Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~заявою про\~розподіл судових\~витрат у\~вказаній цивільній\~справі у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 50\~000 грн та судовий збір у розмірі 1984,80 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд питання про розподіл судових витрат без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Ухвалено: Розірвати договір передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/4.10.ІІІ від 22.10.2021 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС». Розірвати договір передачі (відступлення) майнових прав №14/09/21-ЕЛ2/14.9.ІІ від 14.09.2021 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС». Розірвати договір передачі (відступлення) майнових прав №28/09/21-ЕЛ2/20.11.ІІ від 28.09.2021 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» вчинити дії, а саме: виконати п.п.7.4-7.5. договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/4.10.ІІІ від 22.10.2021 року у семиденний строк. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» вчинити дії, а саме: виконати п.п.7.4-7.5. договору передачі (відступлення) майнових прав №14/09/21-ЕЛ2/14.9.ІІ від 14.09.2021 року у семиденний строк. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» вчинити дії, а саме: виконати п.п.7.4-7.5. договору передачі (відступлення) майнових прав №28/09/21-ЕЛ2/20.11.ІІ від 28.09.2021 року у семиденний строк. У новій редакції позовної заяви від 26.09.2022 року представник позивача адвокат Сердюков Б.Л. просив за результатами розгляду справи ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат та повідомив, що попередній, орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 52\~000,00 грн. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Відповідно до положень п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; З матеріалів справи вбачається, представником [PERSON] у справі № 522/11143/22 був адвокат Сердюков Борис Леонідович, який діяв на підставі ордеру № 1175489. На підтвердження понесених судових витрат представником позивача надано договір №09-06 від 09.06.2022 року про надання правової допомоги, додаткову угоду №09-06 від 30.08.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг до договору №09-06 від 20.04.2023 року. Додатковою угодою від 30.08.2022 року до договору №09-06 від 09.06.2022 року передбачено гонорар у розмірі 50 000 грн. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача докази надання правової допомоги надані у встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~статті 19 Закон України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» від\~5\~липня 2012\~року N\~5076-VI \~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону N 5076-VI\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до\~статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95\~рішення у справі "Баришевський проти України"\~(Заява N 71660/11), пункті 80\~рішення у справі "Двойних проти України"\~(Заява N 72277/01), пункті 88\~рішення у справі "Меріт проти України"\~(заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд звертає увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відповідно до ч. 4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 Постанови). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладених договорів про надання правової допомоги, фіксованих гонорар за надання правової допомоги у цивільній справі, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та предмета спору, значення справи для сторін, співмірність витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом. З огляду на характер правовідносин, незначну складність справи, а також оцінивши зміст складених адвокатом позову, відповіді на відзив, пояснень, фактичний збір доказів, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення по 50 000 грн. витрат на правову допомогу є неспівмірними із складністю справи та приходить до висновку про часткове стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, а саме у розмірі 10 000 грн. Суд констатує, що звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача лише користувався своїми процесуальними правами. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно квитанції від 19.09.2022 року позивачем сплачено 1984,80 грн. судового збору, з урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору зазначена сума. На підставі викладеного та

Outcome: partial