Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О.О., про визнання недійсними договорів позики №б/н від 29.08.2019 р., договору іпотеки №2122 від 29.08.2019 р., договору іпотеки №2124 від 29.08.2019 р., скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та скасування записів про державну реєстрацію обтяження, який мотивовано тим, що 15.01.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] , укладено нотаріально-посвідчений договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 500000,00 грн, що еквівалентно станом на дату укладення договору 17844,40 дол. США, строком до 01.08.2019 р. Між [PERSON] і [PERSON] 15.01.2019 р. укладено нотаріально-посвідчений договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 500000,00 грн, що еквівалентно станом на дату укладення договору 17844,40 дол. США, строком до 01.11.2019 р. У зв`язку з неповерненням боргу та утворенням заборгованості по сплаті відсотків в квітні 2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовами про стягнення боргу з [PERSON] і [PERSON] . До суду з позовами про визнання договорів позики недійсними звернулись відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які мотивовані тим, що жодних договорів позики з [PERSON] вони не укладали. Рішенням Хмільницького районного суду Вінницької області від 29.12.2020 р. (справа №149/699/20) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 15.01.2019 р. в сумі 500000,00 грн, 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 6000,00 грн та 5050,00 грн судових витрат. В задоволенні позову [PERSON] про визнання договору позики недійсним відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.01.2021 р. Рішенням Хмільницького районного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. (справа №149/696/20) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу в розмірі 500000,00 грн, проценти за прострочення боргу в сумі 9800,00 грн, 5098,00 грн судового збору і 2250,24 грн витрат на проведення експертизи. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 р. (справа №149/696/20) рішення суду від 07.05.2021 р. змінено в частині стягнення судових витрат, відмовлено в стягненні витрат за проведення почеркознавчого дослідження в сумі 2250,24 грн. Згідно постанови Верховного Суду від 14.04.2022 р. (справа №149/696/20) рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за прострочення боргу в сумі 9780,82 грн замість 9800,00 грн, судові витрати 5098,00 грн замість 5096,69 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] рішення судів щодо повернення [PERSON] боргу не виконують. За заявою [PERSON] Хмільницьким РВП ГУНП у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 р. внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування (кримінальне провадження за №12022020210000039). Приватним виконавцем Гунько В.В. відкрито виконавчі провадження щодо примусового виконання рішень судів про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі, знаючи про наявність в них боргу по 500000,00 грн у кожного перед [PERSON] , та, маючи намір незаконно заволодіти отриманими коштами, не виконуючи взятих на себе зобов`язань ще в момент укладення зазначених договорів позики, з метою уникнення можливості стягнення суми боргу за рахунок власного майна, діючи недобросовісно, свідомо уклали фіктивні в простій письмовій формі договори позики грошових коштів в сумі по 500000,00 грн із своїми тещами, виконання яких забезпечили шляхом укладення нотаріально-посвідчених іпотечних договорів (договір іпотеки №2122 від 29.08.2019 р., договір іпотеки №2124 від 29.08.2019 р.), предметами яких є нерухоме майно (квартири), яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Просить визнати недійсними договори позики №б/н від 29.08.2019 р., договір іпотеки №2122 від 29.08.2019 р., договір іпотеки №2124 від 29.08.2019 р., скасувати записи про державну реєстрацію: іпотеки №33010134 від 29.08.2019; обтяження №33005741 від 29.08.2019; іпотеки №33011101 від 29.08.2019; обтяження №33006234 від 29.08.2019. (а.с. 1-6 т. 1) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Менчук М.В. позов підтримав за викладених у позовній заяві обстави, просить його задоволити. Додатково пояснив, що з метою ухилення від сплати боргу за рішеннями суду за рахунок свого майна, діючи недобросовісно, відповідач [PERSON] 29.08.2019 р. свідомо уклав в простій письмовій формі фіктивний договір позики в розмірі 500000,00 грн з тещею - [PERSON] , забезпечивши його іпотекою - квартирою по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] 29.08.2019 р. уклав фіктивний договір позики в розмірі 500000,00 грн з тещею - [PERSON] , забезпечивши його іпотекою - квартирою по [ADDRESS] . Виконати рішення суду про стягнення боргу на користь позивача з [PERSON] і [PERSON] не можливо, оскільки майно боржників - квартири, під іпотекою, і звернути стягнення на них не можливо. У відповідачів [PERSON] і [PERSON] є частки корпоративних прав в юридичних особах, проте встановити їх розмір приватному виконавцю не вдалось, бо на його запити юридичні особи інформації не надають. Вважає, що правочини щодо позики і іпотеки з тещами відповідачів [PERSON] і [PERSON] мають ознаки фраудаторних правочинів, тобто, вчинені боржниками на шкоду кредитору. Надав відповідь на відзив. (а.с. 197-200 т. 1) Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Пинзар І.В. позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Пояснив, що стороною позивача не доведено, що договори позики були фіктивними. У боржників крім квартир, що під іпотекою, є інше майно, в тому числі і корпоративні права. Приватним виконавцем не встановлено належним чином майновий стан боржників [PERSON] , [PERSON] на житло (квартири, в яких мешкають боржники з сім"ями), стягнення може здійснюватись в останню чергу. Позивачем не доведено факту порушення його прав правочинами, що оспорюються. В квартирах, що є предметами іпотеки проживають неповнолітні діти боржників. У разі передачі на реалізацію квартир має бути згода органу опіки і піклування на відчуження нерухомого майна, де проживають неповнолітні діти. Надав відзив, додаткові пояснення. (а.с. 148-154 т. 1, 10-14 т. 2) В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи. (а.с. 35-36 т. 2) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. (а.с. 37 т. 2) Третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О.О. в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи. (а.с. 33 зворот т. 2) Суд, з"ясувавши думку учасників справи, що з"явились, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів [PERSON] , [PERSON] і третьої особи - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової О.О. Вислухавши пояснення учасників справи, що з"явились, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2019 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., зареєстровано в реєстрі за №90, згідно якого позивач позичив відповідачу 500000,00 грн, що еквівалентно станом на 15.01.2019 р. 17844,40 дол. США, строком до 01.11.2019 р. (а.с. 10 т. 1) Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2020 р. (справа №149/699/20) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.01.2019 р. в сумі 500000,00 грн, 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 6000,00 грн та судові витрати в сумі 5050,00 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним відмовлено. (а.с. 11-12 т. 1) Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. (справа №149/696/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] 15.01.2019 р. укладено договір позики, за яким [PERSON] позичив у [PERSON] 500000,00 грн, що еквівалентно станом на 15.01.2019 р. 17844,40 дол. США, строком до 01.08.2019 р. Зазначеним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.01.2019 р. в сумі 500000,00 грн, проценти за прострочення боргу в розмірі 9800,00 грн, судові витрати в сумі 5098,00 грн та витрати за проведення почеркознавчого дослідження в сумі 2250,24 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним відмовлено. (а.с. 13-14 т. 1) На а.с. 15-17 т. 1 - копія постанови Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 р. (справа №149/696/20), якою змінено рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. в частині стягнення судових витрат, виключено з його резолютивної частини вказівку щодо стягнення з [PERSON] витрат за проведення почеркознавчого дослідження в сумі 2250,24 грн. На а.с. 18-22 т. 1 - копія постанови Верховного Суду від 14.04.2022 р. (справа №149/696/20), якою змінено рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. в частині стягнення 3% річних за прострочення боргу та судових витрат, стягнуто 9780,82 грн - 3% річних та 5096,69 грн судових витрат. Судом встановлено, що 29.08.2019 р. (за місяць до закінчення строку повернення боргу перед [PERSON] (01.11.2019 р.) за договором позики від 15.01.2019 р.) [PERSON] уклав договір позики з своєю тещею [PERSON] , згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 500000,00 грн, строком до 29.08.2022 р. Договір нотаріально не посвідчений. (а.с. 226 т. 1) В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позики від 29.08.2019 р. [PERSON] передав [PERSON] (іпотекодержатель) в іпотеку квартиру по [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстровано в реєстрі за №2122, в реєстрі заборон №10. Згідно п. 10.3. договору іпотеки від 29.08.2019 р. у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок вартості майна свої вимоги в повному обсязі. (а.с. 222-225 т. 1) З інформаційної довідки №307029112 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2022 р. вбачається, що квартира по [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] . Зазначена квартира під обтяженням: дата реєстрації 29.08.2019, іпотека №33010134 від 29.08.2019 (іпотечний договір від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстрований в реєстрі за №2122), обтяження №33005741 від 29.08.2019. (а.с. 26-27 т. 1) Відповідач [PERSON] є тещею відповідача [PERSON] , зазначене підтверджується: копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00036457450 від 10.08.2022 р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00036478759 від 12.08.2022 р. (а.с. 28 т. 1, 29 т. 1) 29.08.2019 р. (після закінчення строку повернення боргу - 01.08.2019 р. - за договором позики від 15.01.2019 р.) [PERSON] уклав договір позики з [PERSON] в особі [PERSON] , згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 500000,00 грн, строком до 29.08.2022 р. Договір нотаріально не посвідчений. Від імені [PERSON] договір укладав [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницькому міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 28.08.2019 р., зареєстровано за №777. (а.с. 221) В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позики від 29.08.2019 р. [PERSON] передав [PERSON] (іпотекодержатель) в іпотеку квартиру по [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ). Договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстровано в реєстрі за №2124, в реєстрі заборон №11. Від імені [PERSON] договір іпотеки укладав [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницькому міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 28.08.2019 р., зареєстровано за №777. Згідно п. 10.3. договору іпотеки від 29.08.2019 р. у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок вартості майна свої вимоги в повному обсязі. (а.с. 227-230 т. 1) З інформаційної довідки №307457708 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.08.2022 р. вбачається, що квартира по [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем [PERSON] . Зазначена квартира під обтяженням: дата реєстрації 29.08.2019, іпотека №33011101 від 29.08.2019 (іпотечний договір від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] і [PERSON] в особі [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстрований в реєстрі за №2124); обтяження №33006234 від 29.08.2019. (а.с. 31-32 т. 1) [PERSON] є тещею [PERSON] , зазначене підтверджується: копіями повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00036506600 від 15.08.2022 р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00036506610 від 15.08.2022 р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00036506697 від 15.08.2022 р., повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00036506645 від 15.08.2022 р. (а.с. 33 т. 1, 34 т. 1, 35-36 т. 1, 37 т. 1) На а.с. 232-234 т. 1 - Форма ОК - 5, відповідно до якої розмір пенсії [PERSON] за 2019 р. становить 69110,33 грн. Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] про вчинення відповідачами [PERSON] , [PERSON] кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 3 КК України відкрито кримінальне провадження №12022020210000039. (а.с. 23 т. 1) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Гуньком В.В. з виконання виконавчого листа №149/699/20, виданого Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області 24.02.2021 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 15.09.2021 р. в сумі 500000,00 грн, об`єднано виконавчі провадження №69608472, №69610105, №69611051 у зведене виконавче провадження №69612393. (а.с. 25 т. 1) 12.08.2022 р. відкриті виконавчі провадження №69636699, №69637205, №69637893 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 15.01.2019 р. в сумі 500000,00 грн, 3% річних за прострочення боргу в розмірі 9780,00 грн та судових витрат в сумі 5096,69 грн, які об"єднано у зведене виконавче провадження №69638195. (а.с. 155-156 т. 1, 159-160 т. 1, 163-164 т. 1, 167-168 т. 1) Постановами приватного виконавця у виконавчих провадженнях №69932177, №69608472 від 21.09.2022 р., 27.09.2022 р. накладено арешт на майно боржників [PERSON] , [PERSON] (а.с. 169-170 т. 1, 171-172 т. 1) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно ст. 202 ч. 1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ч. 1 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ч. 1 абз. 1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ст. 207 ч. 2 абз. 1 ЦК України). Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ч. 1, 2, 3, 6 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Загальними засадами цивільного законодавства згідно ст. 3 ч. 1 п. 6 ЦК Україна є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 13 ч. 3 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. В постанові Верховного Суду від 03.07.2019 р. (справа №369/11268/16-ц) зазначено, що у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Верховного Суду у постанові від 28.02.2019 р. (справа №646/3972/16-ц) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст. 228 ЦК України. Постановою Верховного Суду від 10.05.2023 р. (справа №755/17944/18) встановлено, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Згідно постанови Верховного Суду від 27.01.2022 р. (справа №904/5693/20 (904/4523/21) будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Цивільні й господарські відносини, у межах яких передбачається виконання обов`язку боржника в майбутньому без забезпечення такого боргу, ґрунтуються в основному на довірі учасників відносин до свого контрагента, а також на впевненості в можливості захистити свої майнові права в спосіб, передбачений законом, зокрема через суд. Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №3-95/2020(193/20) від 28.04.2021 р. оцінюючи домірність припису ч. 3 ст. 13 ЦК України, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису ч. 1 ст. 68 Конституції України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Договори позики між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та позивачем [PERSON] укладались в один день - 15.01.2019 р., відповідачі оспорювали зазначені договори, рішенням судів відмовлено у визнанні недійсними договорів позики від 15.01.2019 р., заборгованість відповідачами перед позивачем добровільно не погашена, до закінчення строку виконання зобов`язань за договорами позики від 15.01.2019 р. відповідачі уклали в один день 29.08.2019 р. договори позики на такі ж суми, як і їхні борги перед позивачем [PERSON] (по 500000,00 грн), зі своїми тещами, виконання договорів позики з тещами забезпечили своїм ліквідним майном - квартирами, на яке можна буде звернути стягнення, суд вважає, що зазначені договори позики від 29.08.2019 р. та договори іпотеки від 29.08.2019 р. укладені на шкоду кредитора [PERSON] і мають ознаки фраудаторних правочинів, зазначені договори порушують права позивача. Поведінка відповідачів свідчить про ухилення від виконання рішень Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2020 р. (справа №149/699/20) і Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2021 р. (справа №124/696/20), якими стягнуто з відповідачів [PERSON] , [PERSON] борг на користь [PERSON] в сумі по 500000,00 грн з кожного. Враховуючи викладене, позов необхідно задоволити, визнати недійсними договір позики б/н від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] і [PERSON] ; договір позики б/н від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в особі [PERSON] ; іпотечний договір від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстрований в реєстрі за №2122; іпотечний договір від 29.08.2019 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в особі [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., зареєстрований в реєстрі за №2124. Скасувати записи про державну реєстрацію: іпотеки №33010134 від 29.08.2019 р.; обтяження №33005741 від 29.08.2019 р.; іпотеки №33011101 від 29.08.2019 р.; обтяження №33006234 від 29.08.2019 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача по 992,40 грн і по 124,05 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved