Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] в особі представника через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила суд збільшити розмір аліментів, які рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1000 гривень, до розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що вона перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 22 липня 2011 року та який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час неповнолітня донька сторін [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та збалансованому харчуванні, новому одязі. У зв`язку з чим призначених коштів у розмірі 1 000,00 грн. є недостатньою сумою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6-18 років з 01.01.2023 року збільшився до 1416 гривень. З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки до розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] . На даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а саме одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, та не має змоги сплатити у разі потреби її лікування, переїхати та перебувати в більш безпеченому місті на території України, сплачувати репетиторів для вивчення шкільних предметів, які надаються онлайн з періодичністю в державній школі. Донька відповідача, [PERSON] , власного доходу немає. Позивач постійного та достатнього для отримання себе та дитини також немає. Натомість відповідач є військовослужбовцем, який має постійний та достатній дохід для забезпечення дитини передбаченою законодавством сумою коштів. З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрала судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило її звернутись до суду з відповідною позовною заявою про збільшення розміру аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 03 березня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року у зв`язку із усуненням недоліків та отриманням відповіді про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Гребенюк Б.В., у судове засідання не з`явилися, натомість позивач через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила цивільну справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення листа з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході судового розгляду встановлено, що з 22 липня 2011 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 673 та який в подальшому було розірвано рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року стягувато з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією відповідно до закону. З приводу заявлених вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів, суд виходить з наступного. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань стосовно дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В силу ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року (станом на дату звернення до суду із позовною заявою) становить 2833,00 гривень. Стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Однак, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові за № 6-143цс13 від 05.02.2014 року. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. При цьому, прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Враховуючи вищенаведені обставини, а також право дитини на достатній життєвий рівень, зміну обставин нарахування аліментів, з урахуванням ст. 192 СК України, суд доходить висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , має передбачений законом обов`язок щодо її утримання, принаймні у мінімальному розмірі, і не повинен покладати весь матеріальний тягар на позивача з утримання їхньої дитини. На думку суду, розмір аліментів, що визначений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, на даний час є недостатнім для забезпечення потреб дитини та її гармонійного розвитку та підлягає збільшенню. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому слід врахувати приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивач звільнена від сплати судового збору. За таких обставин з відповідача на користь держави належить стягнути 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved