Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, що був зареєстрований 04.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції, актовий запис №18. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ним та відповідачкою припинені через різні погляди на життя; зберереження сім`ї та примирення є неможливим. Від спільного подружнього життя сторони по справі мають дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Спору, щодо поділу майна, між сторонами немає. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій визнала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Щодо розірвання шлюбу. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції, актовий запис №18 (а.с.10). Подружні стосунки між сторонами припинені, сім`я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, відповідачка не скористалася, питання про зміну прізвища на дошлюбне не ставить. Щодо визначення місця проживання дітей. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил..., у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст. 19 СК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Службою у справах дітей ВК Карлівської міської ради, надано Висновок, відповідно до якого, вбачається доцільність визначення місця проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] . Виходячи з пріоритету інтересів дітей, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що мається достатньо підстав для задоволення позовних вимог і у цій частині та визначення місця проживання дочок, після розірвання шлюбу, з батьком. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112, 157, 160 СК України,

Outcome: approved