Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Житлово-будівельний кооператив «Дружба», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є рідним сином [PERSON] . Після смерті його матері [PERSON] залишилось спадкове майно. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Одинадцятої державної нотаріальної контори, в якій була відкрита спадкова справа № 67804698. 15.09.2021 державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори Тютюн І.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності, у встановленому законом порядку, на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач просить византи за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 28 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат 12,8 кв.м., та 15,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2021 року, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2022 клопотання позивача [PERSON] про витребування з Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи № 67804698 відносно [PERSON] , яка померла [INFO] - задоволено. Витребувано з Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори(код ЄДРПОУ: 02883179; місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 2-Д) належним чином спадкової справи: спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , місце зберігання доказів: [ADDRESS] , спадкова справа: номер у спадковому реєстрі № 67804698, номер у нотаріуса 603/2021. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Житлово-будівельний кооператив «Дружба», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Позивач та його представник надали до суду заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Житлово-будівельний кооператив «Дружба», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явиоися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, будь-яких заяв та клопотань до суду не надали. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 752/23939/21, матеріали спадкової справи № 603/2021, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Стаття 41 Конституції України, зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Московським РАЦС в м. Києві 14.08.1968, про що зроблено відповідний актовий запис № 1734. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.01.2021, про що зроблено відповідний актовий запис № 2047. Як зазначає позивач, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: двохкімнатна кооперативна квартира загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 28 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] не залишила заповіт. Вказане підтверджується інформаційною довідкою КВ-2021 № 22416 від 16.06.2021 та копією технічного паспорту на квартиру від 22.06.2021. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 603/2021, позивач звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якій була відкрита спадкова справа, що підтверджується копією витягу № 678104698 від 10.06.2021 про реєстрацію у спадковому реєстрі. 15.09.2021 державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори Тютюн І.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності, у встановленому законом порядку, на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Згідно довідки № 354 від 03.06.1966 вбачається, що [PERSON] є членом ЖБК «Дружба» на підставі рішення виконкому районної ради депутатів трудящих м. Києва від 30.06.1966 № 1016. Згідно довідки, виданої заступником голови та секретарем ЖБК «Дружба», громадянці [PERSON] , остання обрала квартиру № 70 на 10-му поверсі відповідно до черговості. Відповідно до ордеру № 101310 від 04.11.1968 на житлове приміщення, виданого УРСР виконкому Київської міської ради депутатів трудящих громадянці [PERSON] на сім?ю, яка складається з двох осіб, на право заняття двох кімнат 28,5 кв.м. квартири [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення виконкому Московської ради від 30.09.1968 № 2061. З довідки ЖБК «Дружба» № 80/к від 18.10.1993 підтверджено факт сплати повної вартості квартири [PERSON] у розмірі 4147 карб. 00 коп. у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Таким чином, звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що його мати [PERSON] , за життя не одержала свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а саме у пункті 8 - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено, що квартира [ADDRESS] , входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину, за законом порушує права позивача на оформлення своїх спадкових прав і здійснення відповідної реєстрації цього права у визначений чинним законодавством спосіб. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази з огляду на їх належність, допустимість і достатність, зважаючи на те, що у інший спосіб позивач позбавлений права оформити свої спадкові права на спадщину, до складу якої входить квартира [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, в зв`язку з чим позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Житлово-будівельний кооператив «Дружба», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9550,00 грн.

Outcome: approved