Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

21.10.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов обґрунтовується тим, що в провадженні Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 31667638 щодо виконання виконавчого листа № 2-2039, виданого 13.03.2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості, складеної державним виконавцем Відешиною А.С., заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.07.2021 року становить 161 016,60 грн. Відповідач останні кілька років відмовляється надавати матеріальну допомогу в повному обсязі на утримання дитини, усі витрати покладаються на позивача. Сплачених відповідачем коштів не вистачає для достатнього рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, у зв`язку з цим позивач звертається до суду. За розрахунками позивача розмір неустойки (пені) по аліментах за період з вересня 2019 року по липень 2021 року станом на 16.08.20121 року становить 49 209,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов. Судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України з метою визначення підсудності було здійснено запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 18.05.2022 року відповідачем було подано заяву, в які він заперечує проти обставин, викладених у позовній заяві. Зазначає, що він всі роки, кожного місяця висилає грошові кошти [PERSON] поштою за адресою: України, Київська обл., Тетіївський район, с. Галайки, які вона отримує, про що йому надходить смс - повідомлення. Вважає, що позивач свідомо хоче отримати від нього грошові кошти шахрайським шляхом. На підтвердження своїх доводів надає копії квитанцій про сплату аліментів на пошті. Вказує також, що заборгованість перед виконавчою службою сплатить за певний час, але сплачувати пеню, яку хоче стягнути позивач, не в змозі. Просить врахувати, що він на даний момент безробітний, але сплачує аліменти дитині та буде платити по закону, шукає роботу, не повинен утримувати позивача за кошти, які належать тільки дитині. За правилами положень ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Інших заяв по суті від сторін не надходило. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Глава 15 СК України регулює питання обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, які полягають в домовленості між ними, шляхом зокрема укладення договору про сплату аліментів на дитину, та судовому вирішенні спору. Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 31667638 щодо виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку платника щомісячно. За доводами позивача, відповідач останні кілька років відмовляється надавати матеріальну допомогу в повному обсязі на утримання дитини, усі витрати покладаються на неї, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої, за її розрахунками, за період з вересня 2019 року по липень 2021 року станом на 16.08.20121 року становить 49 209,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Для стимулювання учасників сімейних відносин до виконання своїх обов`язків у СК України закріплено низку норм, які передбачають міри відповідальності за їхнє невиконання. Так, в сімейному законодавстві передбачена спеціальна міра відповідальності за прострочення сплати аліментів - неустойка (пеня). Положеннями ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, що боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі (ч. 1 ст. 552 ЦК України). Позивачем на підтвердження вказаних у позові обставин надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 31667638, складений державним виконавцем Відешиною А.С., з якого вбачається, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.07.2021 року становить 202 409,35 грн., з яких 106 366,60 заборгованість станом на 01.09.2019 року. З розрахунку вбачається, що за період з вересня 2019 року по червень 2021 року відсутні сплати аліментів боржником та стягнення їх виконавцем. Разом з тим, відповідачем суду надано копії квитанцій, згідно яких ним сплачувалися поштовими переказами кошти на ім`я позивача з призначенням платежу «аліменти»: 20.08.2019 року - 3400 грн.; 31.07.2019 року - 3300 грн.; 19.09.2019 року - 3400 грн.; 21.10.2019 року - 3400 грн.; 22.11.2019 року - 3400 грн.; 19.12.2019 року - 3000 грн.; 22.01.2020 року - 3400 грн.; 24.02.2020 року - 3300 грн.; 05.05.2020 року - 3200 грн.; 27.05.2020 року - 2500 грн.; червень 2020 року - 3000 грн.; липень 2020 року - 2500 грн.; серпень 2020 року - 2500 грн. та 2500 грн.; 23.09.2020 року - 2500 грн.; 21.10.2020 року - 2500 грн.; 27.11.2020 року - 2000 грн.; 19.12.2020 року - 2000 грн.; 20.01.2021 року - 2400 грн.; 20.02.2021 року - 2400 грн.; 20.03.2021 року - 4000 грн.; 19.04.2021 року - 2500 грн.; 25.05.2021 року - 2500 грн.; 26.06.2021 року - 2900 грн.; 02.08.2021 року - 1950 грн.; 20.08.2021 року - 2000 грн.; 18.09.2021 року - 4500 грн.; 20.10.2021 року - 4500 грн.; 18.11.2021 року - 4500 грн.; 18.12.2021 року - 4500 грн.; 07.02.2022 року - 2000 грн.; 17.02.2022 року - 4500 грн.; березень 2022 року; квітень 2022 року - 1500 грн.; травень 2022 року - 3000 грн.; 22.06.2022 року - 3500 грн.; 21.07.2022 року - 1000 грн.; 12.08.2022 року 2500 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, вбачається, що викладені позивачкою у позовній заяві щодо ухиляння відповідача від сплати аліментів не відповідають дійсності та спрямовані фактично на отримання додаткових коштів від відповідача, якому, між тим, слід здійснити відповідні заходи щодо врахування сплачених ним коштів для здійснення перерахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем. З огляду на встановлені судом обставини, заявлений позивачкою розмір неустойки (пені) не відповідає дійсності. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності (штрафну, компенсаційну). Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У цьому випадку, її розмір як штрафу, тобто майнової відповідальності боржника за невиконання обов`язку сплатити аліменти, очевидно, є непропорційним. Як компенсація - також, безсумнівно, значно перевищує збитки, заподіяні одержувачу аліментів внаслідок неотримання грошових коштів. Непропорційний розмір пені є не лише несправедливим по суті, а й ставить під загрозу інтерес дітей, оскільки сприяє виникненню ситуації, за якої вони взагалі не отримають грошового утримання від одного з батьків. Це свідчить і про неефективність подібного визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з точки зору захисту прав дитини. Такої позиції дійшли судді Великої Палати Верховного Суду в окремій думці від 03.04.2019 року (справа № 333/6020/16-ц). Отже, стягнення з відповідача неустойки (пені) не відповідає принципу пропорційності відповідальності за невиконання аліментних зобов`язань, не може бути визнане справедливим і ефективно захищати права дитини. Крім того, за загальним правилом умовою застосування юридичної відповідальності є винна протиправна поведінка особи. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв`язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо. Відповідальність платника не настає, якщо заборгованість за аліментами утворилася не з його вини. В СК України не визначено випадки, коли вина платника аліментів виключається. В даному випадку слід звернутися до норм цивільного законодавства в порядку ст. 8 СК України, які визначають підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При розгляді справи суд виходить із презумпції вини платника аліментів. За правилами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, обов`язковою умовою для застосування пені за заборгованість по сплаті аліментів є встановлення вини боржника. Адже на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Для встановлення вини або встановлення відсутності вини відповідача, необхідно врахувати те, що не було ухилення від сплати аліментів, яким слід вважати дії або бездіяльність особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача аліментів. Отже, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача вини, так як факт ухилення ним сплати аліментів спростований, а, отже, вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed