Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

16.12.2021 р., [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою у якій просив суд стягнути із [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 568301 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що 5 липня 2020 р., приблизно о 18:20 год., Дібров, керуючи технічно справним автомобілем марки «Porsche Cayenne» д/н [NUMBER] та рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги «Одеса-Б.Дністровський», Овідіопольського району Одеської області, з боку м. Одеси в сторону м. Б.-Дністровського, під`їжджаючи до регульованого світлофором перехрестя на 5 км. вказаної автодороги, будучи неуважним за кермом, не стеживши за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, грубо порушивши вимоги п. 1.5, 2.3 6), 1 1.1 ПДР України, і виїхавши на зазначене перехрестя по смузі, яка має напрямок руху лише наліво (третя смуга руху, позначена дорожнім знаком 5.16 ПДР), продовживши рух прямо, в напрямку м. Б.-Дністровського, де допустив зіткнення з технічно-справним а/м марки «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER] під керуванням потерпілої [PERSON] , яка в цей час рухалась у зустрічному напрямку, не зупинившись при цьому, на жовтий забороняючий сигнал світлофору, виїхавши на перехрестя на червоний сигнал світлофору та здійснюючи маневр повороту ліворуч, в напрямку ж/м «Сьоме Небо». Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи, з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій а/м марки «Porsche Cayenne» д/н [NUMBER] [PERSON] , при русі по лівій смузі руху автодороги «Одеса-Б.-Дністровський», Овідіопольського району Одеської області, та при проїзді перехрестя, на якому встановлено дорожній знак 5.16 ПДР «Напрямки руху по смугам», на якому вказано, що ліва смуга руху має напрямок лише ліворуч, повинен був виконувати цю вимогу, тобто діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 5.16 п. 33 «Дорожні знаки» Розділ 5 «Інформаційно-вказівні знаки» ПДР та п. 39 у ПДР України. В умовах даної ДІЇ, водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти настанню даної ДТП і дії останнього, не відповідали вимогам вказаних норм, і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з настанням пригоди. При чому, в умовах даної ДТП, дії водія а/м марки «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER] потерпілої [PERSON] - регламентувались вимогами п. 8.7.3 «г», п. 8.10 ПДР України, відповідно до яких, [PERSON] , у разі увімкнення жовтого сигналу світлофору, що забороняє рух, повинна була зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) та в умовах даної ДТП, [PERSON] , мала технічну можливість в умовах пригоди належним чином виконання вимог п.8.7.3 «г», п.8.10 ПДР виключити виїзд на перехрестя при жовтому сигналі світлофору і тим самим запобігти зіткненню транспортних засобів, у зв`язку з чим, дії [PERSON] не відповідали вимогам дорожнього знаку п.8.7.3 «г», п.8.10 ПДР України та з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з настанням вказаної ДТП. Позивач вказує, що вина у ДТП лежить як на [PERSON] так і на [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №7062 від 17.06.2021 р. вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, що належить [PERSON] складає 1136603 грн. Позивач вважає, що з урахуванням того, що у ДТП винуваті обидва водії, на думку позивача витрати повинні також бути розподілені порівну, відповідач повинна відшкодувати 50% вартості ремонту, а саме 568301 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася, шляхом оголошення виклику на сайті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Предметом спору у даній справі є відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що 5 липня 2020 р., приблизно о 18:20 год., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Porsche Cayenne» д/н [NUMBER] та рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги «Одеса-Б.Дністровський», Овідіопольського району Одеської області, з боку м. Одеси в сторону м. Б.-Дністровського, під`їжджаючи до регульованого світлофором перехрестя на 5 км. вказаної автодороги, будучи неуважним за кермом, не стеживши за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, грубо порушивши вимоги п. 1.5, 2.3 6), 1 1.1 ПДР України, і виїхавши на зазначене перехрестя по смузі, яка має напрямок руху лише наліво (третя смуга руху, позначена дорожнім знаком 5.16 ПДР), продовживши рух прямо, в напрямку м. Б.-Дністровського, де допустив зіткнення з технічно-справним а/м марки «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER] під керуванням потерпілої [PERSON] , яка в цей час рухалась у зустрічному напрямку, не зупинившись при цьому, на жовтий забороняючий сигнал світлофору, виїхавши на перехрестя на червоний сигнал світлофору та здійснюючи маневр повороту ліворуч, в напрямку ж/м «Сьоме Небо». Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2021 р. (справа №509/4229/20) клопотання директора ТОВ «Профі Трак» Лозенка С.О. у рамках кримінального провадження №12020160380001049 від 06.07.2020 р. за обвинуваченням [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] задоволено. Звільнено Діброва від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Профі Трак» за клопотанням колективу за умови, що [PERSON] протягом 1 (одного) року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі порушення умов передачі на поруки, [PERSON] буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Кримінальне провадження за обвинуваченням Діброва за ст. 286 ч.1 КК України закрито. З ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2021 р. (справа №509/4229/20) вбачається, що [PERSON] у судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся та погодився з викладеними в ухвалі обставинами скоєння ним кримінального правопорушення. Відповідно до п. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1195\~ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. За вимогами\~Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином саме винна у ДТП особа, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну нею шкоду постраждалій особі, згідно з викладеними вище вимогами Закону. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене, та відповідно до положення частини шостої\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2021 р. (справа №509/4229/20), згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких ДТП сталася з вини позивача за цим позовом, а не відповідача [PERSON] . З огляду на викладені положення діючого законодавства, встановлені судом обставини у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, пов`язані у зв`язку із розглядом даної справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed