Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У вересні 2019 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 01.05.2018 року постачає КП «Київтеплоенерго». Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, яка станом на 1 вересня 2019 року складає 32393,60 грн.. Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив вказану вище суму боргу, чим прострочив виконання зобов`язання, останній зобов`язаний відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України також сплатити інфляційні втрати у розмірі 861,96 грн. та 3% річних у розмірі 634,63 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 32393,60 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 861,96 грн., три відсотки річних у розмірі 634,63 грн., та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 16 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 37-38). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року за № 407 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням із посади судді [PERSON] , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. (а.с. 51-52). Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 15 червня 2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Плахотнюк К.Г. 6 лютого 2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, призначено судове засідання (а.с. 54). 10 квітня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача (а.мс. 55-56), в якій він уточнив позовні вимоги, зазначивши, що після подання позовної заяви до суду відповідачем було частково сплачено заборгованість за послуги з централізованого опалення, тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5396 грн. Проте, порушення відповідачем строків оплати призвело до звернення з позовом до суду, період прострочення зобов`язання не змінився, в зв`язку з чим три відсотки річних та інфляційна складова боргу залишаються без змін. В судових засіданнях 10 квітня 2023 року та 29 травня 2023 року сторони відсутні, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерного енергопостачальною компанією «Київенерго» (а.с. 6-7), КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). Мешканцям будинку по [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». З наданих позивачем копій корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення (а.с. 9-10), акту прийняття теплового вузла обліку (а.с. 11), акту про готовність вузла комерційного обліку до роботи (а.с. 12), звітів за період з 21.10.2018 по 30.10.2018 (а.с. 13) та за період з 18.01.2019 по 22.02.2019 (а.с. 17), відомостей спожитої теплової енергії (а.с. 14-16, 18-19), встановлено, що для будинку [ADDRESS] безперебійно надавались послуги з централізованого опалення. Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, з 01.05.2018, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV. На виконання вимог Закону від 24.06.2004 КП «Київтеплоенерго» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085) (а.с. 33). Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 16 жовтня 2019 року ( а.с. 35) [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 4 лютого 1997 року по теперішній час (а.с. 35). Проте, як зазначив в позовній заяві позивач, в квартирі [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] , який є споживачем послуг з централізованого опалення. Відповідач, не надавши відзив на позовну заяву, не спростував вказану обставину. Згідно з розрахунками позивача сума заборгованості за послуги з централізованого опалення за вказаною адресою перед позивачем за період з 01 жовтня 2018 року до 31 серпня 20194 року становила 32393 грн (а.с. 4). Проте, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за вказані послуги позивачем було зменшено позовні вимоги в частині заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, які станом на 1 квітня 2023 року становлять 5396 грн. (а.с. 55-56). Відповідно до ст.ст. 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що зобов`язання не виконувалось відповідачем належним чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційної складової заборгованості за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з жовтня 2018 по серпень 2019 року в розмірі 1496,59 грн., в тому числі: 861,96 грн. - інфляційних втрат та 634,63 грн. - трьох процентів річних, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 5). Оскільки, як зазначив позивач та не спростував відповідач, останній частково погасив заборгованість за надані послуги після відкриття провадження в справі, тому період прострочення виконання зобов`язання не змінився. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с. 34). Вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved