Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

До суду звернувся позивач з вимогами до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про стягнення відшкодування. В обгрунтування позову зазначив, що 27 червня 2017 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив по справі №219/11388/16-ц, провадження №2/219/473/2017 Заочне рішення за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк», код за ЄДРПОУ 14360570, до відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , про стягнення кредитної заборгованості, згідно якого задовольнив позов частково, a саме: стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 84945,18 коп., до складу якої входять заборгованість за кредитом 15560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69384,91 грн., а також стягнув на відшкодування судових витрат позивача суму 1274,18 грн В межах ВП №55163179 протягом періоду з 01.06.2018 р. по 01.07.2019 р. з пенсії [PERSON] була утримана і перерахована стягувачу сума 8805,42 грн. (вісім тисяч вісімсот п?ять гривень 42 коп.). Справа розглядалась на протязі 2019- 2020 років. 09.09.2020 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення по справі №219/11388/16-ц, провадження № 2/219/380/2020 за позовом ПАТ «К «Приватбанк" до відповідача [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості, згідно якого задовольнив позов частково, а саме: стягнув заборгованість за договором №б/н від 07.05.2012 року в загальному розмірі 32 424,27 грн., яка складається з: заборгованісті за кредитом 15560,27грн. та заборгованісті по процентам за користування кредитом 16864,00 грн., надалі за текстом Рішення від 09.09.2020 р. В іншій частині позову відмовив. В результаті розгляду апеляційної скарги Донецький апеляційний суд виніс Постанову від 02.12.2020 №219/11388/16-ц, в якій було зазначено, що Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2020 в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом - скасовано. В задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом - відмовлено. В задоволенні заяви [PERSON] про поворот виконання заочного рішення - відмовлено. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з АТ КБ "Приватбанк" виплачені кошти, в розмірі 8 8805, 42 грн. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Писанця В.А. від 05.02.2021 справу за вказаним позовом призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.09.2021 справу за казаним позовом прийнято до провадження судді Новака Р.В. за правилами (загального) позовного провадження. Ухвалою суду від 25.10.2022 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 22.05.2023 до суду від представника відповідача були надані письмові пояснення, в яких представник позов не визнавав, оскільки, на його думку позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав. Розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. В судове засідання позивач не з`явився, подавав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.05.2012 р. в сумі 84945 /вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять/ грн. 18 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 15 560,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69 384,91 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.07.2019 року, скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 27 червня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. 09.09.2020 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором №б/н від 07.05.2012 року в загальному розмірі 32 424,27 грн., (тридцять дві тисячі чотириста двадцять чотири гривні 27 копійок), яка складається з: заборгованості за кредитом 15 560,27 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом 16 864,00 грн. Так, як на правову підставу для звернення до суду з даним позовом, [PERSON] вказує, що відповідно частини 1 статті 1212 глави 83 ЦК України, якою визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. В даному випадку права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого саме статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може бути застосований самостійно на підставі статті 1212 ЦК України шляхом подання кондикційного позову (постанова Верховного Суду України у справі від 02.03.2016 № 6-3090цс15). Разом з тим, зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (постанова Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі № 6-122 цс14). Так, кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - нормами процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права. Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року №3-p/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав. Приписами п. 3 ч. 1 ст. 444 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю. Частиною 9 ст. 444 ЦПК України встановлено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення. Разом з тим, Постановою Донецького апеляційного суду від 02.12.2020 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про поворот виконання заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2017. Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована до спірних правовідносин. Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640cвo18). В противагу чому, поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивачу відмовлено в задоволенні заяви про поворот виконання заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2017 року, зважаючи на характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позивач обрав не належний спосіб захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові, про що зазначено у Висновоку Великої Палати ВС (постанова від 6 квітня 2021 року у справі №910/10011/19). У відповідності до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. 3 огляду на викладене,

Outcome: dismissed