Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому зазначила, що 17.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №37370, яким стягнуто з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33552,33 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим вона просить визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору. Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді від 26.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для подання відповіді на відзив. Крім того, ухвалою судді від 26.04.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №37370, до вирішення спору по суті. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. Клопотань щодо розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін до суду не надходили, натомість представник відповідача 18.05.2023 направив до суду заяву про визнання позову, інших заяв чи письмових пояснень до суду не надходило. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийнявши визнання представником відповідача позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом із матеріалів справи, 17.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №37370, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 33552,33 грн. за кредитним договором № 26250019042148 від 16.10.2013, укладеним з АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Постановою приватного виконавця від 26.11.2020 в рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , а постановою від 07.12.2020 - звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за вказаним виконавчим провадженням. Матеріалами справи також підтверджується, що 18.05.2023 представником відповідача подано заяву про визнання позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що представник відповідача визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору) та 268,40 грн. (50 відсотків від розміру судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову), а також стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також та 268,40 грн. (50 відсотків від розміру судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved