Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 02 серпня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 328. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними часто виникали непорозуміння, та сварки, що призвело до неможливості спільного проживання, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає, тому просить шлюб розірвати, малолітнього сина залишити проживати з нею. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Чобанюк позовні вимоги підтримав та просить шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Його представник адвокат Поляк в судовому засіданні зазначив, що в нього немає заперечень щодо вирішення питання про розірвання шлюбу між сторонами. Однак, зазначив, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, про що він звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку просить вирішувати спільно з первісним позовом. В той же час розуміє, що зустрічний позов може вирішуватися в окремому порядку. Суд заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.\~104\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.\~112\~цього\~Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.\~160\~Сімейного\~кодексу\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.\~161\~Сімейного\~кодексу\~України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, дальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки і вона бажає його розірвати то позов слід задовольнити. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін суд виходить з наступного. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд, за умови проживання батьків у різних місцях, одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. 12 травня 2023 року представник відповідача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін. Однак, в судовому засіданні не заперечив, щодо вирішення питання про розірвання шлюбу між сторонами, та погодився що спір між батьками щодо місця проживання дитини може розглядатися окремо. Крім того, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки від 06 вересня 2023 року про залишення без розгляду вимоги позивачки про залишення малолітньої дитини сторін проживати з матір`ю. Відповідно до ст. 161\~СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що сторони не позбавлені звернутися із вимогою про визначення місця проживання дітей у разі наявності спору до суду або ж до органу опіки та піклування, що відповідатиме вимогам\~ст. 161 СК України, то суд не вважає доцільним вирішувати у вказаному засіданні вказане питання. На підставі наведеного та ст.ст. 104-105, 110, 112-113,\~160,\~161 СК України,

Outcome: approved