Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

17.03.2023 року [PERSON] через представника - адвоката Філатова Івана Леонідовича звернувся до суду з позовом до [PERSON] із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що у 2019 році було розірвано шлюб між ним та відповідачем. Під час шлюбу у сторін по справі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2016 року по справі №483/1327/16-ц з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.08.2016 року. 16.10.2021 року він уклав шлюб з [PERSON] , в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, у його теперішньої дружини також є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ними. Оскільки на даний час суттєво змінився його сімейний та матеріальний стан, він звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.30-31). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Філатов І.Л. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, судова повістка була направлена відповідачу за адресою її зареєстрованого місця проживання, за якою до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.38). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). З огляду на викладене, враховуючи, що будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавала, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про місце, день і час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.11.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21.01.2019 року по справі №485/1633/18 було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с.15-16). Згідно копії рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2016 року по справі №483/1327/16-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.08.2016 року (а.с.9-11, 12-14). 16.10.2021 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.17). 16.04.2022 року у [PERSON] від шлюбу з [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.04.2022 року (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 15.03.2012 року, батьками дитини є: [PERSON] , [PERSON] (а.с.19). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , та син дружини [PERSON] , [INFO] . Проте, з даним твердженням погодитись неможливо, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Посилання позивача на перебування на його утриманні сина його дружини суд відхиляє, оскільки не є батьком дитини та її не усиновлював, а тому позивача відсутній обов`язок його утримувати. При цьому, суд зазначає, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей відповідно до рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2016 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку із зміною сімейного стану позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме їх інтересам. Оскільки позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували виникнення у нього обставин для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.09.2016 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed