Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

02 грудня 2022 року представник позивача адвокат Ієговська А.О. за допомогою системи «Електронний суду» звернулась до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідача Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна", у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування пов`язане із лікуванням останнього на суму 32840,85 гривень, страхове відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності на суму 1333,18 гривень, страхове відшкодування моральної шкоди на суму 2154,82 гривні. Позов обґрунтувала тим, що 03 вересня 2020 року близько 14 год. 20 хв. в с. Молодіжне Одеського району Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "BMW 320D", р.н. [NUMBER] допустив наїзд на пішохода - [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з понесеними витратами на лікування, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода. 04.09.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020160380001259. 01.12.2020 року слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Моско В.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12020160380001259 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "BMW 320D", р.н. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" згідно полісу № AP4283821, а тому АТ "СК "Країна", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. 10.12.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представником за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу АТ "СК "Країна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. З 14.01.2021 року до 21.01.2022 року до страховика було направлено додаткові документи, необхідні для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування Позивачу. 16.07.2021 року на банківські реквізити представника позивача по довіреності Мелех Д.О. , відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 3 283,05 грн. 20.08.2021 року відповідач повідомив представника позивача листом за вих. №17386/21 від 13.08.2021 року про те, що відповідно до вимог ст. 36 Закону, страховик прийняв рішення про виплату суми страхового відшкодування в такому розмірі: витрати на лікування - 1 253,42 грн.; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності - 5000,00 грн., моральна шкода - 312,67 грн. Представник позивача вважає, що такі дії страховика є неправомірними, суперечать Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" та порушують право потерпілого на отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Відповідач безпідставно та незаконно недоплатив страхове відшкодування, що належить позивачу у розмірі 36 328,85 грн., чим порушив законні права та інтереси позивача, не виплативши у повному обсязі належне страхове відшкодування. З медичних документів вбачається, що [PERSON] внаслідок отриманих травм в ДТП від 03.09.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року в КНП "ООКЛ" ООР. На лікування позивач витратив 42389,85 грн., що підтверджується: фіскальними чеками; квитанціями, товарними чеками, видатковими накладними. Загальний розмір понесених витрат на лікування становить 42 389,85 грн. Відповідач добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 9 549,00 грн. Тому на думку представника позивача, АТ "СК "Країна" безпідставно не сплатила частину страхового відшкодування у розмірі 32 840,85 грн. Крім того, позивач [PERSON] не був офіційно працевлаштований та, як вбачається з довідок про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП, був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні х 166,66 (5000,00 грн. х 1/30) = 3 833,18 грн. Отже, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить 3 833,18 грн. Відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 2 500,00 грн. Таким чином, АТ "СК "Країна" безпідставно не сплатила частину страхового відшкодування у розмірі 1 333,18 грн. Згідно ст. 26-1 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 46 223,03 грн. (понесені витрати на лікування, тимчасова втрата працездатності), то відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 2311,15 грн. ((42389,85+3833,18)*5% = 2 311,15 грн.). Однак, відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 156,33грн. Тобто АТ "СК "Країна" не виплатила позивачу частину страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 154,82 грн. Ухвалою від 13 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 62). 02 січня 2023 року представник відповідача Журов Є.Є. подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог до АТ "СК "Країна" просив відмовити в повному обсязі (а.с. 73-75). Послався на те, що 12.03.2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АР/4283821, за яким забезпечено транспортний засіб "BMW 320D", реєстраційний номер [NUMBER] . 17.12.2020 року АТ "СК "Країна" було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від представника позивача адвоката Мелеха Д.О. з додатками до неї, а також заяву на виплату страхового відшкодування від 10.12.2020 року з додатками до неї. 16.07.2021 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача (тимчасова втрата працездатності та моральна шкода) шляхом перерахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами представника позивача адвоката Мелеха Д.О. у розмірі 3283,05 гривень з розрахунку: ((1253,42 грн. + 5000,00 грн. ) * 5 %) / 2 = 3 283,05 грн., де: 1253,42 грн. - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 5000,00 грн. - мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством на дату страхового випадку; 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП. 01.12.2021 року АТ "СК "Країна" було направлено лист-запит представнику позивача - адвокату Мелеху Д.О. з проханням надати документи по страховому випадку. АТ "СК "Країна" було проаналізовано заявлені позивачем витрати на лікування та встановлено, що значна частина понесених витрат не узгоджуються із вимогами п. 24.1 ст. 24 Закону, оскільки серед них присутні платежі зі сплати банківських комісій, благодійні внески, документи, які не відповідають вимогам до розрахункових документів (не є фіскальними чеками), лікарські засоби та вироби медичного призначення, щодо яких відсутні лікарські призначення, та вважає, що обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на лікування позивача є витрати на суму 16 994,85 грн. 21.06.2022 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача (обґрунтовані витрати на лікування Позивача та моральна шкода) шляхом перерахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами представника Позивача - адвоката Мелеха Д.О. у розмірі 8 922,29 грн, з розрахунку: (16 994,85 грн. * 5 %) / 2 = 8 922,29 грн., де: 16 994,85 грн. - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП. Отже, загальний розмір виплачених позивачу страхових відшкодувань складає 12 205,34 грн. Представник відповідача зазначає, що відповідачем АТ "СК "Країна" не заперечувалося настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, заявлена ДТП кваліфікована як страховий випадок, виплачені страхові відшкодування розраховано в порядку та на умовах, визначених Законом, а договірні зобов`язання АТ "СК "Країна" перед Позивачем як потерпілим виконано в повному обсязі. 01 лютого 2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона повністю підтримав свої позовні вимоги (а.с.113-116). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. В судове засідання 19.05.2023 року надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просила задовольнити позов (а.с.195). Представник відповідача Сімич М.О. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. В судове засідання 19.05.2023 року не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просив відмовити, з підстав, викладених у заявах по суті справи (а.с.196). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З постанови від 01.12.2020 слідчого слідчого відділу Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Моско В.С. вбачається, що 04.09.2020 близько 14:20 годин в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, біля 18 лінії СОГ "Волна", сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля "BMW-320 D" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який утримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020160380001259 від 04.09.2020 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відпоідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.8). Відповідно до виписки 16509 КНП "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради» із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] вбачається, що його госпіталізовано до травматолого-ортопедичного відділення 03.09.2020 року. Анамнез: зі слів пацієнта травма отримала в побуті в результаті ДТП (пішохід) збитий легковим автомобілем. З місця ДТП бригадою ШМД доставлена в ЦРЛ м. Чорноморськ, де був обстежений клінічно, рентгенологічно та лабораторно. Виконано ПХО ділянки с/з правої гомілки, виконана іммобілізація правої н/кінцівки гіпсовою лонгетною пов`язкою без ознак стискання м`яких тканин. По направленню з Чорноморської ЦРЛ доставлений бригадою ШМД в приймальне відділення ООКЛ. 03.09.2020 виконано операцію: ПХО рани, стабілізація переломів обох кісток правої гомілки стрижевим АЗФ. 09.09.2020 виконана операція: демонтаж стрижневого АЗФ, закрита репозиція, ЧКДО правої гомілки шпицево-стержневим апаратом Ілізарова. Дата виписки 14.09.2020 року (а.с.11- 11 зворот). З виписки 6472 КНП "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради» із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] вбачається, що він перебував на лікуванні з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року. Діагноз: Псевдоартроз обох кісток с/3 правої гомілки. За згодою хворого 13.04.2021 виконано операцію: Остеотомія с/з правої малогомілкової кістки. Закрита репозиція, БІОС правої гомілки. Дата виписки 22.04.2021 року (а.с.10). Відповідно до полісу № АР/4283821 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність власника транспортного засобу "BMW 320D" реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна", та станом на 03.09.2020 поліс був діючим (а.с. 9, 86). Відповідно до частин 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-ІY (Закон № 1961-ІY) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У статті 5 Закону № 1961-ІY визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові права, що не суперечить законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІY, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. В свою чергу, згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.10.2020 у справі №445/370/19, перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що у володільця джерела підвищеної небезпеки та у страховика останнього наявний обов`язок сплатити відшкодування потерпілій особі за шкоду завдану здоров`ю незалежно від вини водія джерела підвищеної небезпеки. Як встановлено судом, на момент ДТП 03.09.2020 цивільно-правова відповідальність [PERSON] , згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АР/4283821 була застрахована у АТ "СК "Країна". Ліміт відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю 260000,00 грн., франшиза 0 (а.с 86). За пунктом 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІY при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-ІY підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №465/4287/15, відповідно до якої потерпілий в межах строків, передбачених п.37.1.4 ст.37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду. Так, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) серед іншого є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає. Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 01.12.2022 року звернувся з позовною заявою про відшкодування шкоди внаслідок використання застрахованого транспортного засобу, тобто в межах 3-річного строку на таке звернення. Доводи представника відповідача стосовно того, що відповідач вже відшкодував шкоду, яка підтверджена документально, є необґрунтованими виходячи з наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 р. у справі № 345/3335/17, у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 р. у справі № 445/370/19. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Щодо сум страхового відшкодування судом встановлено наступне. Відповідно до п 23.1 ст.23 Закону № 1961-ІY шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону № 1961-ІY у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. З наданих відповідачем оригіналів медичних документів (фіскальних чеків, квитанцій, товарних чеків, видаткових накладних) які надавав позивач на підтвердження його витрат на лікування вбачається, що [PERSON] внаслідок отриманих травм в ДТП від 03.09.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року в КНП "ООКЛ" ООР. Таким чином, витрати [PERSON] на лікування, є доведеними належними доказами та підлягають відшкодуванню, та загальна сума, яку витратив позивач на лікування становить 42389,85 грн (а.с. 130-141). Відповідач добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 9 549,00 грн., А тому з АТ "СК "Країна" належить стягнути частину страхового відшкодування у розмірі 32 840,85 гривні (42389,85 грн. - 9549,00 грн.). Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону № 1961-ІY у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в розмірах для непрацюючої повнолітньої особи - у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" з 1 вересня 2020 року встановлено мінімальну заробітну плату - 5000 гривень. Позивач [PERSON] на момент ДТП не був офіційно працевлаштований та був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні х 166,66 (5000,00 грн. х 1/30) = 3 833,18 грн. Розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить 3 833,18 грн. Відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 2 500,00 грн. а тому з АТ "СК "Країна" належить стягнути невідшкодовану частину страхового відшкодування у розмірі 1 333,18 гривень (3833,18 грн. - 2500 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд встановив наступне. Статтею 26-1 Закону № 1961-ІY передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 46223,03 грн. (понесені витрати на лікування та тимчасова втрата працездатності), отже розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу становить 2311,15 грн. ((42389,85+3833,18)*5% = 2 311,15 грн.). Відповідач частково визнав вимоги позивача та добровільно здійснив страхове відшкодування Позивачу у розмірі 156,33грн. Отже стягненню підлягає 2 54,82 гривень ( 2311,15 грн. - 156,33 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до вимог п. 2 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі на всіх стадіях судового процесу. Відтак за розгляд даної справи з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору в розмірі 992,40 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також позивачем при подачі позову подано заяву про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.57), тому питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу судом наразі не вирішуються.

Outcome: approved