Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Івано-Франківської міської ради звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення збитків в розмірі 46775,73 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Іваво-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року № 1508-47, інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин внконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 20 січня 2017 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів земельну ділянку. [PERSON] надсилалось повідомлення від 26.12.2016 року про проведення обстеження земельної ділянки. В процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено наступне: рішенням LVІ сесії Івано-Франківської міської ради від 03.08.2010 року № 222-LVІ п. 5.2. ТОВ «Світанок ІФ» надано в оренду земельну ділянку 0,0691 га на [ADDRESS] , для обслуговування приміщення громадського харчування та зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки. Згідно публічної кадастрової карти кадастровий номер земельної ділянки 2610100000:04:003:0114 ТОВ «Світанок ІФ» договір оренди земельної ділянки не укладено. Земельна ділянка має форму трапеції, неогороджена. На земельній ділянці знаходиться одноповерхова будівля. В будівлі знаходиться заклад громадського харчування та аптека. Технічний паспорт на будівлю на [ADDRESS] був виданий колишньому власнику ТОВ «Світанок ІФ», площа приміщень складала: мезонін 79,7 кв.м., площа першого поверху 598, 8 кв.м. (разом 669,5 кв.м.) та площа підвалу 144,99 кв.м. Нежитлові та підвальні приміщення на [ADDRESS] згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить в частках: [PERSON] : 10/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4208, від 16.09.2010 року; 30/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4206, від 16.09.2010 року; [PERSON] : 41/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 592 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 37/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності\~ -договір купівлі-продажу, 588 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 12/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 584 від 15.04.2011 року; 70/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 580 від 15.04.2011 року. Відповідно, площа нежитлових приміщень, якій дорівнювала частка [PERSON] , становила 247, 715 кв.м. (669, 5 кв.м. х 0, 37). Частка [PERSON] від цілісного майна - 0, 304 (247, 715 кв.м. / 814,49 кв.м.). Збитки [PERSON] нараховані за останні 3 роки, що передують дню засідання комісії (02.11.2017 року), оскільки землекористувач набув право власності на приміщення у 2010- 2011 роках. На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування зазначеною земельною ділянкою зокрема, що стосується укладених (діючих договорів оренди. 07.02.2017 року Департаментом комунальних ресурсів надіслано відповідачу клопотання № 1650/34.3-02/35в з вимогою вчинити дії на виготовлення документів, які б посвідчували право на користування земельною ділянкою на [ADDRESS] та здійснити сплату за користування земельною ділянкою за минулий період із розрахунку договору оренди, який мав би бути укладений на час користування. Проте, таке звернення було проігноровано. Департаментом комунальних ресурсів надсилались повідомлення від 07.08.2017 року № 629/34.3-02/18-в від 23.10.2017 року, № 863/34.3-02/18в та від 12.09.2017 року № 721/34.3-02/35в відповідачеві для участі у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі і землекористувачам, проте такі повідомлення було також проігноровані, що і зумовило затвердити 02 листопада 2017 року акт про визначення збитків власнику землі. Згідно з актом про визначення збитків власнику землі від 02.11.2017 року затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 30.11.2017 року № 1073, сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] на [ADDRESS] площею 0,0691 га із урахуванням частки 0, 304 становить 46 775, 73 грн. Розрахунок збитків у розмірі 46 775, 73 грн. зроблено за період з 02.11.2014 року по 02.11.2017 року (дата складання Комісією з визначення збитків та відшкодуванні територіальній громаді м. Івано-Франківська збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, з них: з 02.11.2014 року по 31.12.2014 року - 1 960, 75 грн. з 01.01.2015 року по 25.10.2015 року - 12 161, 34 грн. з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року - 19 087, 04 грн. з 01.01.2017 року по 02.11.2017 року - 13 566, 61 грн. Підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди. Однак відповідач зазначені вимоги не виконав, що підтверджується повідомленням ДПІ у м. Івано-Франківську № 1212/9/09-15-130 від 20.12.2016 року. Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми, що і послужило підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, на підставі позовної заяви та наданих пояснень. Відповідач не прибув у судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Рішенням LVІ сесії Івано-Франківської міської ради від 03.08.2010 року № 222-LVІ п. 5.2. ТОВ «Світанок ІФ» надано в оренду земельну ділянку 0,0691 га на [ADDRESS] , для обслуговування приміщення громадського харчування та зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки. Нежитлові та підвальні приміщення на [ADDRESS] згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить в частках: [PERSON] : 10/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4208, від 16.09.2010 року; 30/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4206, від 16.09.2010 року; [PERSON] : 41/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 592 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 37/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 588 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 12/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 584 від 15.04.2011 року; 70/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 580 від 15.04.2011 року. Як вбачається з повідомлення Департаменту комунальних ресурсів від 26.12.2016 року № 1650/34.3-02/35в, відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Іваво-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року № 1508-47, інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин внконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 20 січня 2017 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів земельну ділянку (а.с. 6). 07.02.2017 року Департаментом комунальних ресурсів надіслано [PERSON] клопотання № 1650/34.3-02/35в з вимогою вчинити дії на виготовлення документів, які посвідчували б право на користування земельною ділянкою на [ADDRESS] здійснити сплату за користування земельною ділянкою за минулий період із розрахунку договору оренди, який мав би бути укладений на час користування (а.с. 7-8). Згідно Акту Департаменту комунальних ресурсів № 81 обстеження земельної ділянки від 20 січня 2017 року зазначено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] використовується для обслуговування нежитлового будинку з закладами торгівлі, який знаходиться у власності [PERSON] . Рішенням LVІ сесії Івано-Франківської міської ради від 03.08.2010 року №222-LVІ п.5.2. ТОВ «Світанок ІФ» надано в оренду земельну ділянку 0,0691 га на [ADDRESS] для обслуговування приміщення громадського харчування та зобов`язано укласти договір оренди земельної ділянки. Згідно публічної кадастрової карти кадастровий номер земельної ділянки 2610100000:04:003:0114. ТОВ «Світанок ІФ» договір оренди земельної ділянки не укладало. Нежитолові та підвальні приміщення на [ADDRESS] , згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (№ 75583120 від 13.12.2016 року) належить в частках: [PERSON] : 10/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4208, від 16.09.2010 року; 30/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 4206, від 16.09.2010 року; [PERSON] : 41/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 592 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 37/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності\~ -договір купівлі-продажу, 588 від 15.04.2011 року; [PERSON] : 12/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 584 від 15.04.2011 року; 70/100 часток нежитлових підвальних приміщень, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, 580 від 15.04.2011 року. На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів Івані Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування зазначеною земельною ділянкою зокрема із [PERSON] (а.с. 10-12). 07.08.2017, 12.09.2017 та 23.10.2017 Департаментом комунальних ресурсів надсилались повідомлення відповідачу для участі у засіданні комісії для визначення та відшкодування територіальній громаді м. Івано-Франківська збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності (а.с. 16-17, 18-19). Згідно з Актом про визначення збитків власнику землі від 02 листопада 2017 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 06.10.2017 року № 666, сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доход визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] , на [ADDRESS] площею 0,0691 становить 46 775,73 грн. (а.с. 23-24). Відповідно до положень ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю, як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019 у справі №912/1188/17,від 04 лютого 2019 року у справі № 922/3409/17. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спіроку Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, відповідач як фізична особа, якій належить об`єкт нерухомості, який розташовано на вказаній вище земельній ділянці, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мала сплатити за користування ним, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17). Як встановлено судом, на час подання позовної заяви нежитлові та підвальні приміщення по [ADDRESS] , згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 113267499 від 08.02.2018 року) [PERSON] належить: 37/100 часток нежитлових приміщень, підстава виникнення - договір купівлі-продажу від 15.04.2011 року № 588. Площа приміщень [PERSON] становить 247,715 кв.м. Частка [PERSON] від цілісного майна становить - 0,304 (247,715 кв.м. / 814,49 кв.м). На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація щодо наявності правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку, зокрема що стосується укладених (діючих) договорів оренди з відповідачем. Згідно інформації, наданої ДПІ в м. Івано-Франківську листом від 20.12.2016 року, [PERSON] протягом 2014-2016 рр. плату за земельну ділянку на [ADDRESS] не декларував та не сплачував. Відповідно до проведеного розрахунку, сума, що підлягає сплаті за час фактичного використання [PERSON] земельної ділянки, становить 46 775,73 грн., з них за період: з 02.11.2014 року по 31.12.2014 року - 1 960,75 грн. з 01.01.2015 року по 25.10.2015 року - 12 161,34 грн. з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року - 19 087,04 грн. з 01.01.2017 року по 02.11.2017 року - 13 566,61 грн. Розрахунок проведено відповідно до інформації про нормативно грошову оцінку, наданої Відділом у м. Івано-Франківську ГУ Держгеокадасру в Івано-Франківській області. Отже вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі обчисленої орендної плати в сумі 46 775,73 грн. підлягала до сплати у безумовному порядку. Наданий позивачем розрахунок за користування [PERSON] земельною ділянкою є обґрунтованим та правомірним. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved