Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

10 квітня 2023 року [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього часу сімейні відносини між подружжям погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їхнього припинення. З січня 2023 року сторони разом не проживають, а тому шлюб став носити формальний характер, його подальше збереження є недоцільним, оскільки суперечитиме інтересам позивача. В зв`язку з цим, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 422. В судове засідання [PERSON] не з`явився, згідно письмового клопотання, яке надійшло до суду 16.05.2023р., представник позивача просив розглянути справу за їхньої відсутності. Позов просив задовольнити. [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. 11.05.2023р. до суду надійшло письмове клопотання відповідача, в якій остання просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їхнього задоволення. Прізвище просила не змінювати. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 06 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №422. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки [PERSON] не просила змінювати її прізвище на дошлюбне, суд залишає його без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved