Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб позивачкою та [PERSON] , який було зареєстровано 07.06.2008 року Вільшанською селищною радою, Дергачівського району, Харківської області, актовий запис №10. 10.05.2023 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Представник позивачки у позові зазначив про розгляд справи за відсутності його та [PERSON] .. 22.05.2023 року відповідач надав заяву про визнання позову, просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заява про визнання позову надано відповідачем до розгляду справи по суті, а саме не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 07.06.2008 року Вільшанською селищною радою, Дергачівського району, Харківської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від вище вказаного шлюбу є діти - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Шлюб позивачки з відповідачем виявився невдалим, погіршилися відносини, що призвело до їх фактичного припинення. Примирення неможливе, подальше збереження сім`ї та шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дітей відсутній. Зважаючи на все вище вказане, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позові представник позивачки просив стягнути судовий збір з відповідача. Беручи до уваги вказане в позові позивачем, суд вважає за необхідне стягнути 50 % суми сплаченого при поданні позову судового збору з відповідача на користь [PERSON] . Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved