Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Головашкін В. А., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 33616,0 гривень, моральну шкоду у розмірі 50000,0 гривень та судові витрати у розмірі 1073,0 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 21.08.2022 приблизно о 04-00 годині у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] , у кухонній кімнаті прорвало шланг водопостачання. При цьому, відповідач не вжила своєчасних та достатніх заходів для проведення ремонтних робіт, унаслідок чого було затоплено квартиру [ADDRESS] , що знаходиться поверхом нижче, та належить позивачу [PERSON] . Унаслідок підтоплення квартири позивача було пошкоджено компресор у морозильній камері холодильника. Крім цього, квартира підлягала капітальному ремонту. В добровільному порядку відповідач відшкодувати шкоду відмовилась. Оцінює матеріальні збитки внаслідок затоплення у розмірі 33616 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн., а також судовій збір у розмірі 1073 грн, які і просить стягнути з відповідача У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що на час залиття квартира вона була у Польші, подзвонив чоловік, сказав що сталося. Піднявшись до квартири [PERSON] побачив, що у неї було води по кісточки. Також пояснила, що приіхала додому через тиждень та побачила, що техніка вся погоріла, не було світла, пошкоджені меблі, коридор, спальня, кухня. Вказує. що з боку [PERSON] це не перший випадок затоплення, але кожного разу остання відмовляється відшкодовувати збитки. Зазначила, що 21.08.2022 у квартирі відповідачки прорвало шланг водопостачання, унаслідок чого сталося залиття її квартири. Вона змушена була звернутись до спеціалістів щодо складання робочого проекту у частині кошторисної документації про проведення ремонтних робіт у квартирі. Вважає також, що їй було заподіяно і моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 50000,00 гривень та обгрунтувала тим, що вона є інвалідом III групи, були порушенні актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив та трудових планів. Унаслідок вказаних обставин відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідачки, переживання щодо своєї соціальної репутації. Крім цього, вона перенесла нервовий стрес, який пережила під час обстеження та ліквідації наслідків підтопленої квартири, з урахуванням страждань, вимушених змін у житті та порушення надалі нормального способу життя. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та іі представник в особі адвоката заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що на підтвердження позовних вимог [PERSON] додала лише акт обстеження житлового будинку від 01.09.2022, який не є належним доказом, оскільки не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за № 76. Складеним актом не встановлено причину залиття, відсутні відомості завданих ушкоджень житлу і майну, не залучено представника балансоутримувача - майстра дільниці, слюсаря-сантехніка із зазначенням причини залиття, часу коли сталося, наслідків затоплення, а тому даний акт не має юридичної сили. Окрім цього, у матеріалах справи відсутній звіт «Про відновну вартість майна», а надано робочий проект у частині кошторисної документації «Ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] , пошкодженої внаслідок затоплення 21.09.2022 по [ADDRESS] ». Вважає, що твердження позивача про те, що з її вини було завдано матеріальної та моральної шкоди є необгрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами. З цих підстав просила у позові відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується стороною відповідача, [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25-27). Згідно акту від 01.09.2022, складеному комісією у складі: менеджера (управителя) ЖКП [PERSON] , старшого інженера відділу містобудування Сухоребської В. встановлено, що 21.08.2022 у квартирі [PERSON] прорвало шланг холодної води, унаслідок чого підтоплено квартиру [PERSON] , зокрема: коридор, кухню та ванну кімнату (а. с. 11). За зверненням [PERSON] ФОП [PERSON] складено зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва від 17.12.2022, відповідно до якого вартість робіт квартири позивача для відновлення її до стану, який був до затоплення складає 33616,00 гривень - (а. с. 12-22). Положеннямист. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно дост. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннямист. 177 ЖК України встановлено, зокрема, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Отже, відповідач як законний користувач несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі. Частиною 3статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. ч.1, 2ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права, тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27.03.1992 № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Разом з тим, тлумачення ч. 1, 2, ст. 1166 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди. Такий висновок підтверджується використанням словосполучення «особа, яка завдала шкоди». Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ч. 2ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач, визначаючи розмір матеріальної шкоди, посилається на акт від 01.09.2022, складений комісією у складі: менеджера (управителя) ЖКП [PERSON] , старшого інженера відділу містобудування [PERSON] та робочий проект у частині кошторисної документації «Ремонтні роботи у квартирі № 36 від 17.12.2022 року. Порядок фіксування фактів залиття в житлових квартирах визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76. Відповідно до п. 2.3.6. вказаних Правил, у разі залиття, аварії квартири необхідно складати відповідний акт по формі згідно з Додатком N 4 до вказаних Правил. Згідно з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, викладеним у листі від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975, відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, у разі аварії і залиття квартир складається акт за формую згідно з Додатком 4 до Правил. Таким чином, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету (ОСББ) та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Аналізуючи акт про залиття від 01.09.2022 року, який був долучений позивачем до позовної заяви як доказ на підтвердження вимог, суд звертає увагу на те, що він складений за відсутності представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; акт не містить відомості щодо причин залиття квартири позивача. Тобто цей акт не відповідає вимогам, встановленим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 21.02.2018 по справі №2-1974/11, від 22.05.2019 по справі №640/8205/18. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , заступник керівника у КП «Галичводоканал» пояснив, що комісія щодо складення акту обстеження житлового будинку створювала міська рада. При зовньому огляді у квартирі [PERSON] було видно плями на кухні, у ванній кімнаті та коридорі. Причини затоплення квартири [ADDRESS] встановлено не було. Фіксування в акті «підтоплення квартири « [ADDRESS] сталося внаслідок проривання шлангу холодної води у квартирі [ADDRESS] » зрозроблено зі слів [PERSON] .. Акт складався у добровільній формі. Будь -яким нормаивним актом при його складенні не керувались. Свідок [PERSON] , старший інспектор відділу містобудування, пояснила, що є членом комісії. Акт у квартирі [ADDRESS] складався зі спливом 10 днів після події. Води уу квартирі не було. Причини затоплення квартири [PERSON] записали зі слів останньої. Таким чином, дійсну причину залиття квартири позивача не встановлено, окрім акту про залиття від 01.09.2022 року, який складений з порушенням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, інших доказів позивачем не надано. На підтвердження позовних вимог в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди позивач послалась на робочий проект у частині кошторисної документації «Ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] , пошкодженої внаслідок затоплення 21.09.2022 року по [ADDRESS] (власник [PERSON] ), який 17.12.2022 року складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Тобто, кошторисна документація зроблена за фактом іншого затоплення, 21.09.2022 року. Інших належних доказів на підтвердження позовних вимог, позивач до суду не надала. Будь - яких клопотань, у тому числі про залучення третіх осіб у справі, позивачем також не заявлено. Встановивши зазначені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то дані вимоги є похідними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed