Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що сторони є батьками доньок, у спілкуванні з якими відповідач чинить відповідачу перешкоди, перешкоджає приймати участь у їх вихованні, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні відповідного графіку побачень та покладення на відповідача обов`язок не чинити перешкод. Крім того, за час шлюбу сторони набули у власність квартиру, яка зареєстрована за позивачем, яка після припинення шлюбу, залишилась там проживати із дітьми, а відповідач позбавлений можливості користуватися своєю власністю. В судовому засіданні позивач та представник останнього позов підтримали. Відповідач та представник останньої позов не визнали, посилаючись на те, що будь які перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні відповідач позивачу не чинить, діти спілкуються із батьком за бажанням без будь яких обмежень з боку відповідача. Що стосується поділу квартири, останній є неможливим, оскільки квартира однокімнатна, наразі у ній проживає відповідач із новим чоловіком та доньки сторін і відповідачу не відомо, як позивач збирається розпорядитися своєю власністю. Іншу квартиру купити у відповідача можливість відсутня, так само як сплатити вартість половини квартири позивачу. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, просила ухвалити рішенні згідно вимог закону. Третя особа ПНКМНО [PERSON] просила розглянути справу у відсутність останньої. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006, який розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва 29.10.2020 /а.с. 15, 21/. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] /а.с. 19/. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] /а.с. 20/. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. ч. 1 -3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дітей, зазначено про недоцільність визначати графік стосовно старшої доньки, а стосовно молодшої доньки встановлено графік щосуботи з 12-20 год., з урахуванням графіка дитинна та її думки, без присутності матері, оздоровлення не менше 14 днів за домовленістю з батьками та думки дитини. Разом з тим, з показів свідків, зокрема дітей сторін, сусідки [PERSON] , цивільного чоловіка відповідача [PERSON] вбачається, що будь яких перешкод у спілкуванні з дітьми, позивачу не чинять, не встановлені такі факти і у висновку служби. Старша донька пояснила, що не бажає спілкуватися із батьком через неприязні відносини до нього, а молодша донька пояснила, що спілкується з батьком за домовленістю із ним у час який визначають разом, мати перешкод у цьому не чинить. Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимог про визначення способу та участі батька у вихованні дітей свого підтвердження не знайшли, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити. За час шлюбу сторони набули однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що взнано учасниками процесу, а тому згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 70 ЦПК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що квартира була придбана в період шлюбу сторін, останні мають статус спільного сумісного майна набутого за час шлюбу та її поділ, шляхом визнання за кожною із сторін права власності на частки квартири. Доводи представник відповідача щодо відсутності у відповідача можливості сплатити позивачу компенсацію за його частку, а також придбати у вл асність іншу квартири у даному випадку юридичного значення не мають і не є підставою яка унеможливлює поділ майна, скасовує та/або обмежує право відповідача на власність.

Outcome: partial