Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, де просив суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , 1936 року народження, який помер [INFO] , є його, [PERSON] , батьком та встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем, померлим [INFO] [PERSON] , на час його смерті. На обґрунтування заяви вказав, що з листопада 1985 року він проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . В 1989 році батьки розлучились та мати стала мешкати окремо. У 1992 році він одружився, а у 1997 році його батько, він та його дружина [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , в якій були на той час зареєстровані та разом проживали. 07.02.2003 батько [PERSON] з метою економії коштів за сплату комунальних послуг знявся з реєстрації за місцем проживання у належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі, але в дійсності вони продовжували проживати в квартирі однією сім`єю до часу його смерті. Вказав, що [INFO] його батько, [PERSON] , помер, після його смерті залишилася спадщина, що складається з 1/3 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . 23.05.2022 він звернувся до приватного нотаріуса Веселовського А.Г. з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , оскільки він, заявник, не надав доказів свого постійного проживання за однією адресою за спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Окрім того нотаріус вказав, що в написанні його прізвища та прізвища батька маються розбіжності: його прізвище « [PERSON] », а прізвище батька « [PERSON] », що є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням викладеного просив заяву задовольнити. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Дворник О.В. у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, просили вимоги задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовський А.Г. у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення, враховуючи норми діючого законодавства. В клопотанні вказав, що проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не заперечує. Вислухавши заявника, його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого російською мовою, вбачається, що [INFO] народився заявник « [PERSON] » та його батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] » місце народження: «пос. Буды Харьковский район Харьковськой области» (російською мовою). 26.10.1996 заявнику був виданий паспорт громадянина України, де його прізвище на українській мові зазначено як [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження - сел. Буди Харківського району Харківської області. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням від 10.02.1997 року [NUMBER], УЖКГ виконкому міської Ради народних депутатів посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] у м. Кременчуці помер [PERSON] , у віці 72 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовського А.Г. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовського А.Г. від 23.05.2022 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] , що складається з 1/3 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови у видачі свідоцтва є неподання нотаріусу доказів постійного проживання [PERSON] за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . При цьому нотаріусом було встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом як син померлого [PERSON] , інших спадкоємців не встановлено. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він з 1985 року мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знає як сусіда. Вказав, що в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] та його дружиною увесь час жив його батько, який помер у 2008 році. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1971 року він мешкає за адресою: [ADDRESS] . З 1985 року він знає родину [PERSON] . В квартирі спочатку жили подружжя [PERSON] з сином [PERSON] (заявником), а після розлучення в квартирі стали мешкати батьком з сином. Пізніше [PERSON] одружився і надалі в квартирі вони мешкали утрьох до смерті батька заявника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в одному будинку із заявником та його сім`єю, знає їх добре. До смерті батька [PERSON] в квартирі проживали заявник, його дружина та його батько. Між нею та сім`єю заявника були сусідські відносини, вони інколи спілкувалися, віталися, коли бачили один одного. Заявник з своєю дружиною дбали про батька, який перед смертю хворів, та до самої смерті доглядали його. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона - дружина заявника [PERSON] , одружені з 1992 року. Вказала, що після одруження вона, чоловік та батьки чоловіка почали проживати разом в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Потім батьки чоловіка розлучилися, мати пішла проживати окремо, а з ними в квартирі залишився проживати батько, [PERSON] , який помер у 2008 році. Зазначила, що проживали вони однією сім`єю, в них був спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, в батька була окрема кімната. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 цього Кодексу). В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦПК України). Згідно ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що заявник [PERSON] є рідним сином померлого [INFO] [PERSON] , зазначений факт підтверджується належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, та з іншими матеріалами цивільної справи. Встановити даний факт в іншому порядку заявник позбавлений можливості, оскільки в написанні прізвища заявника та померлого [PERSON] маються в розбіжності, а саме прізвище заявника згідно паспорту громадянина України « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть прізвище померлого значиться « [PERSON] ». За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового, порядку встановлення даного факту і факт, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами та показами свідків, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими. Наданими заявником доказами, а саме показами в судовому засіданні свідків, письмовими доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи, також підтверджується факт постійного проживання заявника [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved