Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати договір поруки №1801/0308/71-049-Р-1 від 21.03.2008 року, укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" припиненим та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 21.03.2008 року [PERSON] уклав із Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" кредитний договір №1801/0308/71-049, пунктом 1.1 якого визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000, 00 доларів США на строк із 21.08.2008 року по 20 липня 2032 року. На забезпечення виконання зобов`язання в частині суми 50 000, 00 доларів США укладено Іпотечний договір №1801/0308/71-049-Z-1 від 21.03.2008 року. Також, [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язання укладено договір поруки №1801/0308/71-049-Р-1 від 21.03.2008 року. Вказує, що 30.10.2019 року позивач дізналась, що майнові права за кредитним договором №1801/0308/71-049 від 21.03.2008 року, виконання зобов`язання за яким забезпечено нерухомим майном - житловим приміщенням загальною площею 60,69 кв.м., розташованим за адресою: [ADDRESS] , продано Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Матвієнка Андрія Анатолійовича на електронних торгах, що оформлено протоколом №UA-EA-2019-10-08-000051-b від 30.10.2019 року. Новим власником майнових прав за кредитним договором №1801/0308/71-049 від 21.03.2008 року стало Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГУРА-КАПІТАЛ". Вважає договір поруки припиненим, оскільки банк мав протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, а тобто виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором із 10.04.2015 року пред`явити вимогу до поручителя, однак позивач жодних вимог не отримувала, а отже порука в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.11.2019 року цивільну справу за вказаним позовом направлено за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 13). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Матійчук Г. О. (а.с. 15). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а.с. 19). Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адреси сторін, крім того відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 20). 02.03.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за правилами загального позовного провадження (а.с. 21-22). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2020 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням (а.с. 25). 10.06.2021 року надійшли письмові пояснення відповідача 1, у яких просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у них. Зокрема, у письмових поясненнях зазначено, що відповідно до кредитного договору №1801/0308/71-049 від 21.03.2008 року та договору поруки №1801/0308/71-049-Р-1 від 21.03.2008 року терміном повернення кредиту є 20.07.2032 рік, а виходячи із п. 10 договору поруки порука припиняється повним виконанням основного зобов`язання. Відповідно до п. 11 договору поруки №1801/0308/71-049-Р-1 від 21.03.2008 року сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитись від прийнятих на себе зобов`язань за договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов`язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між позичальником та банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни. А отже, позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Щодо законності переходу права кредитора за кредитним договором №1801/0308/71-049 від 21.03.2008 року, Іпотечним договором №1801/0308/71-049-Я-1 від 21.03.2008 року, договором поруки №1801/0308/71-049-Р-1 від 21.03.2008 року від ВАТ "Сведбанк" до ПАТ "Дельта Банк", то вказане підтверджується преюдиційними фактами встановленими рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.08.2020 року, справа №952/17309/19, а отже вказане не підлягає доказуванню (а.с. 78-85). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 29.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 111). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бровко Р. М. надав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність відповідачів, їх представників, суд, виходить із наступного. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed