Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.05.2009 він перебував з відповідачкою в шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Однак, ще до розірвання шлюбу сторони припинили спільне проживання, а вказані діти за їхнім бажанням та за спільною згодою сторін із січня 2022 року постійно проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не бере активної участі у вихованні та фінансовому забезпеченні дітей, її участь у їхньому житті проявляється тільки в телефонних дзвінках. Однак, вона висловлювала дітям сторін свою позицію про те, що вони повинні проживати з нею, не запитуючи думки дітей чи вони хочуть цього. Крім того, діти відчувають образу на свою матір, яка була ініціаторкою розірвання шлюбу сторін. Позивач як батько дітей не заперечує проти їхнього спілкування з матір?ю, не налаштовує дітей проти неї, а, навпаки, сприяє їхньому спілкуванню. При цьому позивач самостійно займається вихованням вказаних дітей та повністю фінансово їх забезпечує, бере безпосередню участь у їхньому житті, діти відчувають до нього прихильність та прив?язаність. Крім того, за вищевказаною адресою проживання позивача створені всі умови для належного проживання дітей, вони забезпечені всіма необхідними засобами для проживання, навчання та виховання, діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача. Отже, він належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Тому позивач просить ухвалити рішення про визначення місця проживання вказаних малолітніх дітей сторін з ним. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Позивач додатково зазначив, що діти не бажають проживати з відповідачкою у квартирі в м.Коломиї, оскільки їм значно комфортніше проживати у житловому будинку позивача. Крім того, мали місце випадки, коли діти спостерігали не зовсім пристойну поведінку відповідачки. Тому сторона позивача просить при ухваленні рішення врахувати вказані обставини, а також одноголосну думку дітей, висловлену в судовому засіданні, про те, що вони категорично не бажають проживати разом з їх матір`ю. Крім того, слід врахувати нижче вказаний висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання вказаних дітей саме з їх батьком. При цьому останній зазначив, що він не чинив та не чинитиме відповідачці жодних перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, наведених у поданому 07.04.2023 року відзиві на позовну заяву. Зокрема, вони зазначили, що місце проживання вказаних дітей сторін зареєстроване та вони фактично проживали з відповідачкою до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України 24.02.2022 року. У зв?язку із введенням воєнного стану сторони за спільною згодою вирішили, що діти тимчасово проживатимуть з позивачем та його матір`ю, а відповідачці ніхто не чинитиме перешкод у спілкуванні з дітьми. Однак, позивач не дотримавшись домовленості, разом із своєю матір`ю налаштували дітей проти відповідачки, не дозволяли їй спілкуватися з дітьми, вчинили все можливе щоб діти віддалилися від відповідачки та припинили з нею спілкуватися. При цьому слід взяти до уваги, що до того моменту, поки діти проживали з відповідачкою, між ними були чудові стосунки, вони активно проводили час, діти перебували на повному її забезпеченні. Таким чином, позивачем протиправно чиняться відповідачці перешкоди у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим вона неодноразово була змушена звертатися із заявою до Коломийського районного відділу поліції. Зокрема, позивач не надає відповідачці можливості належним чином виконувати її батьківські обов?язки щодо своїх дітей, щоразу створює конфліктні ситуації, влаштовує скандали, що негативно впливає на психічне здоров?я дітей. Відповідачка також зазначає, що вона має фінансову можливість забезпечувати дітей всіма необхідними речами, оскільки офіційно працевлаштована, а саме обіймає посаду начальника відділення поштового зв?язку №3 з розширеними обов?язками Івано Франківської дирекції АТ «Укрпошта», що підтверджується характеристикою, наданою за даним місцем роботи. У відзиві на позов також вказано, що син сторін [PERSON] є учнем 6-А класу, а дочка [PERSON] - ученицею 4-А класу Коломийського ліцею №9. Відповідачка бере активну участь у їх вихованні, співпрацює з класними керівниками, слідкує за навчанням дітей, відвідує батьківські збори, а також приділяє багато уваги психологічному стану дітей, що підтверджується характеристиками, наданими цим навчальним закладом. За час спільного проживання дітей з нею вона самостійно забирала дітей після занять, відвідувала батьківські збори, самостійно вирішувала всі питання, що стосувалися навчання дітей. Відповідач у той період не брав у цьому участі та не цікавився питанням освіти дітей. Позивач 24.04.2023 року подав відповідь на відзив, в якому вказує, що поведінка матері є неналежною та дещо аморальною, що пов?язане з її антисоціальними установками та поведінкою, які не можуть слугувати зразковими для підростаючого покоління. Так, відповідачка має звичку зловживати алкогольними напоями, зовсім не піклується та не проявляє турботи стосовно вказаних дітей. Зокрема, вона не турбується про задоволення базових потреб дітей: навчання, одяг, їжу, моральний розвиток. Про це все піклується позивач, а саме придбаває продукти харчування, одяг, приладдя для навчання, оплачує навчання дітей, відвідування тренувань старшим сином і художнього гуртка дочкою. При вирішенні спору слід також врахувати, що діти сторін вже неодноразово заблоковували можливість відповідачки здійснювати їм телефонні дзвінки та переписки, оскільки вони втомилися сприймати її докори з приводу того, що вони не бажають проживати з нею. Позивач же не створює жодних перешкод у спілкуванні відповідачки з дітьми, оскільки усвідомлює необхідність їхнього спілкування з кожним із батьків. Безпідставне звернення відповідачки до правоохоронних органів не доводить факти вчинення таких перешкод. Зокрема, позивач не створює жодних конфліктних ситуацій чи скандалів, тим паче, на очах у дітей, оскільки найважливішою річчю у його житті є їх моральний та духовний розвиток. Діти відмовляються від регулярного спілкування з відповідачкою, і така їхня позиція є добровільною, позивач наголошує їм про необхідність спілкування з матір?ю. Діти виявили бажання проживати саме з позивачем. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, про свою участь у розгляді справи не заявив. Суд, заслухавши сторін та їх представників, думку малолітніх дітей сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з даними рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (а.с.13,14). Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Згідно з даними довідки №156/10-15, виданої 02.03.2023 року виконкомом Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання позивача зареєстроване разом з його бабою [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до даних характеристики, наданої вказаною сільською радою 02.03.2023 року, позивач зарекомендував себе з позитивного боку, він спокійний, врівноважений, бере активну участь у громадському житті села, скарг та зауважень від жителів села та сусідів до виконкому вказаної селищної ради не надходило (а.с.21). Згідно з даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 02.03.2023 року, складеного комісією зазначеної сільської ради, на час перевірки місця проживання позивача у вказаному житлі створені всі умови для проживання дітей (а.с.20). Відповідно до довідки від 07.03.2023 року позивач на диспансерному обліку Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Сопів Коломийського району Івано-Франківської області не перебуває, є здоровим (а.с.22). Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що вище вказаним органом опіки та піклування складено висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 116 від 11.05.2023 року. В цьому висновку зазначено, що комісією цієї селищної ради проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання позивача, що за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що дане помешкання - це приватний будинок з усіма зручностями, загальною площею 40.0 кв.м., а також встановлено, що у цьому житлі створені задовільні матеріально-побутові умови для проживання, виховання та розвитку вказаних дітей. Місце проживання матері цих дітей, відповідачки [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою фактично проживає вона та її мати [PERSON] , 1961 року народження. Під час цього обстеження встановлено, що житлово-побутові умови у даному помешканні добрі, площа житлового будинку - 44,8 кв. м. з усіма зручностями. Відповідачка позитивно характеризується за місцем роботи, а також позитивно себе зарекомендувала як мати дітей згідно з характеристиками, виданими директором Коломийського ліцею №9 від 29.03.2023 року та 30.03.2023 року. Взявши до уваги вищевказані факти та враховуючи рекомендації вказаної комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації їх прав, свобод та законних інтересів, вказаний орган опіки та піклування не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,з їх батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.81,82). Допитані в судовому засіданні діти сторін висловили категоричну думку про те, що їм подобається проживати з їхнім батьком, і вони надалі бажають з ним проживати в с.Сопів Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі наведеного судом встановлено, що вказані діти сторін фактично проживають з позивачем понад один рік. При цьому суд також враховує, що відповідачка не вживала жодних заходів для повернення дітей до місця її проживання, погоджуючись, таким чином, з їхнім тривалим проживанням з батьком. Тому вище вказані заперечення сторони відповідачки проти позову суд вражає необґрунтованими, оскільки враховуючи найкращі інтереси дітей, їх місце проживання слід визначити саме з позивачем як їхнім батьком. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити. При цьому суд зазначає, що відповідачка як мати дітей має право та обов`язок піклуватися про здоров`я своїх синів, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким вони будуть проживати, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі ст.ст. 141, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved