Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначала, що 21.09.2002 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 714. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, втрачено почуття любові та поваги, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, просила розірвати шлюб. Крім того, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щосячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2023 позов [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду. Предстаник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов в частині розірвання шлюбу підтримує та просив його задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу за відсутністю представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що визнає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов, про що 17.05.2023 на адресу суду подав заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved