Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 грн. на одну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення нею повноліття. Посилається в позові на те, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 20.04.2018, що був зареєстрований в Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 957, та який заочним рішення Київського районного суду м. Харькова від 05.07.2022 було розірвано. Від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час дитина зареєстрована та проживає з нею, вона займається її вихованням та утриманням. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, зареєстрований як фізична особа підприємець. Таким чином, вiдповiдач має об`єктивні можливості для отримання доходiв для утримання себе та свого сина, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не має . Відповідач є батьком дочки та зобов`язаний утримувати її до повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач веде підприємницьку діяльність, має дохід, дитина хворіє, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн. 00 коп. на дочку щомісячно до досягнення 18-річчя. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 25 листопада 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обгрунтовуючи відзив, відповідач зазначає, що завжди виконував та на даний момент виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дочки. Після розірвання відносин, розмір аліментів не узгоджувався, він допомагав матеріально. Оскільки позивач вважає своє право порушеним, то обраний спосіб його захисту, шляхом звернення до суду с вказаним вище позовом, цілком відповідає вимогам статей 15 та 16 Цивільного Кодексу України, а також статті 1 Сімейного Кодексу України. Вiдповiдач не погоджується з мотивами та доводами позивача, викладеними в заяві. Вони не відповідають фактичним обставинам. Так позивач стверджує, що відповідач отримує систематичний прибуток та доходи від підприємницької діяльності. Та, одночасно з цим, нехтує обов`язком утримувати дитину. Не надає жодної допомоги. Твердження про здійснення відповідачем підприємницької діяльності не відповідає дійсності, та підтверджується позивачем скріншотом з інтернет-ресурсу, останнє оновлення інформації на якому відбулось 27 липня 2020 року. На цей час будь-яка діяльність у формі ФОП відповідачем припинена в зв`язку з офіційним закриттям. Ця подія відображена у відповідній формі податкового обліку. Факт припинення підприємницької діяльності підтверджується скріншотом із мобільного додатку «ДІЯ». Будь-якого систематичного доходу відповідач не отримує з 24 лютого 2022 року, також в зв`язку з втратою торгівельного місця «Б-9» за адресою [ADDRESS] (радіо ринок, що знаходився на Північній Салтівці), яке в наслідок влучання артилерійського засобу ураження під час обстрілу було знищено. Факт суборенди підтверджується Договором суборенди торгівельного місця вiд 15 грудня 2019 року та актом приймання-передачі торгівельного місця. Також припинення підприємницької діяльності і, відповідно, відсутність доходу, напряму пов`язані з вимушеним переїздом до іншого міста в зв`язку з пошкодженням житла. 23 березня 2022 року була пошкоджена квартира [ADDRESS] , співвласником та жителем якої є відповідач. Цей факт підтверджується скріншотом з мобільного додатку «ДІЯ» та роздруківкою повідомлення, наданою ЦНАП, про пошкоджене майно від імені співвласниці квартири [PERSON] . Переїзд відбувся до [ADDRESS] , куди відповідач вибув по мiсцю мешкання майбутньої (на той час) дружини [PERSON] . Цей факт підтверджується скріншотом із мобільного додатку «ДІЯ». Твердження позивача про відсутність утриманців у відповідача також відповідає дійсності. Відповідач є одруженим, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 вересня 2022 року Тернопільським вiддiлом реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області південно-західного МРУЮ (м.Івано-Франківськ). В цьому документi зазначено, 15 вересня 2022 року мiж вiдповідачем та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб. Стосовно доводів позивача відносно стану здоров`я дитини, відповідач дотримується тієї позиції, що вони не підтверджуються належними та допустимими доказами. Це твердження грунтується на тому, що позивачем доданi лише копiї консультативних висновків лікарів, останні з яких, датовані лютим мiсяцем 2021 року. Із змісту висновку від 11 лютого 2021 року відомо (мовою оригіналу): «В неврологическом статусе без видимой очаговой симптоматики ПНР соответствует возрасту». Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] з 20.04.2018, зареєстрований в Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області актовий запис № 957, заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2022 шлюб розірвано. Від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №3600, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] . Батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Встановлено, що дочка сторін проживає разом з позивачем. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Звертаючись до суду, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 6000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що вiдповiдач є фізичною особою-підприємцем, має власний високий дохід, При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження джерел та розміру доходів відповідача. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо мінливого та нерегулярного характеру його доходу, однак не приймає до уваги посилання на наявність дружини як утриманця, оскільки будь - якими доказами це не підтверджується. Що стосується посилань відповідача на втрату майна та закриття ФОП, суд зазначає, що дані обставини підтверджуються матеріалами справи та заслуговують на увагу. Однак суд вважає, що розмір аліментів, запропонований відповідачем буде недостатнім для утримання і розвитку дочки. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітної [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 28.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи обставини справи, на думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітної [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначає, що з 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 481, 00 грн. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. на користь держави. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає таке. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу [PERSON] надавало ТОВ «Амадео Право» на підставі Договору про надання юридичних послуг від 22 вересня 2022 року № 2209202207, в якому передбачено, що вартість наданих послуг, а саме, складання позовної заяви щодо виплати аліментів, становить 7 000,00 грн. Також до матеріалів справи долучено прибутковий касовий ордер №8 від 22.09.2022 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №6 від 28.09.2022, якими підтверджується оплата послуг надання правової допомоги на суму 7 000,00 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що відповідачем зроблено не було. Разом з тим, фіксація розміру гонорару відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 20 січня 2021 року по справі № 357/11023/18 (провадження № 61-18258св19), у якій зазначено, що «… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності». У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 судом також зроблено висновок про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи, що розмір судових витрат позивача підтверджений належними доказами, відповідач не оспорив розміру понесених позивачем судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 7 000,00 грн. Зазначена сума є співмірною до наданих послуг.

Outcome: partial