Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позиція сторін у справі 07.12.2020 р. [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м. Львова із зазначеним позовом, просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 12 693,43 грн, стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. 1 808,24 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 8986 від 02.10.2017 р. про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 73 391,30 грн, витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн, постановлено стягнути з нього основну винагороду виконавця у сумі 7 519,13 грн; постановою від 26.03.2018 р. стягнуто з нього на користь приватного виконавця 538,88 грн витрат на проведення виконавчих дій; постановою від 06.12.2018 р. виконавчий документ повернуто стягувачу. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2020 р. визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Протягом квітня-листопада 2018 р. із його заробітної плати стягнуто 14 501,67 грн, в тому числі: 12 693,43 грн в рахунок погашення заборгованості, 538,88 грн в рахунок витрат виконавчого провадження, 1 269,36 грн в рахунок винагороди виконавця. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. подано відзив на позовну заяву. Процесуальні дії Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.02.2023 р. позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про повернення стягненого за виконавчим написом передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали позовної заяви надійшли до суду 24.03.2023 р., 27.03.2023 р. передано судді (протокол автоматизованого розподілу справи між суддями). Ухвалою суду від 28.03.2023 р. відкрито провадження у справі. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставини цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права встановив наступні обставини. Фактичні обставини справи Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2020 р. у цивільній справі № 465/1625/18 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 02.10.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 8986. При винесенні рішення суд вважав встановленим, що 02.10.2017 р. приватним нотаріусом Завалієвим Артемом Анатолійовичем за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8986, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 73 391,30 грн, витрати за вчинення виконавчого напису у умі 1 800,00 грн. 07.03.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55954932; вирішено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 7 519,13 грн. 06.12.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надані позивачем платіжні доручення № 82 від 26.04.2018 р., № 84 від 26.04.2018 р., № 106 від 20.05.2018 р., № 9 від 11.06.2018 р., № 126 від 26.06.2018 р., № 17 від 26.06.2018 р., № 148 від 30.07.2018 р., № 170 від 20.08.2018 р., № 25 від 27.09.2018 р., № 26 від 27.09.2018 р., № 192 від 27.09.2018 р., № 215 від 30.10.2018 р., № 236 від 29.11.2018 р., довідка Департаменту промислового розвитку Львівської обласної державної адміністрації № 02-9 від 18.09.2020 р. свідчать про те, що у виконавчому провадженні ВП № 55954932 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 8986, виданим 02.10.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., [PERSON] було перераховано кошти у сумі 12 693,43 грн; відзив приватного нотаріуса Ільчишин Л.В. свідчить про те, що відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» компенсовані витрати виконавчого провадження пропорційно до суми боргу 1 269,36 грн основної винагороди приватного виконавця, 538,88 грн витрати виконавчого провадження. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другої означено статті положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15). Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що правова підстава, на якій були набуті стягувачем грошові кошти у сумі 12 693,43 грн, на теперішній час не існує, що правова підстава, на якій були набуті приватним виконавцем грошові кошти у сумі 1 808,24 грн, або 1 269,36 + 538,88, на теперішній час не існує. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справа доказів, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, втім підлягає задоволенню в частині перерахованих на користь стягувача коштів у сумі 12 693,43 грн. Щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. 1 808,24 грн, то суд вбачає, що позивач фактично оскаржує постанову приватного виконавця про стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, яка прийнята одночасно з відкриттям виконавчого провадження. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 р. у справі № 260/801/19, від 10.09.2020 р. у справі №120/1417/20-а, від 28.10.2020 р. у справі № 640/13697/19). Крім цього, аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця (відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 р. у справі № 160/5321/20, від 27.04.2021 р. у справі № 580/3444/20, від 03.06.2021 р. у справі № 640/17286/20, від 26.08.2021 р. у справі № 380/6503/20), отже приватний виконавець разом з відкриттям провадження повинен був вирішити питання про стягнення основної винагороди. Так, загальна сума заборгованості позивача за рішенням суду складала: 73 391,30 + 1 800,00 = 75 191,30 грн, а тому слід дійти висновку про правомірність визначення відповідачем у постанові про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди у сумі: 7 519,13 грн (75 191,30 х 10%). Отже відповідно до оскаржуваної постанови приватного виконавця остання здійснила лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення нею повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу, тому слід дійти висновку про те, що відповідач діяла правомірно, приймаючи оскаржувану постанову, а кошти у сумі 1 808,24 грн не є безпідставно набутими. Розподіл судових витрат У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial