Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 36998,73 грн, витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 3000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн, витрати по оплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2021 водій [PERSON] , керуючи тролейбусом «БОГДАН», бортовий номер 3370 , під час зміни напрямку руху не переконався що це буде безпечно, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу. В результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. На момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із КП «КИЇВПАСТРАНС» і виконував свої трудові обов`язки водія тролейбуса «БОГДАН», бортовий номер 3370 . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.02.2022 року у справі № 752/25816/21 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано [PERSON] . Згідно Акту виконаних робіт №1285802_ВН_259890 від 26 серпня 2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ««MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , склала 34 575,10 грн. Окрім цього позивачем були понесені витрати у розмірі 2 423,63 грн, згідно Акту виконаних робіт №1285805_ВН_260788 від 08 вересня 2022 року. За проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу позивачем було сплачено 3000,00 грн. Також позивач у позові вказує, що окрім матеріальної шкоди їй було завдано і моральну шкоду. Обґрунтовуючи завдану моральну шкоду позивач вказує, що належний їй автомобіль був не просто транспортним засобом і основним засобом пересування, але і ціллю, досягнення якої в свій час потребувало кропіткої праці, а тому пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачу душевні страждання та негативно вплинуло на її моральний стан. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 6 000,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд про задоволення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 30.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач послався на таке. В наслідок ДТП було пошкоджено три деталі автомобіля, які потребували заміни, а саме: крило передне ліве, накладка корпусу лівого дзеркала та хромовий ущільнювач скла передніх лівих дверей. Завдані пошкодження жодним чином не вплинули на роботу автомобіля та його використання позивачем. Позивач не надала належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності моральної шкоди та її розміру. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не співмірний з реальною складністю справи та не відповідає критерію розумності. На підставі зазначеного, представник відповідача у відзиві просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат на правничу допомогу. У встановлений судом строк пояснення від третьої особи до суду не надійшли. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.06.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса «БОГДАН», бортовий номер 3370 , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.02.2022 року у справі № 752/25816/21 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано [PERSON] . Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] (третя особа) вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП, яке відбулось 09.06.2021. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №287/07-22 від 09.06.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 22448,05 грн; вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 28422,40 грн. За проведення експертного дослідження позивач сплатила 3000,00 грн, що підтверджується копією квитанції №6983298 від 21.07.2022. Згідно Акту виконаних робіт №1285802_ВН_259890 від 26 серпня 2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ««MAZDA 6», реєстраційний номер [NUMBER] , склала 34 575,10 грн. Окрім цього позивачем були понесені витрати у розмірі 2 423,63 грн, згідно Акту виконаних робіт №1285805_ВН_260788 від 08 вересня 2022 року. Вбачається, що на момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах із КП «КИЇВПАСТРАНС» і виконував свої трудові обов`язки водія тролейбуса «БОГДАН», бортовий номер 3370 , що не заперечується відповідачем. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідних висновків дійшов у своїй постанові Верховний суд України по справі № 638/11853/15-ц від 22.06.2017 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями ч.1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка відбулась 09.06.2021, позивачу була завдана майнова шкода, що в загальному розмірі становить 39998,73 грн, яка складається із: вартості відновлювального ремонту транспортного засобу згідно Акту виконаних робіт від 26 серпня 2022 року в сумі 34 575,10 грн, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу згідно Акту виконаних робіт від 08 вересня 2022 року в сумі 2423,63 грн, витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в сумі 3000,00 грн. Позивачем доведено та документально підтверджено понесення вказаних витрат. Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 39998,73 грн, є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Обґрунтовуючи завдану моральну шкоду позивач вказує, що належний їй автомобіль був не просто транспортним засобом і основним засобом пересування, але і ціллю, досягнення якої в свій час потребувало кропіткої праці, а тому пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачу душевні страждання та негативно вплинуло на її моральний стан. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 6 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями третьої особи, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 09.06.2021 відбулась ДТП, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, останній було завдано певні моральні страждання, однак вважає, що визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останній моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 2000,00 грн. З огляду на зазначене позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн слід зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копії таких документів: договір про надання правничої допомоги №01/02/22-ЮП/ІL від 01.02.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Конюшко Д.Б.; акт виконаних робіт №1 до договору про надання правничої допомоги №01/02/22-ЮП/ІL від 01.02.2023, який містить розрахунок вартості робіт на загальну суму 12000,00 грн; квитанції про оплату юридичних послуг на загальну суму 12000,00 грн (№7202549 від 02.02.2023, №7212986 від 13.02.2023); ордер на надання правової допомоги, виданий адвокатом Конюшко Д.Б. на ім`я [PERSON] ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; посвідчення адвоката. Відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу посилаючись на неспівмірність заявленої позивачем суми із складністю цієї справи. У постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження порушення позивачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, неспіврозмірності розміру таких витрат та складності цього спору. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial