Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Зазначений позов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мотивували тим, що 13.01.2021 на автодорозі «М-06» (Київ-Чоп (на м. Будапешт через міста Львів, Мукачеве і Ужгород) буд. 35 сталася ДТП за участю автомобіля марки «Volvo V40», державний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . За результатами вказаного ДТП на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2021 у справі № 369/825/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, окрім того учасники ДТП отримали фізичні ушкодження та понесли витрати на лікування. У результаті ДТП [PERSON] , як власнику автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , було завдано матеріальних збитків на суму 79 933 грн, що підтверджується звітом № 7999/01/21 від 13.01.2021, виконаним оцінювачем ТОВ «Стел Груп». У порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] повідомив страхову компанію ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Інштуранс Груп» про ДТП. На виконання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів АР-0750615, укладеного з [PERSON] , страховою компанією [PERSON] було перераховано 47 400 грн, а з урахуванням вартості послуг евакуатора додатково 1 600 грн, всього - 49 000 грн. Однак, страховою компанією не була відшкодована франшиза у розмірі 2 600 грн передбачена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, грошова компенсація, виплачена страховою компанією, не покрила всі його матеріальні збитки, встановлені у звіті № 7999/01/21 від 13.01.2021. Загальна сума невідшкодованого матеріального збитку становить 35 333 грн, який складається із: оплати за оціночні послуги в розмірі 1 800 грн; франшиза - 2 600 грн; різниця між нарахованим і виплаченим матеріальним збитком - 30 933 грн. При зверненні до страхової компанії [PERSON] було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає у тому, що при розрахунку виплати застосовується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту відбувається заміна деталей на нові, тому і різниця в понесених ним витратах підлягає стягненню саме з відповідача - винуватця ДТП. Також внаслідок даної ДТП водій автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження та поніс матеріальні збитки, а саме: первинна консультація лікаря-ортопеда-травматолога - 520 грн; первинна консультація лікаря-отоларинголога - 520 грн; цифрова рентгенографія кісток носа - 327 грн; прийом лікаря невропатолога - 540 грн; плата за надання медичних послуг - проведення МРТ на суму 1 900 грн; повторна консультація лікаря-ортопеда-травматолога - 470 грн; придбання медичного препарату «МАНЕ В6» - 230 грн; моральна шкода у розмірі 15 000 грн. Отже, загальна сума матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] складає 19 507,20 грн. Завдана [PERSON] моральна шкода полягає у тому, що він зазнав страждань та болю від нанесених йому травм під час ДТП. Визначений ним розмір моральної шкоди є достатнім та розумним виходячи з того, що відповідач не надав первинної допомоги будучи лікарем. Також він зазнав душевних страждань від побачених ушкоджень його цивільної дружини, яка була пасажиром. Крім того, у результаті ДТП зазнала тілесних ушкоджень [PERSON] , яка знаходилася як пасажир у автомобілі марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , та була змушена звертатися за медичною допомогою у результаті чого понесла витрати, а саме: огляд лікаря невропатолога - 540 грн; первинна консультація лікаря-ортопеда-травматолога - 520 грн. Також їй було завдано моральних збитків, які вона оцінила у 15 000 грн, оскільки тривалий час страждала безсонням, постійним болем. Основного душевного страждання вона зазнала після усвідомлення того, що сталося. Наступним душевним стражданням були надання пояснень в суді як свідка ДТП, де відповідач стверджував, що за кермом була саме вона. Відповідач не надав первинної допомоги будучи лікарем, окрім того у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення № 369/825/21 відповідач не намагався примиритися з потерпілою стороною, не вибачився за нанесені травми, що надало додаткового душевного страждання. Загальна сума завданої матеріальної та моральної шкоди становить 16 060 грн. Враховуючи викладене, позивачі просили: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 32 733 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 4 507,20 грн та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 1 060 грн та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2021 відкрито позовне провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 24.01.2022 на 14-30 год. 20.01.2021 від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки у нього призначений консультативно-операційний день. 24.01.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 17.03.2022 на 09-30 год. 17.03.2022 справа знята з розгляду на підставі розпорядження в. о. голови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 5 від 24.02.2022 та опублікованих рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022. Розгляд справи призначено на 07.07.2022 на 11-30 год. 05.07.2022 у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть у справі розгляд справи призначено на 20.10.2022 на 14-30 год. 07.07.2022 від [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому заявник просить зупинити провадження у цій справі до вирішення питання по кримінальному провадженню № 12022111050000405 від 14.02.2022, порушеному щодо ДТП, яка сталася 13.01.2021. 07.07.2022 [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просить зупинити провадження у цій справі до вирішення питання по кримінальному провадженню № 12022111050000405 від 14.02.2022. Крім того, [PERSON] долучив копію висновку експерта з судово-медичної експертизи від 24.06.2022. 07.07.2022 [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просив відвести суддю Дубас Т. В. від розгляду цієї справи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2022 клопотання відповідача [PERSON] про відвід головуючої судді Дубас Т. В. від участі у цій справі передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2022 у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про відвід судді Дубас Т. В. від розгляду справи № 369/14218/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП відмовлено. 20.10.2022 від представника позивачів - адвоката Панасюка О. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 20.10.2022 у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть у справі розгляд справи призначено на 21.11.2022 на 11-00 год. 21.11.2022 від [PERSON] надійшло клопотання про перенесення судового засідання. 21.11.2022 у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть у справі розгляд справи призначено на 23.01.2023 на 11-30 год. 23.01.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з онлайн-навчанням судді Дубас Тетяни у Львівському регіональному відділенні Національної шкоди суддів України. Розгляд справи призначено на 16.02.2023 на 11-30 год. У судове засідання 16.02.2023 учасники справи не з`явилися. Розгляд справи відкладено на 24.05.2023 о 12 год. 00 хв. У судове засідання 24.05.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів направив до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивачів та представника позивачів. Позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власником автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , який потрапив у ДТП 13.01.2021, є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно із звітом № 7999/01/21 про оцінку транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , складеним 01.02.2021 ТОВ «Сател Груп», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП становить 79 933 грн. Зазначене також підтверджується ремонтною калькуляцією № 7999/01/21 від 28.01.2021, протоколом огляду транспортного засобу від 28.01.2021 та фототаблицями до звіту про оцінку № 7999/01/21 від 01.02.2021. [PERSON] за оціночні послуги сплачено 1 800 грн, що підтверджується квитанцією 0.0.1996411222.1 від 29.01.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру судових рішень постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2021, залишеною без змін постановою судді Київського апеляційного суду від 13.05.2021, об`єднано справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно [PERSON] № 369/826/21 (провадження № 3/369/1693/21) за ч. 1 ст. 130 КУпАП та № 369/825/21 (провадження № 3/369/1692/21) за ст. 124 КУпАП в одне провадження та присвоєно єдиний номер № 369/825/21, провадження № 3/369/1692/21. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП (протоколи серії ДПР 18 № 328403 та № 328402 від 13.01.2021 про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн. Постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності мотивована тим, що у діях [PERSON] наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП а саме: забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, винуватість його доведена, тому він повинен нести адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Частиною ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0750615, про виплату страхового відшкодування. Відповідно до заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування між потерпілим та страховиком досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, який складає 47 400 грн. Листом від 02.04.2021 № 3489 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомила [PERSON] про те, що франшиза згідно з Полісом становить 2 600 грн, розрахунок суми страхового відшкодування - 47 400 грн, вартість відшкодування за надання послуг евакуатора - 1 600 грн. Належна сума страхового відшкодування - 49 000 грн, яка буде перерахована на реквізити в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з актом надання послуг від 14.01.2021 № 31509 та чеком від 14.01.2021 № 29243 [PERSON] сплатила за прийом лікаря невропатолога 540 грн. Відповідно до Консультативного огляду лікаря-ортопеда-травматолога від 14.01.2021, наданого [PERSON] , у останньої забій обох китсей, дисторзія обох кистьових суглобів, дисторзія лівого гомілковостопного суглобу, розрив м`язок гомілково-ступневого суглобу та ступні, розтягнення і перенапруження капсульно-зв`язкового апарату на рівні зап`ястку, ЗЧМТ, струс головного мозку, інші поверхневі травми та навколоорбітальної області. Рекомендації: первинна консультація лікаря-невропатолога, первинна консультація лікаря-офтальмолога. [PERSON] сплатила за первинну консультацію лікаря-ортопеда-травматолога 520 грн, що підтверджується актом про надані медичні послуги від 14.01.2021 та чеком від 14.01.2021 № 191323. Згідно з висновком невролога (первинним) від 14.01.2021 у [PERSON] поверхнева травма волосистої частини голови, ушиб повіки та навколообітальної області. Відповідно до Консультативного огляду лікаря-ортопеда-травматолога від 14.01.2021, наданого [PERSON] , остеохондральне пошкодження виростків, пошкодження зв`язок обох колінних суглобів, забій правого передпліччя, травма декількох структур колінного суглобу, ушиб ліктя та неуточнених частин передпліччя, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа закритий. [PERSON] сплачено за прийом лікаря невропатолога 540 грн, що підтверджується актом надання послуг від 14.01.2021 № 31510 та чеком від 14.01.2021 № 29244. Відповідно до Консультативного огляду лікаря-отоларинголога від 14.01.2021 у [PERSON] травма носа. [PERSON] сплачено за первинну консультацію лікаря-ортопеда-травматолога 520 грн, первинну консультацію лікаря-отоларинголога 520 грн, цифрову рентгенографію кісток носа (2 проекції) (без друку знімку на плівці) 327 грн, всього сплачено 1 367 грн, що підтверджується актом про надані медичні послуги та чеком від 14.01.2021 № 191322. Згідно з висновком невролога (первинним) від 14.01.2021 у [PERSON] струс головного мозку, поверхнева травма губи та ротової порожнини, поверхнева травма носа. [PERSON] за проведення обстеження МРТ сплачено 1 900 грн, що підтверджується чеком від 15.01.2021. Відповідно до Консультативного огляду лікаря-ортопеда-травматолога від 15.01.2021, наданого [PERSON] , остеохондральне пошкодження виростків в/гомілкових кісток, забій та міжтканинна гематома колінних суглобів, синовііт, забій правого передпліччя. [PERSON] за повторну консультацію лікаря-ортопеда-травматолога сплачено 470 грн, що підтверджується актом про надані медичні послуги від 15.01.2021 та чеком від 15.01.2021 № 191406. Також [PERSON] придбано таблетки «Магне В6» вартість яких становить 230 грн, що підтверджується чеком від 14.01.2021 № 253002. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 14.02.2022 представник [PERSON] - адвокат Явдошенко О. В. подав до Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області заяву про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якій просив внести цю заяву та інші передбачені КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнати та допитати як потерпілого [PERSON] , повідомити [PERSON] та його адвоката Явдошенка О. В. про прийняте рішення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за заявою представника [PERSON] - адвоката Явдошенка О. В. про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, яке сталося 13.01.2021 близько 22-00 год на а/д «Київ-Чоп», поблизу с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У цій справі сторонами не оспорюється факт ДТП за їх участі, наявність вини відповідача та отримання позивачем [PERSON] від страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача [PERSON] . У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Викладене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, (провадження №14-176цс18), який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0750615. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22.04.2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що у спірних правовідносинах діє принцип повного відшкодування шкоди, який закріплений у ст. 1166 ЦК України, та реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Відповідно до зазначених норм особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто особа, діями якої завдана шкода та яка застрахувала свою цивільну відповідальність, є належним відповідачем у справі, оскільки у разі недостатності виплаченої потерпілому суми страхової виплати, вона є зобов`язаною особою зі сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Положення ст. ст. 76, 102-113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів (іншого висновку експерта, тощо) у спростування доказів позивача [PERSON] , а саме того, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «ВАЗ 21124», д.н.з. [NUMBER] ,є меншою ніж визначено у звіті від 01.02.2021 № 7999/01/21. Отже, спірні правовідносини, які виникли між відповідачем та його страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» регулюються умовами, визначеними у договорі, оформленому Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0750615, та правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 497/470/2021 (провадження № 61-20047св21). Крім того, згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума страхового відшкодування була виплачена [PERSON] за вирахуванням франшизи, яка за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0750615 становить 2 600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 32 733 грн, яка складається із невиплаченої страховою компанією франшизи та різницю між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування і вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Абзац 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Враховуючи викладене, а також глибину фізичних і душевних страждань, завданих [PERSON] та [PERSON] у результаті ушкодження їх здоров`я, вимоги розумності та справедливості суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] і стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивачів, і не призведе до їх безпідставного збагачення, що узгоджується з п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, понесених на діагностику та лікування задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Як зазначено вище цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно з пунктом 23.1 ст. 23 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. За загальним правилом, викладеним уп. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Викладене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] та [PERSON] не зверталися до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , про стягнення витрат на діагностику та лікування, тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] також просив стягнути з відповідача на його користь витрати понесені на проведення звіту про оцінку транспортного засобу у розмірі 1 800 грн. На підтвердження понесення зазначених витрат [PERSON] надав квитанцію про оплату зазначених послуг від 29.01.2021 № 0.0.1996411222.1. Враховуючи зазначене з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати пов`язані з проведенням звіту про оцінку транспортного засобу у розмірі 1 800 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial