Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ? ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №5704233 від 12 жовтня 2021 року у сумі 30 213,48 грн та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (далі ? ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС») та [PERSON] укладено кредитний договір №5704233, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти у сумі 15 422,60 грн. Також вказано, що 29 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал»укладено договір відступлення права вимоги №29/11-1, відповідно до якого позивач отримав право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №5704233 від 12 жовтня 2021 року. За твердженням позивача, за період користування кредитними коштами відповідачем здійснено часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак станом на момент подання позову до суду заборгованість повністю не сплачена, у зв`язку із чим утворилася прострочена заборгованість. За підстав викладеного позивач вважає, що у нього виникло право на застосування наслідків порушення сплати заборгованості у виді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у справі №536/193/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. При цьому, відповідач не повідомила причини неявки, до суду не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом установлено, що 12 жовтня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №5704233 (далі ? кредитний договір) про надання фінансового кредиту у сумі 15 422,60 грн зі строком на 15 днів, дата повернення кредиту є 27 жовтня 2021 року. За умовами пункту 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Окрім того, між сторонами 12 жовтня 2021 року підписано паспорт споживчого кредиту, додаток №1 до кредитного договору, де відображено графік платежів та заяву на отримання кредитів та встановлення ділових відносин. ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №5704233 від 12 жовтня 2021 року та виплатило позичальнику [PERSON] кредитні кошти в сумі 15 422,60 грн, що підтверджується чеком ІД №37615055 від 12 жовтня 2021 року. 29 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №29/11-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (додаток №1 до договору), зокрема, за кредитним договором №5704233, укладеним між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . На виконання вказаного договору додано до позовної заяви платіжне доручення та реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29 листопада 2021 року. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями частини 1 статті 1078 ЦК України установлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 цього Кодексу). Положеннями статті 514 ЦК України встановлено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні. Так, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №5704233 від 12 жовтня 2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС». Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 29 листопада 2021 року до договору відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №5704233 до боржника [PERSON] у сумі 29 557,50 грн. з яких: 15 422,60 грн сума основного кредиту; 11 821,51 грн сума нарахованих процентів та 2 313,39 грн сума відсотка за підвищений ступінь ризику. Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором кредиту виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18 січня 2023 року становить 30 213,48 грн з яких: 15 422,60 грн заборгованість за кредитом; 11 821,51 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2 313,39 грн заборгованість з комісії; 110,28 грн три проценти річних та 545,70 грн інфляційних втрат. Як убачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Н підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із статтею 81 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved