Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 17.09.2006, про що зроблено актовий запис № 56 Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області. Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з подружжя веде окреме життя, між ними почали виникати конфлікти та образи. Також вказала, що з 2020 року відповідач проживає окремо, не цікавиться сім`єю, участі у вихованні дітей не приймає, а примирення між сторонами неможливе, у зв`язку з різним світоглядом, баченням сімейного життя, ведення домашнього господарства та відсутністю взаєморозуміння. Наведене призвело до втрати між сторонами почуття поваги та любові один до одного, тощо. Крім того, позивач зазначила, що внаслідок наведеного шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 10.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10.04.2023 на 09 год. 05 хв., яке у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 17.05.2023 на 10 год. 15 хв. У судове засідання 17.05.2023 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася. Однак, у прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи за її відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловила. У судове засідання 17.05.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. 29.03.2023 засобами поштового зв`язку надійшло клопотання, надіслане від імені [PERSON] , про розгляд справи без його участі, у якому він просив задовольнити позов та розірвати шлюб. Однак, оскільки вказане клопотання не завірене нотаріально, надіслане поштою, що не дає суду можливості переконатися, чи дійсно його подав особисто відповідач [PERSON] , суд не може розцінювати цю заяву як визнання позову відповідачем. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач, заявляючи у позовній заяві клопотання про розгляд справи в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 17.09.2006 сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 56 Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області. Від даного шлюбу народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2008, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2014. Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з подружжя веде окреме життя, між ними почали виникати конфлікти та образи. Також вказала, що з 2020 року відповідач проживає окремо, не цікавиться сім`єю, участі у вихованні дітей не приймає, а примирення між сторонами неможливе, у зв`язку з різним світоглядом, баченням сімейного життя, ведення домашнього господарства та відсутністю взаєморозуміння. Наведене призвело до втрати між сторонами почуття поваги та любові один до одного, тощо. Крім того, позивач зазначила, що внаслідок наведеного шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім цього, у прохальній частині позовної заяви позивач просила після розірвання шлюбу неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] , тобто з позивачем. Так, у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/15 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Тобто у разі відсутності між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини, вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу є правом, а не обов`язком суду. Разом з тим, зважаючи на те, що судом здійснюється заочний розгляд справи за відсутності відповідача, суд позбавлений можливості встановити обставини щодо відсутності між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини, а тому не вбачає підстав для вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 32528798800006395780 від 27.02.2023. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved