Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

17 квітня 2023 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить: постановити додаткове рішення по справі, яким стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25\~000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням суду від 14.04.2023 року по справі № 947/29241/23 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було задоволено. Проте, в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Заявник стверджує, що у зв`язку з судовим розглядом сторона позивача понесла судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з прибуттям до судового засідання та інші, у зв`язку з чим заявник просить стягнути з відповідача вказані витрати. 22 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] надіслав на адресу суду заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивачу у справі до 500,00 гривень у випадку наявності підстав для їх стягнення. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник заявника/позивача\~ [PERSON] \~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надіслав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, свою заяву підтримав в поній мірі та просив її задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частини двоповерхового садового будинку [ADDRESS] , загальною площею 121 кв.м., житловою площею 77,4 кв.м. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частини земельної ділянки площею 0,0377 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:33:010:0026. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року позовну заяву [PERSON] було задовольнено. Визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частину двоповерхового садового будинку [ADDRESS] , загальною площею 121 кв.м., житловою площею 77,4 кв.м. Визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на частину земельної ділянки площею 0,0377 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:33:010:0026. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь держави 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 6 202,50 гривень. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми/ присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Заперечуючи проти задоволення даної заяви, представник відповідача вказував на те, що заява подана після винесення судом рішення у справі і позивач до судових дебатів не заявляв такої вимоги, у зв`язку з чим дану заяву слід залишити без розгляду. Однак, суд не може повністю погодитись з такими твердженнями представника відповідача, виходячи з наступного. Як вбачається з поданого позову, позивач зазначала, що понесені нею витрати становлять суму судового збору, а також витрати на правову допомогу у розмірі 25000 гривень. Разом з тим, слід зазначити, що у зв`язку з визнанням позову відповідачем, рішення у справі було прийнято в підготовчому судовому засіданні за відсутності позивача і, таким чином, позивач була позбавлена можливості заявити про стягнення судових витрат до судових дебатів у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України. Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.І ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи. Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2022 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «Місяць і партнери» в особі Керуючого партнера Місяця Андрія Петровича було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до умов Договору, Адвокатське об`єднання «Адвокатська контора «Місяць і партнери» прийняло на себе зобов`язання щодо представництва інтересів КЛІЄНТА у Київському районному суді м. Одеси з приводу подання позову про поділ майна подружжя до [PERSON] . Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги «За роботу виконану АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ КЛІЄНТ сплачує грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять одна тисяча) гривень на розрахунковий рахунок АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ». Підтвердженням сплати гонорару, який визначений п. 4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги, є - квитанція до платіжної інструкції на переказ грошових готівки № ПН408 від 28.11.2022 року. Так, заявляючи до стягнення суми витрат у розмірі 25\~000,00 гривень, представник позивача посилався на прибуття у судове засідання 12 квітня 2023 року та що для прибуття до суду, останнім витрачено майже 15 годин, а також подолано 1\~188 км., до своєї заяви надав фотокартки панелі приладів автомобіля. Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги висновки КГС ВС від 30 січня 2023 року у справі №910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial