Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

13.12.2022 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] , відповідно до яких просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за розпискою у розмірі 86 990,65 грн., що складається з: основного боргу - 81 000 грн., 3 відсотків річних - 858,82 грн., інфляційних збитків - 5 131,83 грн., судові витрати за сплату судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12.11.2021 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] виникли зобов`язальні правовідносини за укладеним договором позики (розпискою), відповідно до якого відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 81 000 грн. та зобов`язався повернути до 01.08.2022 року. 27.10.2022 року, з метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача, зазначену в розписці, а також за іншою відомою адресою відповідача, досудову вимогу. Згідно відкритих даних з веб-сайту «Укрпошти» за пошуком пересилання, 08.11.2022 року відповідач отримав листа особисто. Однак станом на 09.12.2022 року відповідач не виконує обов`язки, покладені на нього договором позики, не повертає грошові кошти позивачу, в зв`язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав. Згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2023 року справу направлено за територіальною підсудністю до Ширяївського районного суду Одеської області. 15.03.2023 року справа надійшла до Ширяївського районного суду Одеської області та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Алексєєвій О.В. Ухвалою суду від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представнику позивача Переходову М.В. ухвала про відкриття провадження у справі від 06.04.2023 року була надіслана до електронного кабінету, документ доставлено до електронного кабінету: 06.04.2023 15:58:30, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. 05.05.2023 р. до суду представником позивача надіслано оригінал розписки відповідача від 12.11.2021 р. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Про відкриття провадження у справі повідомлявся шляхом направлення за місцем реєстрації ухвали, копії позову з додатками та судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримав - 13.04.2023 року, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 12.11.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (розпискою) в розмірі 81 000 гривень, зі строком повернення - до 01.08.2022 року. Позивачем на підтвердження вимог за позовом суду наданий оригінал розписки від 12.11.2021 року складеної відповідачем і власноручно підписаної, за якою відповідач зобов`язався повернути [PERSON] борг в сумі 81 000 грн. до 01.08.2022 року. На час розгляду справи будь-які докази виконання відповідачем зобов`язання відсутні. Однією з засад цивільного законодавства України, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ст. 3 ЦК України є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1ст. 1046 ЦК України). Згідно ч. 2ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору позики від 12.11.2021 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності і зст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг, в обумовлений строк про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови ВС від 25.01.2019 року, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Отже, розмір трьох відсотків річних - штрафні санкції за законом від простроченої відповідачем суми грошового зобов`язання в сумі 81 000 грн. за час прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи від 02.08.2022 року станом на 09 грудня 2022 року становить 858,82 грн = (81 000 (сума боргу) * 3 % /100%/365 днів* 129 днів (кількість днів). Інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання розраховуються за формулою : [Інфляційні збитки]= [Сума інфляційних збитків і боргу] - [Сума боргу] * [Індекс інфляції за кожен місяць прострочення]). Тобто інфляційні збитки за період з 02.08.2022 року по 09.12.2022 року складають 5 131,83 грн.= (81 000 *101,1 % *101,9 %*102,5 %*100,7%) - 81 000. Таким чином загальна сума грошового зобов`язання відповідача становить 86 990,65 грн.= (81 000 грн. (сума боргу) + 858,82 грн. (3 % річних) + 5 131,83 грн. (інфляційні збитки). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати за надання правничої допомоги адвокатом Переходовим М.В. згідно Договору про надання правничої допомоги № 23-09/22 від 02.09.2022 року та Додаткової угоди № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 23-09/22 від 02.09.2022 року від 09.12.2022 року в сумі 15 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved