Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

12 січня 2023 року представник [PERSON] , адвокат Трофименко М.В. звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви зазначила, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] померла мати заявника [PERSON] . За життя, на підставі свідоцтва № С-618 про право власності на житло від 10.08.2005 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради згідно з розпорядженням за № С-691 від 26.07.2005 року, [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,77 кв.м. Зазначена нерухомість зареєстрована в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 237п-520 під реєстровим номером № 520 та внесено до державного електронного реєстру прав власності за реєстраційним номером № 11758900. 03.12.2005 року [PERSON] подарувала своїм малолітнім онукам: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від імені яких на той час діяла як законний представник дітей заявник [PERSON] . Таким чином, після дарування 2/3 частини вказаною квартири своїм онукам в рівних частинах по 1/3 кожному, у власності [PERSON] продовжила лишатися 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася до нотаріуса лише в 2022 році, оскільки вважала, що так як на момент смерті матері [PERSON] , фактично проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , вона автоматично прийняла спадщину. Заявник зазначає, що не змогла нотаріусу підтвердити факт спільного проживання, оскільки за місцем проживання матері не була зареєстрована, та фактично проживала з нею з 2005 року до дня її смерті за місцем реєстрації матері, здійснювала догляд за хворою мамою, забезпечувала її лікування, а потім і поховання. Вказує, що матір`ю вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Однак, нотаріусом їй роз`яснено, що для прийняття спадщини, їй необхідно встановити факт спільного проживання, оскільки 6-ти місячний строк для прийняття спадщини нею пропущено, а для його поновлення, необхідно пояснити поважність його пропущення. На даний час заявником [PERSON] спадщина після смерті матері [PERSON] не прийнята, а тому заявник звернулася до суду з відповідною заявою. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено заяву до судового розгляду. Будучи присутньою у судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги заяви підтримала та просила суд їх задовольнити, суду пояснила, що в 2000 році помер її батько, після чого мати вступила в спадщину, та в 2005 році отримала право власності на квартиру, в 2009 році померла мати. В спадщину остання не вступила, оскільки вважала, що вона перейти їй автоматично. З 2004 року [PERSON] проживала разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , доглядала її, після смерті займалася її похованням. [PERSON] правом присутності у судовому засіданні не скористалася, в свою чергу надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заперечення позовних вимог не заперечує. Заінтересована особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій вимоги заяви просять розглянути на розсуд суду. В судовому засіданні 16.05.2023 року були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] , які кожна окремо, надали суду свідчення про те, що заявниця [PERSON] мешкала спільно зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи,ознайомившись з письмовими поясненнями свідків, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. За правилами ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця (дошлюбне прізвище [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.44). [PERSON] [INFO] померла,\~що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , видане Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 384. Померлій [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 10.08.2005 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради згідно з розпорядженням за № С-691 від 26.07.2005 року, була власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,77 кв.м. Зазначена нерухомість зареєстрована в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 237п-520 під реєстровим номером № 520 та внесено до державного електронного реєстру прав власності за реєстраційним номером № 11758900. У відповідності до акту від 14.12.2022 року [PERSON] , [INFO] , мешкала разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2005 року по 2009 рік (а.с.22). 26.10.2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В. повідомлено [PERSON] , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не може, оскільки нею пропущено встановлений законом 6-ти місячний термін прийняття спадщини. На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.\~Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Судом встановлено, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтвердженням проживання на день смерті з [PERSON] . Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Як вбачається з акту про проживання від 14.12.2022 року [PERSON] , [INFO] , мешкала разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2005 року по 2009 рік. Вказане підтверджується і поясненнями свідків. Наведені докази підтверджують той факт, що заявниця постійно проживала зі своєю матір`ю на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved