44). В межах вище вказаного виконавчого провадження кошти з боржника на даний час стягнуті не були, а відповідачі рішення суду добровільно не виконують. За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2)правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням фактичних обставин справи, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі договору відступлення №2292/К від 21.07.2020 року та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року у справі №521/2439/13ц про заміну сторони її правонаступником в матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 3-439/ФКВІП-07 від 24.10.2007 року. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. В порушення зазначених правових норм, відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент звернення з цією позовною заявою, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року у справі № 521/2439/13-ц щодо сплати 2261720,34 гривень не виконали. Заборгованість за кредитним договором своєчасно не погасили, а грошове зобов`язання, встановлене та підтверджене рішенням суду прострочили. Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, заборгованість Відповідачів перед Позивачем, що була встановлена рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року у справі № 521/2439/13-ц є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Як вбачається з тексту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року у справі № 521/2439/13-ц, зобов`язання відповідачів виражено у гривні. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Дельта Банк», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення. За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язання. Відповідачі, прострочили виконання грошового зобов`язання щодо повернення Позивачу суми заборгованості за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року у справі № 521/2439/13-ц, відповідно таке зобов`язання не виконали, що вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України. Однак, при визначенні розміру такого стягнення слід врахувати, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України N 2102-1Х, з 24 лютого 2022 року та триває на момент подачі даних пояснень у справі. Отже, розрахунок сум 3 % річних та інфляційних втрат, які у даному випадку підлягають стягненню, які слід здійснювати з дня початку прострочення виконання зобов`язання - 23.02.2019 до 23.02.2022 року включно - тобто дня. що передує початку воєнного стану в Україні. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановлениям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, то висновки господарських судів про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за період з 04.02.2016 по 15.02.2017, висновки господарських судів є помилковими, з огляду на таке. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 1 Закону України Про судовий збір та ч. 4 ст. 177 ЦПК України Позивачем при пред`явлені цього позову було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Outcome: approved