Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1000 грн. в місяць на 1/4 частину зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося, тому 30.01.2009 шлюб між ними розірвано. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2018 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що призначених судом аліментів не вистачає для утримання дитини, у зв`язку із чим просить суд змінити спосіб стягнення аліментів. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи у\~їх сукупності,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтується позов,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~істотне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~приходить до\~висновку про\~те,\~щоу\~задоволенні позову\~необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони 30.01.2009 розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Зареєстроване місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] \~(а.с.12).Згідно з розрахунком (а.с.9) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] станом на 01.12.2022 становить 60592 грн. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з ч.3 вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа №\~486/466/18). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2018 змінено розмір\~аліментів,\~що стягуються\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття\~на стягнення\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі у\~розмірі 1000\~гривень,\~з дня\~набрання рішення\~законної сили\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття (а.с.7-8). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обґрунтовуючи даний позов, [PERSON] фактично посилається на те, що розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача, є недостатнім для задоволення потреб дитини. Тобто, як вбачається зі змісту обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження. Крім того, доказів покращення матеріального стану відповідача та/або поліпшення його\~здоров`я позивачем\~до суду\~не надано. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони мають рівні обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed