Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 06.02.2010 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06.02.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11.03.2020 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 814 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 28 365 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту, 10 627 грн. 86 коп. заборгованість за відсотками нарахований на прострочений кредит, 7 019 грн. 92 пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2 300 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 48 814 грн. 46 коп. за кредитним договором № б/н від 25.04.2018, а також судовий збір. [PERSON] у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив у повному обсязі та зазначив наступне. Позивачем не надано доказів того, що відповідна картка, передбачена умовами заяви, була йому видана, як і не надано доказів, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, а також не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та Витяг з Тарифів надання банківських послуг, які надані позивачем, не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання анкети-заяви від 06.02.2010. Крім того, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості та доказів підтвердження її розміру, не надано доказів щодо видачі кредиту. Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку передбачено, що Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить договір про надання банківських послуг. Однак, позивачем не надано доказів укладення між сторонами та, відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки Клієнта, Тарифів, що разом із заявою, свідчило про укладений у належній формі між сторонами договір про надання банківських послуг. Разом з тим, вказав, що у підписаній сторонами заяві-анкеті відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штраф, пеня) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 06.02.2010, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Правила та Умови надання банківських послуг в Приватбанку є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом відповідача в заяві про приєднання. Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Позивачем надана до суду копія анкети заяви від 06.02.2010, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена особисто. Крім того, з анкети-заяви чітко вбачається те, що відповідач висловив згоду на укладення договору, шляхом отримання кредитної картки. Посилаючись на вищезазначене, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Разом з тим, судом установлено, що [PERSON] неодноразово не з`являвся у судове засідання. Так, у судове засідання 21.02.2023 [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 161), у зв`язку з чим, за заявою відповідача розгляд справи було відкладено на 30.05.2023. 30.05.2023 відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 176-178). Таким чином, відповідач повторно не з`явився у судове засідання у вказаній справі. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України що учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який повторно не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 06.02.2010 [PERSON] було підписано заяву, відповідно до якої відповідач ознайомивсь та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення і письмовому вигляді (а.с. 27-28). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 11.03.2020, сума заборгованості за тілом кредиту становить 48 814 грн. 46 коп. (а.с. 5-17). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-17), довідку про видачу кредитних карток № [NUMBER] від 20.01.2010 зі встановленим терміном дії до 01/14, № [NUMBER] від 23.11.2015 зі встановленим терміном дії до 09/18 (а.с. 25), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 26), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 27), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 28), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 29-38), виписку про рух коштів (а.с 18-24). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 365 грн. 99 коп. Позивач, окрім заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідача 10 627 грн. 86 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 5 заяви від 06.02.2010 передбачено, що розмір процентної ставки становить 2,5% в місяць. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за користування кредитом, позивач, визначивши суму у розмірі 10 627 грн. 86 коп., зазначав, що процентна ставка за договором погоджена сторонами у розмірі 3,5% річних. Розом з тим, позивачем суду не надано обгрунтованого розрахунку відсотків, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися відсотки, не вказано періоду нарахування відсотків, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по процентах за користуваня кредитом у розмірі 10 627 грн. 86 коп. немає. Позивач, також, просив стягнути з відповідача 7 019 грн. 92 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2 300 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У заяві, підписаній сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 7 019 грн. 92 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2 300 грн. 69 коп. штрафу (процентна складова). Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 102 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial