Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ковач І.В., звернулася до суду з позовною заявою до комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв», третя особа: Ужгородська районна рада, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що згідно з наказом № 157 від 20.08.1998, про що свідчить запис № 2 у трудовій книжці [NUMBER] від 01.09.1998, [PERSON] переведено на посаду викладача (по класу фортепіано) Малодобронської дитячої школи мистецтв. 02.12.2020 Ужгородською районною радою сорок четвертої позачергової сесії 7-го скликання прийнято рішення № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв». Рішення Ужгородської районної ради № 761 від 02.12.2020 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв» є незаконним. У зв`язку з цим Ужгородською місцевою прокуратурою подано позов до Господарського суду Закарпатської області про визнання незаконним та скасування відповідного рішення Ужгородської районної ради, а також заяву про забезпечення позову. Вказує, що за наслідками розгляду поданими Ужгородською місцевою прокуратурою позовної заяви та заяви про забезпечення позову Господарським судом Закарпатської області відкрито провадження у справі (справа № 907/5/21). 08.02.2021 Господарським судом Закарпатської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено дію рішень № 759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв» та № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв», прийнятих на 44 позачерговій сесії 7 скликання Ужгородської районної ради Закарпатської області до набрання судовим рішенням законної сили. Представник позивача зауважує, що у той самий день, попри наявність ухвали суду про забезпечення позову, наказом № 04 від 08.02.2021, згідно з пунктом першим частиною першою статті 40 КЗпП України [PERSON] звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв у зв`язку з ліквідацією Малодобронської дитячої школи мистецтв (у наказі про звільнення підставою звільнення помилково вказано «рішення Ужгородської районної ради № 759», правильним є «рішення Ужгородської районної ради № 761»). Вважає, що рішення Ужгородської районної ради № 761 від 02.12.2020 є незаконним, прийняте всупереч вимог чинного законодавства України та суперечать інтересам держави та суспільства. Представника позивача зазначає, що позивача звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв наказом № 04 від 08.02.2021 на підставі незаконного рішення Ужгородської районної ради, всупереч діючому законодавству та ухвали суду, якою зупинено дію рішення, яке було підставою звільнення. Наголошує, що позивачу з 01.01.2021 і до моменту звільнення (08.02.2021) не виплачувалася заробітна плата. Жодних виплат в день звільнення та в подальшому позивач не отримувала. Крім того, в наказі про звільнення № 04 від 08.02.2021 ніде не вказано суму, що належить позивачу до виплати при звільненні. Жодного іншого документу, де була б зазначена інформація про суми, належні до виплати при звільненні позивачу не надавалося. Звертає увагу, що трудову книжку та наказ про звільнення № 04, як того вимагає стаття 47 КЗпП України, позивач у день звільнення отримала, про що свідчить запис в трудовій книжці від 08.02.2021 та підпис позивача про ознайомлення в наказі № 04 від 08.02.2021. При звільненні позивачу не надавалися документи, які б підтверджували суму, належну їй до виплати, беручи до уваги те, що з 01.01.2021 жодних виплат по заробітній платі не здійснювалося, у зв`язку з цим позивач не може надати прямих доказів заборгованості перед нею. На підставі наведеного, представник позивача просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 04 від 08.02.2021 про звільнення [PERSON] і одночасно поновити [PERSON] на посаді викладача комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв»; стягнути з комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» недоотриману заробітну плату у формі середнього заробітку за час вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.04.2021 від представника третьої особи Ужгородської районної ради до суду надішли письмові пояснення щодо позову. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2021 провадження у цивільній справі № 308/3162/21 за даною позовною заявою зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі № 907/5/21 за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідача Ужгородської районної ради Закарпатської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: комунальна організація «Малодобронська дитяча школа мистецтв», комунальна організація «Середнянська дитяча школа мистецтв», про\~визнання недійсними рішення ради. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2022 провадження у цивільній справі за даною позовною заявою поновлено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2022 постановлено витребувати від комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» відомості про розмір виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували даті звільнення [PERSON] 22.09.2022 від представника позивача до суду надішли клопотання про залучення в якості відповідача відділу культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області та заява про уточнення (зміну) предмету позовних вимог, згідно з якою просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 04 від 08.02.2021 про звільнення [PERSON] і одночасно поновити [PERSON] на посаді викладача комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв»; стягнути солідарно з комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» та відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь [PERSON] недоотриману заробітну плату у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку та вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2022 постановлено залучити до участі у цивільній справі № 308/3162/21 співвідповідача відділ культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області. Позивач та її представник у дане судове засідання не з`явилися, при цьому від представника позивача до суду надійшла заява від 29.05.2023, згідно з просить долучити до справи орієнтовний розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] , а судове засідання провести без участі позивача. Представник відповідача комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача відділу культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Русин М.Я. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи позовні вимоги безпідставними, зауваживши, що штатна одиниця викладача на даний час відсутня. Представник третьої особи Ужгородської районної ради у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За приписами статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з наказом № 157 від 20.08.1998 позивача [PERSON] переведено на посаду викладача (по класу фортепіано) Малодобронської дитячої школи мистецтв (у зв`язку з реорганізацією), що підтверджується записом № 2 від 01.09.1998 у її трудовій книжці [NUMBER] . 02.12.2020 на 44 позачерговій сесії 7 скликання Ужгородської районної ради Закарпатської області на підставі статей 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 712-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Закарпатської області», листа відділу культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації від 18.11.2020 № 95/01-18 прийняті рішення № 759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв», рішення № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв». Відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії Малодобронської дитячої школи мистецтв № 04 від 08.02.2021, на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України, рішення 44 позачергової сесії 7-го скликання Ужгородської районної ради від 02.12.2020 № 759, [PERSON] звільнено з посади викладача Малодобронської дитячої школи мистецтв у зв`язку з ліквідацією Малодобронської дитячої школи мистецтв. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2021 (справа № 907/5/21), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2021, визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 759 «Про ліквідацію Середнянської дитячої школи мистецтв» та рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв». Як зазначено в наказі голови ліквідаційної комісії Малодобронської дитячої школи мистецтв № 04 від 08.02.2021, підставою видачі цього наказу є рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 759. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Малодобронська дитяча школа мистецтв діє на підставі Статуту Малодобронської дитячої школи мистецтв, затвердженого рішенням десятої сесії VII скликання Ужгородської районної ради від 08.12.2016 № 197, з якого вбачається, що: засновником (власником) закладу є Ужгородська районна рада (пункт 1.5); заклад безпосередньо підпорядкований відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації (пункт 1.6); майно закладу знаходиться в оперативному управлінні відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації (пункт 1.7); фінансування закладу здійснюється за рахунок коштів районного бюджету та плати за навчання учнів (пункт 6.2); кошти місцевого бюджету на утримання закладу, батьківська плата за надання платних послуг, кошти, що надходять з інших джерел, перераховуються та зберігаються на рахунку відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації (пункт 6.12). Ведення бухгалтерського обліку здійснюється через централізовану бухгалтерію відділу культури Ужгородської РДА (або самостійно). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 4 КЗпП законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Підстави для припинення трудового договору встановлені статтею 36 КЗпП України. Однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, стаття 40 КЗпП України, яка регулює порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. За пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення (постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16-ц). Як встановлено судом, рішення Ужгородської районної ради, прийняте на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв», на підставі якого проводилася ліквідація Малодобронської дитячої школи мистецтв та, відповідно, яке слугувало підставою для звільнення працівників цієї установи, в тому числі й позивача [PERSON] , скасовано в судовому порядку і судове рішення набрало законної сили 08.12.2021. За наведених обставин ліквідація Малодобронської дитячої школи мистецтв не була проведена, тому має місце порушення трудових прав позивачка, а саме її було звільнено без законної підстави. Згідно з положеннями частини першої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 572/2429/15-ц, тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Дана справа розглядалась більше одного року, проте, оскільки питання законності рішення Ужгородської районної ради, прийнятого на 44 позачерговій сесії 7 скликання від 02.12.2020 № 761 «Про ліквідацію Малодобронської дитячої школи мистецтв», вирішувалася у судовому порядку, а отже, тривалість розгляду питання поновлення позивача на роботі не залежала від [PERSON] , тому виплату середнього заробітку, слід провести за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення, до дня постановлення судом рішення про поновлення на роботі. Чинним законодавством встановлена відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно з пунктом третім розділу 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. В силу пункту п`ятого розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом восьмим цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. За змістом абзацу другого пункту восьмого Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку № 100). Беручи за основу довідку відділу, культури молоді та спорту Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області від 20.06.2022 № 57/01-18 про доходи [PERSON] за грудень 2020 року та січень 2021, суд вирахував, що до стягнення підлягає сума середнього заробітку за 589 робочих днів вимушеного прогулу, за період з 09.02.2021 до 30.05.2023 у розмірі 574799,21 грн. Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.02.2021 до 30.05.2023 судом проведений наступним чином. Згідно з довідкою про доходи від 20.06.2022 № 57/01-18 заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню становила 40011,77 грн. (19223,50 грн. за грудень 2020 року + 20788,27 грн. за січень 2021 року). Кількість робочих днів за вказаний період складає 41 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 975,89 грн. (40011,77 / 41). Кількість днів за час вимушеного прогулу позивача [PERSON] за період з 09.02.2021 до 30.05.2023 (день фактичного розрахунку) складає 589 робочих днів, в тому числі: лютий 2021 14 днів, березень 2021 22 днів, квітень 2021 22 днів, травень 2021 18 днів, червень 2021 20 днів, липень 2021 22 дні, серпень 2021 21 день, вересень 2021 22 дні, жовтень 2021 20 днів, листопад 2021 22 дні, грудень 2021 22 дні, січень 2022 19 днів, лютий 2022 20 днів, березень 2022 22 дні, квітень 2022 21 день, травень 2022 22 дні, червень 2022 22 дні, липень 2022 21 день, серпень 2022 23 дні, вересень 2022 22 дні, жовтень 2022 21 робочих днів, листопад 2022 22 дні, грудень 2022 22 дні, січень 2023 22 робочих днів, лютий 2023 20 днів, березень 2023 23 дні, квітень 2023 20 днів, травень 2023 22 дні. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає 574799,21 (975,89 грн. х 589 робочих днів). Враховуючи, що відповідно до Статуту Малодобронської дитячої школи мистецтв, школа безпосередньо підпорядковується відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації; майно школи знаходиться в оперативному управлінні відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації, кошти місцевого бюджету на утримання закладу, батьківська плата за надання платних послуг; кошти, що надходять з інших джерел, перераховуються та зберігаються на рахунку відділу культури Ужгородської районної державної адміністрації, тому обраховану вище суму, слід стягнути з саме з відділу культури молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації, а відтак, суд вважає, що відсутні підстави щодо стягнення в солідарному порядку з комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» та відділу культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та виниклі правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» у частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Заперечення представника відповідача про те, що штатна одиниця викладача, на якій позивач просить поновити її на роботі, на даний час відсутня, судом відхиляються. При цьому суд виходить з того, що законодавець не ставить можливість поновлення працівника на роботі в залежність від наявності (збереження) його посади на час розгляду справи. Незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли підприємство/орган/установа повністю ліквідовані. У той же час, у випадку скорочення чисельності, штату працівників, або при реорганізації незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на попередній роботі/посаді із наступним вирішенням роботодавцем питання подальшого перебування його на відповідній посаді, переведення за згодою працівника на іншу посаду, призначення на іншу посаду чи звільнення. Скасування або зміна штатних розписів, відсутність або виведення посад державної служби не є перешкодами для виконання рішення суду про поновлення звільненого працівника на роботі. Таким чином, беручи до уваги наведене та вимоги статті 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов з урахуванням заяви про уточнення (зміну) предмету позовних вимог підлягає частковому задоволенню, а відтак наказ Малодобронської дитячої школи мистецтв № 04 від 08.02.2021 «Про припинення трудового договору», на підставі якого [PERSON] звільнено днем 08.02.2021 з посади викладача комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, слід визнати незаконним та скасувати, поновити позивача на посаді викладача комунальної організації «Малодобронська дитяча школа мистецтв» днем 09.02.2021, та стягнути з відділу культури, молоді та спорту Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь [PERSON] середній заробіток за 589 днів вимушеного прогулу, за період з 09.02.2021 до 30.05.2023, в розмірі 574799,21 грн., з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків і зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством. Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім. Оскільки позивач на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача відділу культури,\~молоді та\~спорту Ужгородської\~районної державної\~адміністрації Закарпатської\~області на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1984,80 грн. У судовому засіданні 30.05.2023 на підставі частини шостої статті 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 30.05.2023.

Outcome: partial