Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

В серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна та заборони його відчуження. Свої вимоги позивач мотивував тим, що виконавче провадження, в рамках якого міг би бути накладений арешт на майно позивача, відсутнє, а отже законодавчі підстави для його існування на даний час відсутні, відповідно статус боржника у позивача також відсутній. [PERSON] є власником 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші частини квартири належать членам сім`ї позивача, а саме: 1/5 частина квартири - [PERSON] , 1/5 частина квартири - [PERSON] , 1/5 частина квартири - [PERSON] , 1/5 частина квартири - [PERSON] . Право власності на квартиру у вказаних вище осіб виникло на підставі свідоцтва про право власності від 28.12.2006 року, виданим органом приватизації Вишневої міської ради згідно розпорядження № 20 від 28.12.2006 року, що підтверджується інформаційною довідкою № 295837834. У грудні 2021 року [PERSON] разом з іншими власниками квартири [ADDRESS] вирішили відчужити належний їм об`єкт нерухомості, для чого звернулись до нотаріуса. Під час здійснення нотаріусом відповідних перевірок було встановлено, що на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , а саме частину [PERSON] , накладено арешт та заборону відчуження, реєстраційний номер обтяження 5764756, зареєстрований 02.10.2007 року Вишневою міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 625988 від 06.07.2007 року». Виконавче провадження заведене відносно позивача та в рамках якого накладене оскаржуване обтяження було знищено за строком зберігання. Оскільки відомості про виконавче провадження позивача відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження (її архівній складовій), отже державний виконавець передав матеріали виконавчого провадження позивача до архіву раніше, ніж почали функціонувати реєстри виконавчих проваджень. Крім того, наведене свідчить також про те, що після введення в дію відповідних реєстрів жодних виконавчих дій відносно даного провадження вчинено не було. Якщо виконавчий лист був повернений стягувачу, то такий стягувач протягом встановленого законодавством однорічного стоку до виконавчої служби з повторною заявою про відкриття провадження не звернувся та протягом наступних 15 (п`ятнадцяти) років не вчинив жодної дії, яка свідчила б про його зацікавленість в даному процесі. Накладене обтяження на майно [PERSON] все ще продовжує діяти і на даний час, чим обмежує право позивача, а також інших співвласників квартири вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На даний час вони, як власники вказаного нерухомого майна, мають намір розпорядитись належним нерухомим майном і провести його відчуження. Враховуючи викладене, позивач просив суд зняти арешт на майно та заборону на його відчуження, в тому числі арешт на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5764756, зареєстрований 02.10.2007 року Вишневою міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 625988 від 06.07.2007 року», накладені відносно [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2022 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та витребував у Вишневої міської державної нотаріальної контори (08134, Київська обл., Бучанський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких Вишневою міською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт нерухомого майна від 02.10.2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5764756 на 1/5 частину квартири за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2023 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . 17.05.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала. 17.05.2023 року до суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року у відповідній редакції, державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника. Пунктом 3.17 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, (затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 5 липня 1999 р. N 470/ та 7, яка діяла на час вчинення виконавчих дій відносно боржника у 2007 році) було визначено, що передачі до архіву підлягає виконавче провадження, у разі: відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із статтею 26 Закону (606-14 ); Закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону; Повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону (606-14); Повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону (606-14). Пунктом 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, (затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 5 липня 1999 р. N 470/ та 7, яка діяла на час вчинення виконавчих дій відносно боржника у 2007 році) строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» (відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 24, який діяв станом на 2007 рік) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. З викладеного вище вбачається, що в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» під час завершення виконавчого провадження державним виконавцем не був скасований арешт накладений Постановою. Слід зазначити, що ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року у відповідній редакції, було передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, у відповідній редакції, встановлювалось, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( у чинній редакції) арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved