Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

у червні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг» (відповідач 1) страхового відшкодування з урахуванням суми пені та 3% річних та з [PERSON] (відповідач 2) майнової і моральної шкоди, витрат, пов`язаних з проведенням оцінки заподіяної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 14.10.2021 року о 14 год. 01 хв. за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 27 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу Lexus LX д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача, що призвело до механічних ушкоджень транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі Полісу № 201625561. Позивачем було повідомлено відповідача 1 про ДТП у встановлений законом строк та подано заяву про страхове відшкодування. Згідно з розрахунком страхового відшкодування розмір матеріального збитку складає 62 199,22 грн, про що на телефон представника 18.05.2022 року надійшло відповідне смс повідомлення. Однак станом на день подання цієї позовної заяви сума відшкодування не сплачена. Тому позивач просить стягнути 3% у розмірі 72 грн та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ - 681,64 грн. Разом з тим зазначає, що загальна вартість ремонту (відновлення) автомобіля Lexus LX д.н.з. [NUMBER] складає 187 923,81 грн, що підтвержується відповідними документами. Отже, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] різницю між вартістю ремонту та страховою виплатою у розмірі 125 724,59 грн та вартість проведення оцінки у розмірі 3000 грн. Також позивач наполягає на стягненні з [PERSON] моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 5 000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 17 червня 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою від 08 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 85). Представник відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» надіслав на адресу суду відзив, у якому зазначив, що відповідно до заяви від 22.02.2022 року між позивачем та відповідачем 1, за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, було узгоджено розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у сумі 62199,22 грн без проведення експертизи, оцінки. 18.07.2022 року ТДВ «СГ «Оберіг» здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 62199,22 грн, що підтвержується платіжною інструкцією, а тому товариство виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 зокрема і в частині штрафних санкцій, оскільки виконання зобов`язання було прострочено з підстав, що не залежали від нього у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин. У судовому засіданні сторони відсутні, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач 2 [PERSON] у встановлений строк відзив на позов та будь-яких клопотань до суду не надіслав. Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, автомобіль Lexus LX д.н.з. [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 54). Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211568 відповідач 2 [PERSON] , 14.10.2021 року о 14 год.01 хв., керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по проспекту Голосіївський, 27, проявив неуважність при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу « Lexus LX» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з останнім, що призвело до їх механічних пошкоджень (а.с. 11-13). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 1 грудня 2021 року у справі № 752/26074/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 80). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керувала автомобілем «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки, є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача « Lexus LX» д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом також встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] на час скоєння пригоди була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201625561 від 21.10.2020. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Частинами 2, 3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Позивач звернувся до відповідача 1 ТДВ «СГ «Оберіг» з повідомленням про настання страхового випадку. Разом з тим, позивач [PERSON] звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] і уклав договір про проведення оцінки майна. Відповідно до Звіту № 01-15/01 від 15 січня 2021 року про оцінку КТЗ вартість відновлювального ремонту КТЗ « Lexus LX 570» д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням ПДВ, становить 190 652,20 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ, з урахуванням ПДВ становить 96557,90 грн. Вартість оцінки склала 3 000 грн, що підтверджується товарним чеком від 29 жовтня 2021 року. (а.с. 39-49). За результатами акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 02.11.2021, позивач 22.02.2022 року звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування у сумі 62 199,22 грн (а.с. 17), якою погоджено наступне: здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку; розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджено; страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодуванні і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. 18.05.2022 року позивачу надійшло смс-повідомлення, в якому страхова компанія повідомила [PERSON] , що страхова справа № 34073 пройшла базове погодження для виплати в сумі 62 199,22 грн. Максимальний прогнозний строк розгляду і оплати - 24.05.2022 року (а.с. 23). Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Встановлено, що відповідно до страхового акту № 34073/1 від 16.07.2022 ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 62199,22 грн (без ПДВ 20%) без нарахування пені за прострочення зобов`язання, що підтверджується платіжною інструкцією № 14624 від 18.07.2022 року (а.с. 100). Однак страховою компанією був порушений строк виплати страхового відшкодування, а тому позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 72 грн та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 681,64 грн. У п. 36.5 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, відповідно до ст.ст. 14, 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України (надалі ТПП) засвідчує форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили). Враховуючи військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента «Про воєнний стан», ТПП ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Так, на сайті ТПП з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України (№2024/02.0-7.1 від 28.02.2022) щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Це надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується. Відповідно до зазначеного листа ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили). Отже, ТПП засвідчила офіційним листом форс-мажорні (обставини непереборної сили) з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, що є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Втім, обставини непереборної сили не звільняють від самого виконання зобов`язання. Суд вважає доведеним той факт, що відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» виконав свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування, тому вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 62199,22 грн задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та пені. За підрахунками позивача, загальна вартість ремонту (відновлення) автомобіля «Lexus LX 570» д.н.з. [NUMBER] складає 187 923,81 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № ЕЛюСА-018388 від 30.11.2021 року, видатковою накладною № 80 від 10.12.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 10.12.2021 року (а.с. 31-36). Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. За наведених обставин суд приходить до переконання, що враховуючи часткове відшкодування шкоди відповідачем ТДВ «СГ «Оберіг», стягненню з відповідача 2 [PERSON] як винної особи, на користь позивача [PERSON] підлягає різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту ТЗ) та розміром страхового відшкодування у розмірі 125 724,59 грн (187923,81-62199,22). У даному випадку суд не вважає звіт про оцінку належним та допустимим доказом у справі, оскільки підтверджень, що він враховувався при розрахунку страхового відшкодування суду не надано, а тому вимога про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням оцінки у розмірі 3000 грн задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] 5 000,00 грн моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. ' Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає з урахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц. З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн відсутні за недоведеністю, оскільки суду не надано документів на підтвердження понесених витрат. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірені, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1959,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial