Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 16 жовтня 2021 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась одна дитина [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу сторони проживали однією сім`єю. Проте з часом їхні відносини почали змінюватись в гіршу сторону. У них часто виникали конфлікти з різних причин, їм важко дійти порозуміння щодо сімейного життя. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні обов`язки, у них різні погляди на життя. Відповідач не проживає з позивачкою та їхньою дитиною протягом тривалого часу, по факту вони чужі люди. Подружжя не підтримують шлюбно-сімейних відносин. На думку позивачки, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Із врахуванням наведеного просить суд задовольнити поданий нею позов та розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Додатково пояснила, що після одруження вони з відповідачем поїхали проживати до Польщі. У жовтні 2022 року вона з дитиною повернулась в Україну, де і проживають в с. Бісковичі Самбірського району Львівської області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій не заперечував проти прийняття судом рішення про розірвання шлюбу; просив проводити судові засідання по даній справі без його особистої участі. Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2021 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (актовий запис № 472) ( а.с. 4). У шлюбі в сторін народилась одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6-7), яка проживає з позивачкою (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved