Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

06 січня 2022 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання договору недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в квітні 2021 року [PERSON] випадково дізнався, що на його ім`я невідомими йому особами було оформлено договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021 на суму 3 000,00 гривень з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група»(код ЄДРПОУ 40203427). Вказує на те, що в період з 20 лютого 2021 року по 24 лютого 2021 року перебуваючи за місцем свого проживання позивач виявив відсутність паспорта громадянина України та довідки з РНОКПП. Останній раз користувався паспортом [INFO] , цього ж дня пересувався в громадському транспорті. За яких обставин зник паспорт не пам`ятає, можливо його було вкрадено. Втрату паспорту помітив не відразу. Як тільки виявив, що паспорта вдома немає, ним було відразу подано відповідну заяву до поліції, на підтвердження чого надав суду копію доповідної записки про результати розгляду звернення до відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП у Київській області. Згодом, позивач почав отримувати дзвінки від представників мікрофінансових компаній, зокрема і від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Зрозумівши, що його особисті дані було викрадено та використано невідомими йому особами-шахраями з метою оформлення кредитів у декількох фінансових установах через мережу Інтернет, [PERSON] відразу звернувся із відповідною заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 Кримінального кодексу України. За фактом звернення до правоохоронних органів було відкрито кримінальне провадження № 12021116140000180 від 07 квітня 2021 року. З метою отримання необхідної інформації по кредитному договору, адвокатом позивача Омельченко Д.В. було відправлено відповідачу адвокатський запит від 25.05.2021. Відповіддю від 28 травня 2021 року з вих. № 28/05-1а відповідачем було повідомлено, що дійсно 01 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» нібито було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 на суму 3000,00 гривень. До відповіді ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»додало копії індивідуальної частини до Договору, копію Додатку № 1, копію розрахунку заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021, копію інформаційної довідки вих. № 776/05 від 28.05.2021. Позивач зауважує, що договір про надання фінансового кредиту №3527009955/642662 на суму 3000,00 гривень з відповідачем він особисто не укладав, власноручно його не підписував, не мав наміру отримати грошові кошти від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та й не отримав їх, на сайті відповідача не реєструвався. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов та визнати договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021 на суму 3 000,00 гривень з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» - недійсним. 06 січня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року в справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позовну заяву не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що в квітні 2021 року [PERSON] випадково дізнався, що на його ім`я невідомими йому особами було оформлено договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021 на суму 3 000,00 гривень з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група»(код ЄДРПОУ 40203427). Вказує на те, що в період з 20 лютого 2021 по 24 лютого 2021 року перебуваючи за місцем свого проживання позивач виявив відсутність паспорта громадянина України та довідки з РНОКПП. Останній раз користувався паспортом [INFO] , цього ж дня пересувався в громадському транспорті. За яких обставин зник паспорт не пам`ятає, можливо його було вкрадено. Втрату паспорту помітив не відразу. Як тільки виявив, що паспорта вдома немає, ним було відразу подано відповідну заяву до поліції на підтвердження чого надав суду копію доповідної записки про результати розгляду звернення до відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП у Київській області. Згодом, позивач почав отримувати дзвінки від представників мікрофінансових компаній, зокрема і від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Зрозумівши, що його особисті дані було викрадено та використано невідомими йому особами-шахраями з метою оформлення кредитів у декількох фінансових установах через мережу Інтернет, [PERSON] відразу звернувся із відповідною заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 Кримінального кодексу України. За фактом звернення до правоохоронних органів було відкрито кримінальне провадження № 12021116140000180 від 07 квітня 2021 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є в матеріалах справи. З метою отримання необхідної інформації по кредитному договору, адвокатом позивача Омельченко Діаною Володимирівною було відправлено відповідачу адвокатський запит від 25.05.2021. Відповіддю від 28 травня 2021 року з вих. № 28/05-1а відповідачем було повідомлено, що дійсно 01 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» нібито було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 на суму 3000,00 гривень. До відповіді ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»додало копії індивідуальної частини до Договору, копію Додатку № 1, копію розрахунку заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021, копію інформаційної довідки вих. № 776/05 від 28.05.2021. Позивач зауважує, що договір про надання фінансового кредиту №3527009955/642662 на суму 3000,00 гривень з відповідачем він особисто не укладав, власноручно його не підписував, не мав наміру отримати грошові кошти від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та й не отримав їх, на сайті відповідача не реєструвався. На спростування викладених позивачем обставин, відповідачем жодних доказів суду надано не було. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зазначає, що 01.03.2021 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 на суму 3000,00 гривень через мережу Інтернет, тобто мав місце електронний договір. Згідно умов індивідуальної частини договору: «Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором» ( п. 1.1). Строк кредиту - 30 днів, тобто до 30.03.2021 (п. 1.2 договору). Згідно додатку № 1 до договору сума нарахованих процентів складає 2250,00 гривень, сума кредиту - 3000,00 гривень, а всього до сплати - 5 250,00 гривень. В розділі 7 договору мають бути зазначені реквізити сторін, а також їх підписи. Натомість, позивач особисто не підписував договір, свій електронний підпис не проставляв, не підтверджував вхід в особистому кабінеті, якого особисто не створював. Правові відносини в сфері укладення електронних договорів регулюються, зокрема, але не виключно, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронний цифровий підпис». Так, Закон України «Про електронну комерцію» чітко надає визначення поняття електронного договору: «Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі» (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину. електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили. Статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 ст. 207 ЦК України чітко визначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами, проте Договір я не підписував. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Як стверджує позивач, оригінал кредитного договору від відповідача він особисто не отримував. Відповідачем, на спростування даної обставини, суду надано не було ні оригінал договору про надання фінансового кредиту № 3527009955/642662 від 01.03.2021, ні оригінал додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту №3527009955/642662 від 01.03.2021, ні оригінал розрахунку заборгованості по договору про надання фінансового кредиту №3527009955/642662 від 01.03.2021, ні оригінал заявки на оформлення кредиту. Загалом, відповідач не надав доказів того, що кредитний договір було укладено саме з позивачем. Окрім того, як зазначено у відповіді від 28 травня 2021 року з вих. № 28/05-1а, заповнюючи заявку, клієнт, у відповідності до п. 2.5 правил надання коштів у позику ( які розміщені на сайті відповідача), надає свою згоду на передачу відповідача своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану клієнта та його спроможності виконати зобов`язання за договором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система відповідача здійснює реєстрацію клієнта на сайті відповідача та формує особистий кабінет. Проте, позивач стверджує, що не заповнював заявки на сайті ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», своїх даних не надавав, не приймав оферту відповідача та не отримував грошові кошти в сумі 3000,00 гривень, а відповідачем дана обставина жодним доказом не спростована. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини 3 та 5ст. 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки, позивач особисто не укладав кредитний договір, не мав наміру його укладення, не підписував електронним підписом, кошти від відповідача не отримував та, відповідно, особисто не знімав з картки чи рахунку, на які вони нібито були переведені ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували зворотнє, було порушено вимоги частини 3 ст. 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля позивача на його укладення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved