Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачкою перебували у не зареєстрованому шлюбі із 2006 року по 2010 рік. Під час спільного проживання у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , про що 17.12.2007 року Зарудянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області зроблено актовий запис про народження №14 і видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ,та син - [PERSON] , [INFO] , про що 06.08.2009 року Зарудянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області зроблено актовий запис про народження №6 і видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно записів у свідоцтвах про народження дітей в графі «Батько» зазначено « [PERSON] », оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а батьки не подавали спільної заяви про визнання батьківства, діти зареєстровані в органах державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України ,тобто запис про батька дітей вчинено зі слів матері. З моменту народження діти проживали разом з матір`ю та батьком за адресою: по [ADDRESS] . В 2015 році відповідачка привезла малолітніх дітей до батька та залишила їх на постійне проживання за його адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої дії тим, що у неї є інший чоловік, з яким у неї має бути дитина. В подальшому, у 2016 році у них народилася їх спільна донька [PERSON] . Відповідачка рідше стала цікавитися синами та надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а тому вони залишилися без опіки матері на тривалий час. Позивач впевнений, що це його діти, тобто вважає себе їх батьком, має бажання їх виховувати та утримувати. На сьогоднішній день, сторони не підтримують відносин. Існуюча домовленість щодо подання відповідної спільної заяви до органів ДРАЦС щодо внесення змін до актових записів про народження дітей в графу «батько» не виконана зі сторони відповідачки з необґрунтованих причин. А відтак, через відсутність добровільної згоди відповідачки щодо подання спільної заяви про реєстрацію позивача як батька своїх неповнолітніх дітей, останній позбавлений можливості внести відповідні зміни в їх актові записи про народження, оскільки для цього потрібна спільна заява обох батьків. З огляду на те, що позивач, який є батьком вказаних дітей, юридично немає жодних прав щодо них та підстав їх утримувати, відповідати за них, просить суд визнати його батьком дітей та видати їм нові свідоцтва про народження. Представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в відсутність позивача та представника. Відповідач до суду не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Третя особа - орган опіки і піклування Зборівської міської ради, надала заяву в якій просить суд задовольнити вимоги позивача, справу розглянути за відсутності представника. Третя особа - Зборівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, заперечень щодо позовних вимог немає. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та актового запису про народження №14 від 17 грудня 2007 року, [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані за заявою матері. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та актового запису про народження №6 від 06 серпня 2009 року, [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані за заявою матері. Позивач [PERSON] вважає себе біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зазначене також підтверджує мати дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved