Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач 1: [PERSON] та позивач 2: [PERSON] звернулись до суду з позовом до\~ [PERSON] про визнання право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у наступних розмірах: 1/9 частки в праві спільної часткової власності за позивачем 1 [PERSON] ; 1/9 частки в праві спільної часткової власності за позивачем 2 [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що після смерті їх баби відкрилася спадщина, до складу якої входить батькова 1/3 частка в праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована по [ADDRESS] та з якої позивачі отримали 2/9 частки в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO] . Факт належності [PERSON] права на частку підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.1995. Свідоцтво на право власності було втрачено, в зв`язку з чим позивачі звернулись до ЗМІ з відповідним повідомленням. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві нотаріус відмовився видати свідоцтво на право власності у розмірі 1/9 кожному позивачу. В зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду. Позивач 1 [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, а судові витрати у виді судового збору просила покласти на неї. Законний представник позивача 2 [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов просила задовольнити, а судові витрати у виді судового збору просила покласти на позивача 2. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, вивчивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 16.07.2019; свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 14.07.2020; свідоцтво про народження [PERSON] , [NUMBER] виданого 01 жовтня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області; свідоцтво про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 23 листопада 2005 року, Виконкомом Дігтярівської сільської ради, Україна; довідку органу приватизації Новгород-Сіверський «Райагробуд» на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; довідку про оціночну вартість квартири за адресою: [ADDRESS] та, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно ч.1, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу. Таким чином позивачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/9 частки в порядку спадкування на квартиру за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved