Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

18.11.2022 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Степаненко А.Т., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Сколівської міської ради, в якій просить: - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , не блокувати та надати для зв`язку стосовно спільної дитини постійно діючий номер мобільного телефону; - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , слідкувати за станом мобільного телефону їх спільної дитини; - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , не змушувати дитину, а самостійно повідомляти його про термін від`їзду за межі, чи зміну постійного або тимчасового місця проживання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом письмового повідомлення або у телефонному режимі не пізніше ніж за 5 днів перед від`їздом; - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , не змушувати дитину, а самостійно повідомляти його в телефонному режимі про стан здоров`я, розвиток, навчання та проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , не менше трьох разів на тиждень до досягнення дитиною 14-річного віку (дитина є малолітня, має інвалідність та самостійно і в повному обсязі не може надати вищевказану інформацію стосовно себе); - визначити такі способи участі його як батька у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] : 1. батько має право на побачення та спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , три дні на тиждень (п`ятниця, субота, неділя), з урахуванням відвідування шкільного закладу, на території фактичного проживання батька або на його розсуд, з можливою ночівлею; 2. батько має право на побачення та спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , під час літніх шкільних канікул, строком не менше чотирьох тижнів, враховуючи бажання та інтереси дитини, також враховуючи відпустки та вихідні батька; 3. батько має право на побачення та спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , під час весняних, осінніх та зимових шкільних канікул строком не менше однієї другої терміну вказаних канікул, враховуючи бажання та інтереси дитини, а також враховуючи відпустки та вихідні дні батька; 4. батько має право на побачення та спілкування зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , у будь-який окремий будній або святковий день, з урахуванням відвідування шкільного закладу, які визначаються домовленістю між позивачем та відповідачем, окремо засобами телефонного зв`язку; 5. батько має право на спілкування зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного зв`язку, з урахуванням відвідування шкільного закладу у будь-який час; - заборонити гр. [PERSON] , [INFO] , вивозити дитину [PERSON] , [INFO] , за межі кордону без його дозволу; - зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] , питання щодо навчання, хвороби, виховання, та інші подібні питання стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , вирішувати тільки спільно з ним; - стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи в суді, а саме 992 грн. 40 коп. судового збору та 7 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 25.11.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого провадження. Позовна заява обгрунтована тим, що сторони спільно проживали з 2012 року, але свої фактичні шлюбні відносини не реєстрували. За час їх спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка являться особою з інвалідністю та потребує особливого догляду. Також, за весь час спільного проживання позивача та відповідачки з ними проживала старша донька останньої [PERSON] , [INFO] . Після оголошення воєнного стану в Україні та у зв`язку з тим, що на території Харківської області почалися активні бойові дії, 05.03.2022 року позивач [PERSON] задля безпеки життя і здоров`я своїх рідних, доправив їх на залізничний вокзал м. Харкова та посадив до евакуаційного потяга, а саме [PERSON] , свою матір [PERSON] , старшу доньку цивільної дружини та їх спільну доньку [PERSON] , де з часом їх забезпечили соціальним житлом для внутрішньо переміщених осіб, внаслідок чого вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Перші дні відповідачка спілкувалася з позивачем по телефону, розповідала як справи у них та безпосередньо у їхньої спільної доньки [PERSON] , але на початку червня 2022 року повідомила позивача про те, що не хоче більше з ним спілкуватися, буде проживати окремо від нього, а можливо навіть виїде за кордон разом з їх спільною донькою [PERSON] . В подальшому позивачу стало відомо, що відповідачка зустріла іншого чоловіка, однак обставини, що виникають із особистого життя відповідачки, жодним чином не цікавлять позивача і будь-які перешкоди в цьому плані він не вчиняв та вчиняти не планує. Позивач прохав [PERSON] повідомляти його безпосередньо про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток та навчання їхньої спільної дитини, проте відповідачка відхилила дані прохання та заблокувала номер телефону позивача та можливість надсилати її повідомлення у тому числі у месенджерах та соціальних мережах у себе, а також у своєї неповнолітньої старшої доньки [PERSON] , тим самим позбавила можливості позивача спілкуватися зі своєю рідною дитиною та дізнаватися про стан її здоров`я. Зі слів матері позивача - [PERSON] , яка на той час перебувала разом з відповідачкою та їхніми дітьми, та яка безпосередньо була свідком всіх подій, що коїлись за місцем їхнього тимчасового перебування, пояснила, що у якийсь час поведінка [PERSON] помітно змінилася, а саме вона стала дуже дратівлива, по відношенню до дітей стала байдужа, дуже часто допізна її не бувало вдома, ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражалося у неодноразовому залишенні дітей самих вдома як у денний, так і у пізній вечірній час, вихованням дітей вона не займалася взагалі, а була заклопотана влаштуванням свого особистого життя. Крім того, мати позивача, як і всі інші мешканці цього закладу, в якому вони проживали, була свідком того, що відповідачка постійно спілкується і запрошує до своєї кімнати якогось невідомого чоловіка, не звертаючи уваги навіть на те, що в кімнаті знаходяться її малолітні діти. З вищезазначеного приводу мати позивача - [PERSON] зверталася за місцем знаходження до органу опіки та піклування при Сколівській міській раді Львівської області, звідки приходили уповноважені особи та проводили профілактичну бесіду з відповідачкою, але на усні зауваження вона жодним чином не реагувала та продовжувала вести неприйнятний спосіб життя. Оскільки мати позивача була поселена та проживала разом з відповідачкою та дітьми в одній кімнаті, а отже була свідком всіх подій, що там відбувались, [PERSON] згодом разом з дітьми перейшла в іншу (сусідню) кімнату № [NUMBER] , до своєї нової на той час товаришки [PERSON] , для того, щоб мати позивача не мала жодної інформації стосовно неї та їхніх дітей, а також не була свідком її особистого життя, де і проживали до моменту, коли мати позивача була змушена повернутися до дому в Харківську область, так як в силу свого віку вже не могла все це терпіти. До 21 червня 2022 року позивач мав хоч якусь змогу дізнаватися про стан здоров`я та життя своєї малолітньої доньки від своєї матері [PERSON] , а після її від`їзду повністю втратив таку можливість. В зв`язку з тим, що відповідачка обмежила участь у спілкуванні позивача з дитиною, останній неодноразово звертався до поліції. Проте за результатами розглядів його звернень відповідачку не було притягнуто до будь-якої відповідальності, звернення в поліцію на поведінку відповідачки будь-яким чином не вплинуло, остання продовжувала ігнорувати намагання позивача приймати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою дитиною. Крім того, на підтвердження факту, що позивач є відповідальним люблячим батьком, який дійсно бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та надавати їй матеріальну, фінансову допомогу, свідчать чеки на купівлю товарів та оплату послуг для дитини за попередні роки. У дитини наявний мобільний телефон, який деякий час працював і позивач мав хоч якусь можливість час від часу спілкуватися з дитиною, проте в якийсь момент телефон вийшов з ладу. Зі своєї сторони відповідачка, як матір дитини та відповідальна за дитину особа, будь-яких дій щодо усунення несправностей в телефоні дитини з незрозумілих причин не прийняла, хоча мала таку можливість, оскільки отримує на дитину допомогу як внутрішньо переміщена особа в розмірі 3000 грн., а також дитину з інвалідністю, більше 2000 грн., крім того працює в дистанційному режимі та отримує заробітну платню. Неможливість зв`язатися з дитиною в телефонному режимі підтверджується наявними скріншотами з мобільного телефону позивача. Позивач дуже стурбований, адже в країні оголошено воєнний стан та проводяться військові дії, та ще більше стурбований станом здоров`ям дитини, оскільки така має інвалідність і потребує догляду, а відповідачка, в свою чергу, ігнорує та порушує батьківські права позивача, не надає жодної інформації позивачу стосовно їхньої малолітньої дитини. З приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною позивач намагався налагодити контакт мирним шляхом через домовленість з відповідачкою, однак це не дало жодного позитивного результату. У зв`язку з такими обставинами позивач був змушений звернутися до Служби у справах дітей Сколівської міської ради. Згідно Рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 388 від 14.07.2022 року, [PERSON] , [INFO] , було зобов`язано повідомляти в телефонному режимі [PERSON] , [INFO] , про стан здоров`я, навчання, проживання, фізичний та розумовий розвиток дитини, термін від`їзду та зміну місця постійного проживання їхньої спільної доньки - [PERSON] , [INFO] . Із вказаним рішенням відповідачка була ознайомлена, проте умисно ігнорує таке та не виконує покладених на неї зобов`язань стосовно дитини, а саме змінила власні номери телефонів, в результаті чого додзвонитися до неї немає можливості. Починаючи з 14.07.2022 року відповідачка надіслала на телефон позивача всього кілька повідомлень стосовно дитини. Відповідачка, ігноруючи рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 388 від 14.07.2022 року, без повідомлення позивача відірвала дитину від навчального процесу та вивезла її з постійного місця проживання у невідомому напрямку якраз тоді, коли позивач мав намір приїхати (з 30.09.2022 року по 02.10.2022 рік), щоб побачити та відвідати дитину, так як на той час позивач вже не бачив свою доньку більше ніж 6 місяців, а раніше не мав змоги приїхати у зв`язку із роботою та загальним становищем в Україні. З даного приводу позивач змушений був вкотре звернутися до поліції, а ще додатково подав заяву на урядову гарячу лінію. Згідно відповіді відділення поліції Стрийського РУП ГУНП в Львівській області, за результатами розгляду звернення, зареєстрованого до ЖЄО № 4430 від 30.09.2022 року, [PERSON] пояснила, що з 28.09.2022 року по 05.10.2022 року їздила на відпочинок до своїх друзів в Київську область та не знала, що в цей час приїде [PERSON] . Однак, всупереч вищенаведеному, відповідно до відповіді Сколівської міської ради Львівської області № 570/02-09 від 17.10.2022 року, [PERSON] пояснила, що виїхала з постійного місця перебування у зв`язку із хворобою дитини. Тобто, з приводу однієї і цієї ж ситуації відповідачка надала абсолютно різні пояснення. Крім того, ні співробітниками поліції, ні працівниками Сколівської міської ради не було надано значення тому, що [PERSON] , проігнорувала вимоги рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 388, та не повідомила заявника хоча б в телефонному режимі про тимчасовий виїзд із постійного місця проживання разом із дитиною - [PERSON] , тим самим порушуючи права позивача на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та обов`язок щодо виконання такого рішення. З 28.09.2022 року по 05.10.2022 року, коли [PERSON] із спільною з позивачем донькою [PERSON] були відсутні за місцем їхнього проживання як внутрішньо переміщені особи, інша малолітня донька відповідача - [PERSON] , була залишена сама за місцем проживання відповідачки. 30.09.2022 року позивач приїхав до місця тимчасової реєстрації відповідачки, де безпосередньо бачився зі старшою донькою останньої - [PERSON] та намагався з нею поспілкуватись, після чого зрозумів, що дитина упереджено налаштована проти нього, оскільки без жодних пояснень та по незрозумілій причині відмовилась взагалі спілкуватись. Як з`ясувалося пізніше, 12.10.2022 року, неповнолітня дитина від першого шлюбу [PERSON] , переїхала на постійне місце проживання від відповідачки до свого батька [PERSON] в м. Харків, що свідчить про те, що відповідачка недбало та безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, а лише переймається влаштуванням свого власного особистого життя. З 28 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року позивач вкотре приїздив, щоб відвідати та побачити свою дитину. Спершу дитина була дуже розгублена, залякана мамою, проте дуже зраділа їхній зустрічі, адже давно вже чекала на батька і бажала спілкуватися з ним. Однак з незрозумілих для позивача причин, 30 жовтня 2022 року відповідачка почала встановлювати обмеження в часі у їхніх з дочкою зустрічах, а саме спочатку вимагала повернути дитину до 18 год. 00 хв., а згодом взагалі повідомила, що до 14 год. 00 хв. дитина повинна бути вдома, хоча об`єктивних підстав для цього не було. Станом на теперішній час позивач придбав дитині нову сім-картку у її мобільний телефон та налаштував його, але стурбований тим, що відповідачка навмисно не буде слідкувати за станом мобільного телефону та його справністю, а навпаки - буде навмисно робити все для того, щоб позивач не мав змоги спілкуватися зі своєю донькою. З цього стає зрозумілим, що відповідач повністю контролює дитину по відношенню до її рідного батька, та, швидше за все, наказує дитині «як» та «коли» можна спілкуватися з позивачем. Крім цього, 31.10.2022 року дитині була проведена операція по видаленню грижі, а вже 01.11.2022 року дитина була вдома, та зі слів тутешніх мешканців, без нагляду відповідачки, самостійно гралася у дворі. Хоча дитині після проведення операції були заборонені будь-які фізичні навантаження та був необхідний особливий догляд, а відповідач взагалі стосовно цього не турбується. Після проведення операції дитині, з 01.11.2022 року відповідачка знову ігнорує повідомлення позивача, свій телефон досі не розблокувала та не надає жодної інформації про стан здоров`я дитини, що є порушенням прав позивача. Про свій стан здоров`я дитина самостійно розповісти не може в силу свого віку. Незважаючи на те, що в телефоні дитини вже наявний добрий зв`язок, до дитини все одно важко додзвонитися, що виражається у постійному скиданні викликів. [PERSON] , що позивач [PERSON] має постійну роботу і відповідно постійний дохід, забезпечений житлом. Відповідно до службової характеристики характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має гарний стан здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягувався, сім`я позивача на обліку у службі у справах дітей не перебуває. Щодо місця проживання дитини, станом на теперішній час батько не заперечує щодо проживання доньки разом із матір`ю та не має на меті відривання дитини від навчального процесу або будь-якого іншого негативного пливу на дитину. На думку позивача, відповідачка умисно чинить перешкоди у спілкуванні та його участі у вихованні дитини, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із вимогами про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, що відповідають чинному законодавству. 09.01.2023 року на адресу суду за вх. №116 надійшов до суду відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначає, що з 2014 року спільно проживала з позивачем без здійснення державної реєстрації шлюбу. За час спільного проживання народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка являється особою з інвалідністю. Також відповідач зазначила, що має старшу доньку від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . У травні 2021 року, у зв`язку з постійними конфліктами позивача з нею, які виникали з ініціативи позивача з причини різних та відмінних поглядів на сумісне життя, а також все більш зростаючим негативним та агресивним відношенням позивача до неї та її доньок, на яких він постійно сварився, ображав, психологічно та морально тиснув на них, принижував її перед дітьми, вона була вимушена разом з дітьми переїхати від позивача до своїх батьків в інший населений пункт, в якому молодша донька пішла у школу. Враховуючи військову агресію РФ проти України, оголошення воєнного стану, активні бойові дії на території Харківської області, посилення обстрілів, вона разом з дітьми та своїми близькими вирішили виїхати з міста Харкова до смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області. Позивач звернувся до неї та попросив взяти з собою його матір - [PERSON] , [INFO] , яка мала намір виїхати до своїх родичів, що мешкали поблизу м. Сколе. Але, коли відповідачка з доньками розмістилася у тимчасовому гуртожитку для внутрішньо переміщених осіб у кімнаті [ADDRESS] , то мати позивача залишилась проживати разом з нею та її доньками. Зазначає, що з часом мати позивача почала намагатись контролювати її, поширювати плітки про неї, постійно сварилась з її старшою донькою та повідомляла позивачу про численні сварки та конфлікти, перекручуючи та вигадуючи причини і обставини конфліктів. Позивач, в свою чергу, почав в телефонному режимі тиснути на неї, ображати та принижувати її як матір, як жінку, з використанням нецензурної лайки. Своїми телефонними дзвінками у будь-який час дня і вночі та образами доводив її до морального, фізичного та психічного виснаження. Позивач став використовувати молодшу доньку, як засіб тиску на неї, змушував її розповідати про неї замість того, щоб дізнатись про стан доньки, її потреби, дозвілля, навчання тощо. [PERSON] вже сама не хотіла піднімати слухавку та спілкуватись з позивачем, бо відчувала його агресію та байдужість до неї. Вказує, що жодного разу не примушувала [PERSON] не відповідати на дзвінки позивача, з її боку жодних перешкод для спілкування позивача з [PERSON] не здійснювалось. Всі викладені позивачем обставини у позовній заяві є штучними та надуманими. Саме безглузді звинувачення її позивачем призвели до рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 388 від 14.07.2022 року, яке вона вирішила не оскаржувати, оскільки, по-перше, враховуючи виключно інтереси своєї доньки, завжди усвідомлює і адекватно розуміє, що батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою; батько також зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати їй належні умови для розвитку, поважати гідність дитини, а по-друге, жодних перешкод у спілкуванні позивача з донькою вона не створювала, не збирається у подальшому створювати. По-третє, вказане рішення, як документ, несе декларативні, узагальнені вимоги щодо її дій. Як висновок, фактично порушити таке рішення не можливо, а отже, підстава звернення до суду позивача, така як невиконання нею рішення виконавчого комітет Сколівської міської ради Львівської області № 388 від 14.07.2022 року, об`єктивно відсутня. При розгляді справи по суті просить врахувати те, що її донька [PERSON] [INFO] , являється особою з інвалідністю з дитинства і саме вона здійснює за дитиною постійний догляд, знає всі її вади розвитку та попередні симптоми стану її здоров`я, які вказують на виникнення небезпеки для доньки або впливу негативних наслідків на її здоров`я. Позивач не має досвіду догляду за дитиною-інвалідом, не проводив з донькою стільки часу, скільки вона. Психологічний стан доньки, з причин тривалої агресивної поведінки позивача щодо неї, з причин неадекватних вчинків і байдужого ставлення до інтересів та потреб доньки, став приводом до небажання [PERSON] спілкуватися з батьком. Існування на цей час фактів постійних активних обстрілів та наявності мінної небезпеки на всій території Харківської області призводить до неможливості у спілкуванні та вихованні дитини батьком за місцем його фактичного проживання. Робочий режим роботи позивача, якого можуть у будь-який час викликати на робоче місце, а отже він буде змушений терміново переривати своє спілкування і виховання дитини та полишити її або на деякий час залишити доньку своїй матері, яка в силу свого віку та стану здоров`я не зможе належним чином доглянути дитину, що є неприпустимим. Фактичну відсутність протягом тривалого часу постійного спілкування позивача з донькою, існування на цей час між ними непорозуміння, вказує на існування між батьком та дитиною стійких психоемоційних перешкод у спілкуванні. Протягом тривалого часу батько самостійно не цікавиться і не з`ясовує стан здоров`я дитини та не приймає участь у навчально-виховному процесі, замінюючи свій особистий обов`язок вимогами надавати йому майже щоденні звіти та поодинокими дзвінками до школи. Зазначені обставини вказують на необхідність встановлення судом адапційного періоду до закінчення дії воєнного стану на території України. Тобто, на час встановлення судом терміну адапційного періоду спілкування та виховання дитини повинно здійснюватися позивачем лише в межах території населеного пункту, в якому мешкає дитина разом з мамою. Враховуючи загальний зміст «доводів» позовної заяви, наведені у позові нормативні обгрунтування, встановлюється, що предметом судового розгляду у цій справі є усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Отже з викладеного вбачається, що позовні вимоги, викладені позивачем, не відповідають і суперечать предмету судового розгляду у цій справі і тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. відповідач зазначає наступне. Частинами 3 та 4 статті 137 ЦПК України, передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Просить звернути увагу суду, що з умов Договору про надання правової допомоги № 27/22 від 23.09.2022 р. , умов Додатку № 1 від 23.09.2022 р. до Договору про надання правової допомоги № 27/22 від 23.09.2022 р. та з тексту Акту приймання передачі наданих послуг № 1 від 08.11.2022 р. неможливо встановити їх причетність та прямий зв`язок до фактичного надання правової допомоги адвокатом по захисту прав позивача у Сколівському районному суді Львівської області з питання усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Предметом Договору про надання правової допомоги № 27/22 від 23.09.2022 року є надання адвокатом консультацій позивачу і по кримінальному, і по господарському, і по адміністративному, і по податковому праву; захист прав і інтересів позивача у судах всіх інстанцій, органах державної влади, на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, в правоохоронних органах та контролюючих органах. Додаток № 1 до Договору, Акт приймання передачі наданих послуг теж не уточнюють предмет правової допомоги. Такі документи позивача, як Договір № 27/22 від 23.09.2022 р., Додаток № 1 до Договору, Акт приймання передачі наданих послуг, Квитанція № 1-27/22 від 07.10.2022 р., Прибутковий касовий ордер № 1-27/22 від 07.10.2022 р. можуть бути причетні та використані в будь-якому провадженні. Наприклад і в господарському і в адміністративному. Ордер АР № 1102264 від 25.10.2022 р. виписаний адвокатом вже після отримання від позивача суми в розмірі 7000 грн. Отже на підставі викладених обґрунтувань та враховуючи узагальнений опис наданих адвокатом правових послуг, відповідач вважає, що документально неможливо стверджувати що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. сплачені лише за надання правової допомоги адвокатом по захисту прав позивача у Сколівському районному суді Львівської області з питання усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: partial