Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 05 березня 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Руськополівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №16. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. А спільні їх діти вже досягли повноліття. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом подружнього життя між нею та відповідачем часто виникали різні сварки та непорозуміння. Перебуваючи у нетверезому стані чоловік ображав її у присутності дітей різними непристойними словами та навіть часто наносив побої. Не дивлячись на образи, вона неодноразово вибачала відповідачу, оскільки хотіла щоб діти росли у повноцінній сім`ї. Зараз діти вже повнолітні, але чоловік продовжує знущатись над нею. Вказує, що відносини між ними поступово погіршувались, в результаті цього, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися, не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Основною причиною розпаду сім`ї є те, що чоловік не поважає її, як свою дружину, затіває безпричинні сварки, не рахується з її думкою, принижує її. Спільне проживання стало нестерпним і неможливим. У зв`язку з наведеним просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Разом з позовною заявою 08 березня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] , будучи відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001608835 в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 1994 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Руськополівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №16, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 20 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районнного управління юстиції у Закарпатській області (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей, які є повнолітніми. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не підтримують нормальних сімейних стосунків та між ними присутня неприязнь та непорозуміння. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка\~наполягає на\~розірванні шлюбу\~з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами нормальних сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін, не заявлено. Відповідно до ст. 141 СК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненю сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved