Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . Окрім неї, у даній квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає за місцем реєстрації. Однак з 2007 року відповідач з`їхав з вищезгаданого будинку, працює та проживає в США. Реєстрація [PERSON] у будинку спричиняє їй матеріальні збитки, оскільки вона сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей, не може отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Відповідач комунальні послуги не сплачує, не бере участі в спільному побуті, облаштуванні та утриманні житла. Фактичне місцезнаходження відповідача позивачу невідоме, а тому вирішення питання у позасудовому порядку неможливе. Із урахуванням викладеного, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив причин своєї неявки. Відзив на позов не подав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ за №067377 [PERSON] , [INFO] , згідно повторного огляду встановлено пожиттєво інвалідність першої Б групи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.09.2018, що видане приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1959 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина складється з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] . Спадкова справа №11/2018. Зареєстровано в реєстрі за р. №646. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2018 житловий будинок, [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер:646, виданий 28.09.2018, видавник: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., дата державної реєстрації: 28.09.2018. З акту ЦНАП Виконавчого комітету Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про встановлення факту не проживання [PERSON] , 1983 року народження, від 01.03.2023 за №02 вбачається, що проведено обстеження житлового будинку за [ADDRESS] , та виявлено, що [PERSON] , [INFO] , на час складання акту по цій адресі зареєстрований, але не проживає. Зі слів заявниці [PERSON] він виїхав за кордон (США) та проживає там уже протягом 15 років. Свідки (сусіди) підтверджують вищезазначену інформацію. Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстрований, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень\~ст.150 Житлового кодексу України\~та\~ст.383\~Цивільного кодексу України\~власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином,\~беручи до\~уваги те,\~що [PERSON] \~у спірному\~житловому приміщенні\~не проживає протягом 15 років, виїхав\~за кордон,\~домовленості між сторонами щодо збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, судом не встановлено, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Оскільки позивач при поданні даного позову була звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved