Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», Банк, кредитор, позивач) через свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 27.05.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3/3167200, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди щодо розміру кредиту в сумі 87 864,00 грн., строку на 60 місяців, тобто до 26.05.2024; процентної ставки в 11% річних; комісійної винагороди у 2,30% у місяць від суми кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, передавши відповідачеві обумовлену договором суму грошових коштів шляхом їх перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника. 22.12.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №II-2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Креді Агріколь Банк» включно і до [PERSON] за кредитним договором №3/3167200 від 27.05.2019. Ураховуючи те, що [PERSON] своєчасно не вносила платежів на повернення кредиту як первісному так і новому кредитору, станом на 16.02.2023 допустила заборгованість, яка складає - 97 817,27 грн., з яких: рахунок строкової заборгованості - 65 715,55 грн.; рахунок простроченої заборгованості - 5 114,22 грн.; рахунок нарахованих відсотків - 603,63 грн.; рахунок прострочених відсотків - 4 154,30 грн.; рахунок комісії 2 020,87 грн.; рахунок простроченої комісії - 20 208,70 грн., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву не надала. Ухвалою суду від 09.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові та заяві, що направили в адресу суду просив про розгляд справи за відсутності представника банку, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач не з`явилась у судове засідання, будучи повідомленою про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що копія позовної заяви з додатками та судовими повістками про виклик повернулась на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 01.06.2023. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 24.05.2019 [PERSON] звернулась до АТ «Креді Агріколь Банк» із Заявою-Анкетою №0100111-24052019-002 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с.9), відповідно до якої виявила намір на отримання кредиту в сумі 87864,00 грн., строком на 60 місяців із процентною ставкою у 11 % річних та комісійною винагородою 2, 30 %. 24.05.2019 [PERSON] , ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (а.с.6-8), власним підписом підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних нею умов кредитування. 27.05.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір №3/3167200 про надання кредиту (а.с.12. 13), предметом якого є надання [PERSON] грошових коштів в сумі 87 864,00 грн., строком на 60 місяців, тобто з 27.05.2019 до 26.05.2024 включно, позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно визначені графіком платежів до кредиту, який є Додатком №1 до Договору. Кредит надається на споживчі потреби, у тому числі сплату страхового платежу за договором страхування життя. У п.1.3. сторони узгодили, що позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором. У п.1.3.2. Договору сторони узгодили сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту зазначеної у п.1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасні сплати платежів. У розділі 3 Договору сторонами узгоджена відповідальність сторін за порушення умов Договору. Факт передачі грошових коштів обумовлених договором та руху грошових коштів позивач підтвердив меморіальними ордерами від 27.05.2019 (а.с.14, 15) відповідно до яких за кредитним договором №3/3167200 від 27.05.2019 було передано грошові кошти на поточний рахунок [NUMBER] в розмірі 84000 грн. та на рахунок отримувача ПрАТ Метлайф у розмірі 3864, 00 грн. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] було передано грошові кошти 84000 грн. (а.с.18). Вказані документи згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, мають статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. 22.12.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №II-2020(а.с. 25-31), відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №3/3167200 від 27.05.2019 розмір кредитної заборгованості 97817,27 грн., що підтверджується Додатком №5 до Договору відступлення від 22.12.2020 (Акт приймання-передачі розширеного реєстру прав вимоги щодо кредитних договорів та реєстру прав вимоги №1), Реєстром прав вимоги за №2 24.12.2020, платіжним дорученням від 28.12.2020. На підтвердження заборгованості [PERSON] перед банком надано розрахунок заборгованості (а.с.16), відповідно до якого станом на 16.02.2023 відповідач допустила заборгованість у розмірі 97 817,27 грн., з яких: рахунок строкової заборгованості - 65 715,55 грн.; рахунок простроченої заборгованості - 5 114,22 грн.; рахунок нарахованих відсотків - 603,63 грн.; рахунок прострочених відсотків - 4 154,30 грн.; рахунок комісії - 2 020,87 грн.; рахунок простроченої комісії - 20 208,70 грн. 30.01.2023 представником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» відповідачу було направлено досудову вимогу щодо виконання зобов`язання та погашення заборгованості у сумі 97 817,27 грн. (а.с. 23-24). Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги від 22.12.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за комплексним договором №3/3167200 про надання кредиту від 27.05.2019. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору, його умов, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі процентів, винагороди. Відповідач в межах визначеного судом строку відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені в Договорі та Паспорті споживчого кредиту, які підписано сторонами, також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача, оскільки іншого не доведено, а тому вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з яких: рахунок строкової заборгованості - 65 715,55 грн.; рахунок простроченої заборгованості - 5 114,22 грн.; рахунок нарахованих відсотків - 603,63 грн.; рахунок прострочених відсотків - 4 154,30 грн., комісії - 2 020,87 грн.; простроченої комісії - 20 208,70 грн., є обґрунтованими. Згідно зі ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Докази надані до справи підтверджують направлення в адресу відповідача письмового повідомлення позивачем із вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором, за яким останній набув права вимоги. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині присудження комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки зазначена підстава недійсності окремого пункту договору не була заявлена відповідачем у суді, отож незаконність встановлення у кредитному договорі винагороди за надання кредиту, відповідачем не доведено. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України та присуджує із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved