Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2021 між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала у [PERSON] садибу, що складається з житлового будинку, надвірних споруд та земельних ділянок, розташовану по [ADDRESS] . Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально вони домовилися до 03.11.2021. Однак, такий договір до цього часу нотаріально неукладений та непосвідчений, оскільки відповідачка ухилилася від взятих на себе зобов`язань. Тому позивачка просила визнати вищевказаний договір купівлі продажу дійсним та визнати за нею право власності на придбане у [PERSON] нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 03.09.2021 позивача\~ [PERSON] \~придбала у\~відповідачки [PERSON] ,\~(прізвище\~відповідачки « [PERSON] »\~змінено на\~« [PERSON] » у\~зв`язку з\~реєстрацією шлюбу,\~що мало\~місце 20.04.2023), за\~ціною 95000\~грн. садибу, розташовану по [ADDRESS] . На підтвердження факту купівлі-продажу сторони склали договір (а.с. 11-12), нотаріально посвідчити який вони домовилися у строк до 03.11.2021. Про отримання від позивачки грошових коштів в сумі 95000\~грн. за продане нерухоме майно відповідачка надала розписку (а.с. 13). До складу нерухомого майна, набутого [PERSON] за договором купівлі продажу, ввійшли: - житловий будинок, 1946 року побудови, під літ. «А», загальною площею 73,8 кв. м, житловою 36,4 кв. м, з верандою під літ. «а», та надвірні споруди: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», ворота під № 1, огорожа під № 2; - земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1000 га, з кадастровим номером: 5910500000:01:036:0127; - земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0191 га, з кадастровим номером: 5910500000:01:036:0347. Однак, право власності позивачки на придбане майно до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка у встановлений сторонами строк не виконала дій щодо нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved