Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 жовтня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі в них народився син [PERSON] . Спільне життя сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісно не проживають. Таким чином, між ними склалися неприязні відносини, вони не розуміють один одного, мають різні погляди на сімейне життя. Окрім того, надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, так як спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. За таких обставин, позивачка вважає, що шлюб існує лише формально, суперечить інтересам дитини та його психологічному здоров`ю. Спору щодо встановлення місця проживання дитини в сторін немає, син проживає разом з позивачкою у Республіці Польща, де навчається у школі та відвідує секцію з професійного футболу, їздить на змагання, здобуває призові місця. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач також проживає у Республіці Польща, офіційно працевлаштований, отримує стабільну зарплату, однак жодних дій по вихованню та розвитку дитини не виконує, коштів на утримання, розвиток дитини не надає та не вчиняє жодних дій щодо встановлення спілкування із дитино. Окрім того, не зважаючи на своє офіційне працевлаштування за кордоном та отримання стабільної зарплати, відповідач коштів на утримання дитини не надає, життям та розвитком дитини не цікавиться. А тому позивачка вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливо, а утримувати спільну дитину вони повинні разом, оскільки вона із сином проживають фактично у чужій країні, орендують житло, щоб сину забезпечити максимально комфортні умови для проживання та навчання, дитина ходить у школу, відвідує секцію із професійного футболу, їздить на змагання, що потребує коштів на проживання, посилене харчування, проїзд, одежу, книги, заняття з репетитором та спортивну форму. Натомість відповідач усунувся від своїх обов`язків щодо утримання своєї дитини. Ухвалою судді від 27 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник, адвокат Трачук З. І. не з`явилися, остання подала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримали, щодо винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06\~жовтня 2012\~року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, сторони 06 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1571. У шлюбі в них народився син: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 02 квітня 2014 року. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд робить наступні висновки. Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~8,\~9,\~10\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України сімейні\~відносини можуть\~бути врегульовані\~за домовленістю\~(договором)\~між їх\~учасниками.\~Регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини.\~Сімейні відносини\~регулюються на\~засадах справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства.Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~31)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні їх спільної дитини, що стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки по утриманню сина [PERSON] , [INFO] . Відтак, у зв`язку з тим, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, виходячи з рівності обов`язку батьків їх утримувати, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу. Також відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved