Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник позивача, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа : Служба у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] з 19.07.2023 року до 14.04.2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач з 2006 року проживають окремо, відповідач не цікавиться життям своєї доньки та не приймає участі у її вихованні. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2006 року у справі № 2-2215/06 з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , але відповідач аліменти сплачував не регулярно, з липня 2014 року взагалі припинив їх сплачувати. З 2014 року відповідач за відомою позивачці інформацією знаходився за місцем своєї реєстрації у тимчасово окупованій частині Донецької області, на підконтрольну частину України легітимним органам державної влади не виїжджав. З 2014 року позивачка перебуває у шлюбі з громадянином України [PERSON] , який фактично виховує та забезпечує [PERSON] . Відповідач за період навчання [PERSON] з 18.08.2014 року по 01.06.2016 року жодного разу не забирав дитину із школи та не відвідував батьківські збори; у шкільних та позашкільних заходах участі не бере, до класного керівника щодо успішності дитини не звертався, за викликом класного керівника не з`являється; за свідченнями сусідів позивачки вони ніколи не бачили відповідача, щоб останній навідувався до своєї доньки [PERSON] , приносив їй якісь подарунки або іншими чином виховував її. На теперішній час відповідач повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки - [PERSON] . У зв`язку з цим, представник позивачки просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того пояснила, що з 2006-2007 року відповідач перестав спілкуватися та цікавитися донькою, хоча вона не перешкоджала їх спілкуванню. Донька зовсім його не знає. На даний час донька вважає своїм батьком і називає батьком [PERSON] , з яким позивачка перебуває у шлюбі. [PERSON] завжди цікавиться донькою у всіх напрямках. Представник позивача підтримав пояснення позивачки. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик особи на веб-сайті суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак надала листа про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником [PERSON] з 2014 року. З відповідачем вона взагалі незнайома, жодного разу його не бачила. Окрім матері [PERSON] , її забирав зі школи [PERSON] . В своїх творах [PERSON] згадувала про батька [PERSON] . Шкільним життям [PERSON] [PERSON] не цікавиться. Вона чула розмови [PERSON] з однокласницею, що її батько - [PERSON] ніяк не цікавиться її життям. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача та її представника, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , вбачається, що її батьками є : «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] ». Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки. Рішення набрало законної сили 19.09.2006 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити на виховання та проживання з матір`ю - [PERSON] . Рішення набрало законної чинності 17.03.2009 року. 14.04.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] . Також зазначено, що «після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища : їй - [PERSON] ».. Згідно довідки ВДВС Старобешівського районного управління юстиції ГУЮ у Донецькій області № 9378 від 05.12.2012 року, довідки Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, довідки Кальміуського ВДВС у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління МЮ ( м.Харьків) № 661/199-31 від 31.01.2022 року [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.06.2012 року по 30.11.2012 року, у період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року та за період з липня 2014 року по 31 січня 2022 року, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки НВК №3 від 29.01.2021 року, [PERSON] за період навчання доньки - [PERSON] з 18.08.2014 року по 01.06.2016 року жодного разу не забирав дитину зі школи, не відвідував батьківські збори. Згідно Дружківської гімназії «Інтелект» Дружківської міської ради Донецької області № 04 від 26.01.2022 року, [PERSON] навчається в 10-А класі даної гімназії. Батько - [PERSON] батьківські збори не відвідує, не бере участь у шкільних та позашкільних заходах, до класного керівника не звертався з питань успішності дитини. Батько проживає окремо, за викликом класного керівника до гімназії не з`являється. З характеристики та Акту територіального комітету №13 вбачається, що «…зі слів сусідів [PERSON] (батько [PERSON] ) з лютого 2019 року за адресою : [ADDRESS] , ніколи не бачили, щоб він навідувався до неї, провідував, приносив якісь подарунки. Вихованням [PERSON] , її фінансовим забезпеченням опікується мати- [PERSON] разом з її чоловіком - [PERSON] ». Відповідно висновку Служби у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області ( додаток до рішення виконавчого комітету від 18.08.2022 року № 103), Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування даного рішення зазначили, що Рішенням Слов`янського міського суду Донецької області від 08.08.2006 року у справі № 2-2215/06 із [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , але аліменти не регулярно сплачувались, з липня 2014 року взагалі припинив їх сплачувати. З 2014 року [PERSON] знаходився за місцем своєї реєстрації у тимчасово окупованій частині Донецької області, на підконтрольну частину України через легітимні органи державної влади не виїжджав. З 2014 року [PERSON] перебуває у шлюбі із громадянином України [PERSON] , який фактично виховує неповнолітню дитину [PERSON] та повністю забезпечує всі матеріальні потреби. Відповідно до довідки № 19 Дружківської НВК №3, [PERSON] за період навчання [PERSON] з 18.08.2014 року по 01.06.2016 року жодного разу не забирав дитину зі школи та не відвідував батьківські збори. Згідно з довідки № 04 Дружківської міської гімназії «Інтелект» [PERSON] за період навчання [PERSON] у шкільних та позашкільних заходах участі не бере, до класного керівника щодо успішності дитини не звертався, за викликом до класного керівника не з`являється. За інформацією, наданою у характеристиці № 34 від 01.02.2022 року із 2016 року за період навчання у Дружківській міській гімназії [PERSON] [PERSON] із гімназією контакт не підтримує, із вчителями не спілкується, успіхами дочки не цікавиться до класного керівника щодо успішності дитини не звертається. Відповідно до характеристики голови територіального комітету № 13 м. Дружківка, Краматорського району, Донецької області за свідченням сусідів [PERSON] вони ніколи не бачили [PERSON] , щоб останній навідувався до своєї дочки [PERSON] , приносив їй якісь подарунки або іншим чином виховував її. Згідно із характеристикою [PERSON] за останнім місцем роботи характеризується позитивно. 19.07.2022 року на черговому засіданні постійно діючої комісії із захисту прав дитини Зорянської сільської ради [PERSON] стверджувала, що [PERSON] на даний час повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неї, не цікавиться її місцем фактичного проживання, станом здоров`я, освітою, матеріально грошовим становищем. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі не займався та не займається вихованням своєї доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, станом здоров`я, не сплачує на її утримання аліменти, які були з нього стягнуті рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2006 року. Це свідчить про те, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками, що в своїй сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Крім того, на даний час [PERSON] називає батьком іншу людину - [PERSON] , який фактично виховує її та повністю забезпечує матеріально, що не заперечувалось позивачкою. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved