Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц від 16.09.2015 задоволено позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2015, до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] ; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На виконання даного рішення суду 09.10.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц видано виконавчий лист, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48986239 від 15.10.2015. Після винесення рішення суду про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача, погіршилось його матеріальне становище, стан здоров`я, виникли інші обставини, що є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, в рішенні Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц від 16.09.2015 встановлено те, що, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка здорова, перебуває на утриманні матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який здоровий, працездатний, інших утриманців не має, та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , визначений самими сторонами по справі, а саме: в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 14.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у [PERSON] народилась донька [PERSON] . Відповідно до довідки про відсутність індивідуальних відомостей про особу від 26.12.2022 з Пенсійного фонду України та довідки від 26.12.2022 з Вінницького міського центру зайнятості, [PERSON] не працює та на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Натомість [PERSON] є учнем ВПУ № 11 м. Вінниці з 01.09.2022 до 30.06.2023 за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів», денна форма навчання. З вересня 2022 року до січня 2023 року щомісячно отримує стипендію в розмірі 1250 грн. Також у вересні 2022 року його дружина [PERSON] припинила отримувати 6500 грн доходу, має єдиний дохід стипендію в розмірі 1250 грн в місяць. В довідці ВПУ № 11 м. Вінниці вказано, що навчання [PERSON] завершується 20.01.2023, тому з цього часу вона припинила отримувати стипендію. Після призначення аліментів у нього з`явився інший утриманець малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , погіршилось його матеріальне становище, адже розмір його доходу при навчанні на денній формі складає виключно стипендія в розмірі 1250 грн. Також з часу призначення аліментів у [PERSON] погіршився стан здоров`я. При проведенні обстеження на системі рентгенографічній діагностичній «Bucky Diagnost» зроблено такий висновок: «рентгенознаки лівобічного сколіозу грудного відділу хребта ІІ ст., дисплатичного остеохондрозу, кіфозу». Згідно з медичним висновком від 18.12.2018, йому встановлений попередній діагноз: «вертеброгенна торакалгія на фоні остеохондрозу хребта, загострення, помірно виражений больовий синдром; сколіоз І ст.». Факт погіршення стану здоров`я також підтверджується рядом інших медичних висновків від 18.12.2022. Таким чином, доведеним є зміна матеріального становища платника аліментів у зв`язку з появою дитини [PERSON] , [INFO] , погіршення його матеріального становища, відсутність можливості працювати через навчання на денній формі і погіршення стану здоров`я. Отже, наявні законні підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). Тому просить зменшити визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області № 128/3194/15-ц від 16.09.2015 розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] ; повернути до суду виконаним станом на день набрання законної сили рішення суду у даній справі виконавчий лист, виданий 09.10.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц від 16.09.2015; стягнути з відповідача на користь позивача усі судові витрати. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2023 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 28.03.2023 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що обгрунтовуючи заявлені позивачем вимоги, позивач посилається на обставини, що виникли після прийняття Вінницьким районним судом Вінницької області рішення від 16.09.2015 про стягнення з нього аліментів, та які, на думку позивача, являються підставою для зменшення розміру аліментів, зокрема, зазначає про зміну його сімейного стану, погіршення матеріального становища та стану здоров`я. Надані позивачем довідки з Пенсійного фонду України та з Вінницького міського центру зайнятості не підтверджують скрутного матеріального становища позивача, адже таке становище визначається на підставі сукупності доказів і при цьому враховується наявність у платника аліментів іншого майна (автомобілі, земельні ділянки, отримання доходів в якості орендної плати, депозитних вкладів). Позивач не перебуває в скрутному матеріальному становищі, про що свідчить наявність у нього права власності на ряд рухомого та нерухомого майна, а саме: на земельну ділянку площею 0,25 га, право власності на яку було зареєстровано 28.02.2023, на земельну ділянку площею 0,15 га, право власності на яку було зареєстровано 28.02.2023, на земельну ділянку площею 1,7219 га, право власності на яку було зареєстровано 22.12.2020, на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,2616 га, право власності на яку було зареєстровано 22.12.2020, на земельну ділянку площею 0,175 га, право власності на яку було зареєстровано 22.12.2020, на земельну ділянку площею 1,7219, право власності на яку було зареєстровано 26.03.2016, і яка перебуває в оренді, на житловий будинок загальною площею 76,1 кв.м, розташований у [ADDRESS] . Крім того, позивач 14.03.2020 набув у власність транспортний засіб «RENAULT MEGANE» 2016 року випуску, який перебуває у його власності на даний час. Наявність у власності позивача такої кількості об`єктів нерухомого та рухомого майна спростовують його твердження про скрутний матеріальний стан. Надані суду акти медичних обстежень позивача, а також результати проведених лабораторних досліджень лише вказують на те, що він відповідально ставиться до свого стану здоров`я, однак будь-яким чином не підтверджують той факт, що позивач не може працювати за станом здоров`я та надавати кошти на утримання їхнього неповнолітнього сина. Факт народження в позивача, як платника аліментів, [INFO] доньки [PERSON] в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20. Син [PERSON] , [INFO] , проживає з нею у найманому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , так як власного житла вона не має. Усі обов`язки щодо його виховання та утримання, за винятком коштів, які сплачує позивач, вона несе самостійно. Разом з тим на належне утримання сина, якому на даний час виповнилося 15 років, потрібні значні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, забезпечення освітнього процесу. Крім того, [PERSON] хворіє, у лютому 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні, тому потребує покращеного харчування та догляду. В лютому 2022 року вона втратила роботу, тому має лише тимчасові незначні доходи. Зменшення розміру аліментів, які позивач сплачує на утримання сина, не відповідатиме інтересам дитини, оскільки син підростає і потребує збільшення витрат, пов`язаних з його навчанням та розвитком. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати. 03.04.2023 від представника позивача [PERSON] адвоката Піпка А.М. надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що відповідач фактично не заперечує зміни сімейного стану позивача з моменту прийняття рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3194/15-ц. Проте відповідач вважає, що такі обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів, відповідно до позиції Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 28.05.2021 (справа № 715/2073/20). Однак у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 727/1599 від 14.12.2022 зроблено правовий висновок, який є останнім і підлягає застосуванню судами, зокрема, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Матеріальне становище [PERSON] значно погіршилось, розмір доходів його і дружини не дає можливості належним чином утримувати сім`ю. Тому виникла потреба у зменшенні розміру аліментів на утримання старшого сина [PERSON] . Відповідач жодним чином не спростовує вищевказані обставини, а натомість повідомляє, що позивач не перебуває у скрутному матеріальному становищі, про що свідчить наявність у нього на праві власності ряду рухомого та нерухомого майна. Закон пов`язує можливість зменшення аліментів не з тим, що позивач перебуває, як висловився відповідач, у скрутному матеріальному становищі, а зі зміною матеріального стану в сторону погіршення. Позивач надав докази того, що з 01.09.2022 відбулась зміна його матеріального стану, адже єдиним його джерелом доходу через вступ на денну форму навчання до навчального закладу стала стипендія в розмірі 1250 грн. Відповідач жодним чином не спростував такий розмір доходу позивача. Надана відповідачем інформаційна довідка № 325567135 від 13.03.2023, договір дарування від 15.02.2008, свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.03.2016 і від 22.12.2020 підтверджують те, що вказане відповідачем майном позивач придбав в порядку дарування та спадкування, а інші земельні ділянки позивач отримав в порядку безоплатної приватизації. Тобто придбання нерухомого майна за договором купівлі-продажу чи за іншими правочинами за плату позивач не здійснював, тому отримання майна у спадщину, в порядку безоплатної приватизації жодним чином не підтверджує рівень доходу позивача. Також не впливає на рівень доходу позивача наявність у його власності транспортного засобу «RENAULT\~MEGANE»\~2016\~року випуску,\~набутого у\~власність 14.03.2020\~за 49000,00\~грн,\~що підтверджує\~відповідь ТСЦ\~МВС №\~31/2/0541-1459\~від 30.03.2023.\~Для придбання\~даного автомобіля\~позивач мав\~певний дохід\~від здачі\~в оренду\~належної йому\~земельної ділянки.\~З початку\~навчання на\~денній формі,\~внаслідок погіршення\~стану здоров`я єдиним доходом позивача залишилася стипендія та вказана орендна плата, яка в 2022 році становила 7600,00 грн. Щодо погіршення стану здоров`я позивача відповідач їх по суті не заперечує, а лише вказує на те, що позивач відповідально ставиться до свого здоров`я, однак, на погляд відповідача, не підтверджує те, що позивач не може працювати. Закон не пов`язує можливість зменшення розміру аліментів саме з погіршенням стану здоров`я платника аліментів, а не виключно з втратою особою працездатності, тоді як надані докази доводять те, що стан здоров`я позивача дійсно погіршився, хоч йому і не встановлено групу інвалідності. Разом з тим це вимагає від позивача додаткових витрат на власне лікування. Відповідач на підтвердження найму житлового будинку надала договір найму (оренди) приватного будинку від 22.11.2019, укладений відповідачем з [PERSON] , предметом якого в п. 1.1 визначено тимчасова здача в найм (оренду) на платній основі житлового приміщення у вигляді 2-х кімнатного приватного будинку загальною площею 48,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , тоді як її зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, сама відповідач визнає те, що не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] не має права власності в цілому на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує інформаційна довідка № 327247393 від 28.03.2023, за якою їй належить лише 1/2 частка цього будинку. Згідно з п. 4.1 даного договору, термін його дії з 22.11.2019 до 22.11.2023, тобто більше трьох років, а згідно з вимогами ст.ст. 793, 794 ЦК України, договори найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі, а якщо ж такий договір укладено строком на три роки і більше, такий договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Отже, договір найму (оренди) приватного будинку від 22.11.2019 є нікчемним. Більше того, відповідач не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона сплачує щомісячно 5000,00 грн за найм вищевказаного житлового будинку. Не відповідають дійсності доводи відповідача про те, що через перенесене у лютому 2023 року захворювання син [PERSON] потребує покращеного харчування, адже надана відповідачем виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 1531 вказує на те, що він потребує не покращеного, а раціонального харчування, прогулянки на свіжому повітрі і нагляд сімейного лікаря. Відповідач не надала доказів додаткових витрат на раціональне харчування, а натомість надала нечитабельні товарні чеки Кіндерленд-Бершадь, з яких не вбачаються витрати на раціональне харчування дитини, яке було рекомендовано. Таким чином, відповідач не надала належних доказів на підтвердження того, що аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача не являються необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 15.05.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Ткач І.І. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що безсумнівним є факт народження у позивача доньки [PERSON] , [INFO] , однак сам по собі факт народження у позивача другої дитини від іншого шлюбу не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які позивач сплачує на утримання сина [PERSON] , [INFO] , оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що його майновий (матеріальний) стан змінився у сторону погіршення настільки, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, який було визначено рішенням суду. Той факт, що позивач офіційно не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості без надання доказів вжиття заходів щодо працевлаштування, відсутності об`єктивної можливості відшукання інших джерел доходу, не може бути доказом об`єктивної зміни матеріального стану позивача, що б унеможливлювало сплату аліментів у раніше визначеному розмірі. Навчання позивача, якому на момент звернення до суду виповнилося 34 роки, у ВПУ № 11 м. Вінниця за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів» на денній формі навчання являється його власним волевиявленням, оскільки об`єктивної необхідності у такому навчанні позивачем не доведено. Дане навчання триватиме до 30.06.2023. Разом з тим позивачем при поданні позовної заяви до суду надано завідомо неправдиві відомості, що єдиним джерелом його доходу є стипендія в розмірі 1250 грн. Однак після надання до суду стороною відповідача відзиву на позовну заяву, до якої долучено докази наявності у позивача на праві власності шести земельних ділянок, у відповіді на відзив позивач вже зазначив про те, що «мав певний дохід від здачі в оренду належної йому земельної ділянки, яка в 2022 році становила 7600 грн». Крім того, у позивача на праві власності наявні ще дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яких він має можливість господарювати самостійно або передати в оренду третім особам та отримати дохід. Факт отримання позивачем у власність земельних ділянок вже сам по собі підтверджує, що матеріальне становище позивача не погіршилося, а навпаки поліпшилося. Крім того, відповідно до інформації, наданої ТСЦ МВС № 0541 № 31/2/0541-Т-15 від 18.03.2023, 14.03.2020 позивач набув у власність транспортний засіб «RENAULT\~MEGANE» 2016 року випуску, який перебуває у його власності на даний час, та який, як зазначив позивач, вартує 49000 грн. Відповідно до наданого Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні ВП №48986239, станом на 28.02.2023 за позивачем наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1152,86 грн, що свідчить про те, що позивач сплачує суми аліментів у визначеному розмірі та в змозі їх сплачувати регулярно. За станом здоров`я позивач є молодою, здоровою та працездатною людиною, може працювати та утримувати всіх своїх дітей, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. В судове засідання 16.05.2023 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Піпко А.М. попередньо через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій з метою уникнення затягування розгляду справи просить вирішити її за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ткач І.І. також попередньо через систему «Електронний суд» подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника за наявними у справі матеріалами, у задоволенні позовної заяви просить відмовити у повному обсязі. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 16.05.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши пояснення та думки учасників справи, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2015 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено; вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2015, і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] (а.с. 56-57). Постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 48986239 від 15.10.2015 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 128/3194/15-ц, виданого 09.10.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2015 до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2021, [PERSON] та [PERSON] 14.07.2021 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 1536 (а.с. 15). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2021, [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). З копії довідки № 380 від 09.12.2022 убачається, що [PERSON] є учнем ВПУ № 11 м. Вінниці з 01.09.2022 до 30.06.2023 за професією «Слюсар по ремонту колісних транспортних засобів», денна форма навчання (а.с. 17). Відповідно до копії довідки № 02-18/2231 від 26.12.2022, [PERSON] не зареєстрований як безробітний у Вінницькому міському центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України (а.с. 18). Згідно з копіями довідок про доходи [PERSON] , загальна сума доходів за період з вересня 2022 року по листопад 2022 року за винятком аліментів становить 3750 грн, за період з грудня 2022 року по січень 2023 року 2555 грн (а.с. 19, 20). З копії довідки про відсутність індивідуальних відомостей про особу від 26.12.2022 убачається, що за вказаними параметрами, а саме: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , серія та номер паспорта [NUMBER] , відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, в Реєстрі застрахованих осіб відсутні (а.с. 21). З копії довідки № 396 від 16.12.2022 убачається, що [PERSON] є ученицею ВПУ № 11 м. Вінниці з 01.09.2021 до 20.01.2023 за спеціальністю «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», денна форма навчання (а.с. 22). З копії довідки про доходи [PERSON] убачається, що загальна сума доходу за період з липня 2022 року до грудня 2022 року за винятком аліментів становить 8723,75 грн (а.с. 23). З копії виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування убачається, що [PERSON] з першого до дев`ятого місяця 2022 року отримувала дохід у розмірі 6500 грн на місяць (а.с. 24). Відповідно до копії довідки № 02-13/2230 від 26.12.2022, [PERSON] не зареєстрована як безробітна у Вінницькому міському центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України (а.с. 25). З копій результатів обстеження у медичному центрі «Альтамедика» убачається, що [PERSON] має такі діагнози: вертеброгенна торакалгія на фоні остеохондрозу хребта, лейкоцитурія неясного генезу, рентгенознаки лівобічного сколіозу грудного відділу хребта ІІ ст., диспластичного остеохондрозу, кіфозу (а.с. 26-33). Згідно з копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.03.2023 № 325567135, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 0520683500:02:003:0408 на підставі рішення Вінницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність від 28.01.2022; [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 0520683500:02:003:0410 на підставі рішення Вінницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність від 28.01.2022; [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0151 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; [PERSON] є власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами загальною площею 76,1 кв.м на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; [PERSON] є власником 1/2 земельної ділянки площею 1,2616 га, кадастровий номер 0510100000:01:130:0063 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,175 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:0911 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0153 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 26.03.2016; [PERSON] є орендодавцем земельної ділянки площею 1,7219 га на підставі договору оренди землі, укладеного 01.05.2016 між [PERSON] та ТОВ «Малі Крушлинці» (а.с. 81-83). Відповідно до копії відповіді від 18.03.2023 № 31/2/0541-Т15а/з, станом на 15.03.2023, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE» 2016 року випуску, дата набуття власності 14.03.2020 (а.с. 84). З копії відповіді з Вінницького відділу Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.03.2023 та копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів убачається, що заборгованість [PERSON] з 01.05.2018 до 28.02.2023 становить 1152,86 грн (а.с. 85-92). Згідно з копією виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, [PERSON] у першому місяці 2022 року отримала дохід у розмірі 6510 грн, у другому місяці 2022 року отримала дохід у розмірі 6530 грн (а.с. 93-95). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.03.2023 № 325566079, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,8158 га, кадастровий номер 0520484200:01:002:0203 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.08.2013; [PERSON] є орендодавцем вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі, укладеного 12.09.2013 між [PERSON] та ФГ «Юлас» (а.с. 96). З копії виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 1052 убачається, що [PERSON] з 02.02.2023 до 08.02.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гострий бронхіт, спричинений іншими уточненими агентами; рекомендації: раціональне харчування, прогулянки на свіжому повітрі, нагляд сімейного лікаря (а.с. 97). Згідно з копією виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 1531, [PERSON] з 27.01.2023 до 06.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом інша пневмонія, збудник неуточнений; рекомендації: раціональне харчування, прогулянки на свіжому повітрі, нагляд сімейного лікаря (а.с. 98). З копії інформаційної довідки від 22.02.2023 убачається, що [PERSON] направлена на консультацію до невролога (а.с. 100). Відповідно до копії договору найму (оренди) приватного будинку від 22.11.2019, укладеного між [PERSON] (далі наймодавець) та [PERSON] (далі наймач), предметом договору є тимчасова здача в найм (оренду) на платній основі, що належить наймодавцю, житлового приміщення у вигляді 2-х кімнатного приватного будинку загальною площею 48,7 кв.м, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі з присадибною ділянкою та усіма невід`ємними технічними пристроями (пункт 1.1 Договору); за домовленістю сторін щомісячна оплата за користування об`єктом нерухомості вноситься наймачем у грошовій формі і становить 5000 (п`ять тисяч гривень) (пункт 3.1 Договору) (а.с. 99). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.03.2023 № 327247393, [PERSON] має у власності 1/2 частину житлового будинку площею 91,0 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 121). Згідно з копією договору дарування житлового будинку від 15.02.2008, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] (далі дарувальник) передала безоплатно у власність, а [PERSON] (далі обдаровуваний) прийняв дарунок цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 122). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2016, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1929 року народження, який помер [INFO] , є його онук [PERSON] , [INFO] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0153 (а.с. 123). З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.12.2020 убачається, що спадкоємцем зазначеного у цих свідоцтвах майна [PERSON] , 1960 року народження, який помер [INFO] , є син [PERSON] , [INFO] ; спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається: з 1/2 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] (а.с. 124); з земельної ділянки площею 0,1750 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:0911 (а.с. 125); з 1/2 земельної ділянки площею 1,2616 га, кадастровий номер 0510100000:01:130:0063, земельної ділянки площею 1,2616 га, кадастровий номер 0510100000:01:130:0063 (а.с. 126); з земельної ділянки площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0151 (а.с. 127). Згідно з копією витягу з рішення 17 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 28.01.2022 № 842 та додатку № 2 до рішення, передано земельну ділянку на території Вінницької міської територіальної громади [PERSON] у [ADDRESS] , в межах існуючого будинковолодіння безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 2,2500, згідно з технічною документацією; [PERSON] у с. Малі Крушлинці безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520683500:02:003:0410, згідно з технічною документацією (а.с. 129). Відповідно до копії відповіді від 29.03.2023, за [PERSON] , [INFO] , зареєстровано транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE» 2016 року випуску, дата реєстрації 14.03.2020, вартість становить 49000 грн (а.с. 130). Згідно з копією довідки про доходи [PERSON] , загальна сума доходу за період з січня 2020 року до грудня 2022 року без урахування аліментів становить 19330 грн 97 коп. (а.с. 131). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18). Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У даному випадку сторона позивача вказує, що після прийняття рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2015 у справі № 128/3194/15-ц змінився сімейний стан позивача, погіршилось його матеріальне становище та стан здоров`я. Як на підставу погіршення матеріального стану позивач [PERSON] посилається на те, що він на даний час є учнем ВПУ № 11 м. Вінниця з 01.09.2022 до 30.06.2023 за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів» (денна форма навчання) та єдиним його доходом є стипендія у розмірі 1250 грн. Вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не доведено того факту, що перешкодою для працевлаштування та отримання доходу є відсутність у позивача освіти, тому в такому віці (35 років) він вимушений проходити навчання, ще й на денній формі. Також судом враховано, що навчання позивача триватиме лише до 30.06.2023. Крім того, навчання на денній формі не перешкоджає працевлаштуватися у вільний від занять час. Позивач у позові вказує, що погіршився його стан здоров`я. Надані суду висновки з ТОВ «Медичний центр «Альтамедика» не свідчать про те, що виявлені у позивача захворювання перешкоджають йому працевлаштуватися. Отже, доводи позивача про неможливість працювати через навчання на денній формі та за станом здоров`я не підтверджені належними та допустимими доказами. Судом також установлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] та у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Сторона позивача посилається на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, зокрема на те, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, та зазначає, що саме він підлягає застосуванню судами. Варто зазначити, що кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність, враховуючи подібність правовідносин. Правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються, виходячи з конкретних обставин справи. Тобто на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова ВП ВС від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Суд враховує, що з часу винесення рішення про стягнення з позивача аліментів в останнього дійсно змінився сімейний стан, однак сам по собі факт перебування батьком дитини у новому шлюбі та народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на неспроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі. Ці обставини підлягають належному доказуванню. Судом установлено, що після призначення розміру аліментів рішенням суду від 16.09.2015 матеріальне становище позивача змінилося. Так, за період з 2016 року до 2022 року позивач набув у власність нерухоме майно (шість земельних ділянок і житловий будинок) та транспортний засіб. Наявність у позивача такої кількості земельних ділянок дає йому можливість отримувати прибуток із здачі їх в оренду, що і вчиняється позивачем з однією із земельних ділянок. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться. Таким чином, аналізуючи докази по справі та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, виходячи з інтересів дитини, які полягають в гарантуванні необхідного та достатнього рівня матеріального забезпечення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, сплачений позивачем судовий збір слід залишити за останнім. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 59 Конституції України\~закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 13 березня 2023 року між адвокатом Ткач І.І. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, в якому зазначено, що розмір гонорару становить 7000 грн. В якості доказів оплати надано квитанцію № 0.0.2904666829.1 від 16.03.2023, відповідно до якої [PERSON] сплатила гонорар адвокату Ткач І.І. в розмірі 7000,00 грн. При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі\~№ 185/5421/21). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати, понесені останньою на правову допомогу, в сумі 7000,00 грн.

Outcome: approved