Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сихівського ВДВС у місті Львові про зняття арешту, накладеного постановою б/н від 20.09.2000 ВДВС Галицького РУЮ, на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовує позову тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності йому та його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері, будучи єдиним спадкоємцем, з метою належного оформлення спадкових прав, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, під час перевірки нотаріусом виявлено, що на таке майно накладено арешт Галицьким ВДВС. Вказує, що ще 14.12.2012 Сихівським ВДВС винесено постанову про зняття з-під арешту вказаного майна. У зв`язку з цим звернувся до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), де дізнався, що виконавче провадження знищено та необхідно звернутись про зняття арешту до суду.\~Оскільки арешт на квартиру позбавляє його в повному обсязі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд та реалізації права на спадкове майно, виконавче провадження знищено, відтак існують підстави для звільнення майна з-під арешту. Ухвалою від 14.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Від відповідача 09.05.2023 надіслав відзив, з якого вбачається, що виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому встановити на підставі якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника та з яких підстав виконавче провадження було завершено є неможливим. Відтак, арешт майна може бути знятий лише на підставі рішення суду. Просить суд прийняти рішення відповідно до законодавства України. Ухвалою суду від 24.05.2023 підготовче судове засідання закрите та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, 24.05.2023 на через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, 02.06.2023 на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи у відсутності представника Сихівського ВДВС у м.Львові. Оскільки в судове засідання 05 червня 2023 року учасники справи, будучи повідомленими про розгляд справи, не прибули, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 10.10.1968 (а.с.11). Матір позивача [PERSON] відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] під час реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16), померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 05.07.1999 та копії технічного паспорта від 08.07.1999 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та його матері [PERSON] (а.с.13,14). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70658140 від 17.11.2022 заведено спадкову справу у Шостій Львівській державній нотаріальній канторі Львівської області (а.с.15). Постановою б/н від 20.09.2000\~ВДВС Галицького районного управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі і на квартиру [ADDRESS] на підставі виконавчого листа № 2-1373, виданого 28.07.2000 Галицьким районним судом м.Львова. З`ясовано, що відповідно до копії постанови державного виконавця Сихівського ВДВС Скочипець А.Р. від 14.12.2012 знято арешт з майна [PERSON] , тобто заборгованість [PERSON] перед стягувачем погашена. Незважаючи на наявність постанови державного виконавця про зняття арешту, обтяження продовжує діяти, про що свідчить лист Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 91226 від 22.11.2022. Отже, фактично арешт не знято та існує обтяження майна. Всі надані копії перелічених документів долучені представником позивача до справи і перевірені судом. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, позивач як спадкоємець має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче\~провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів,\~достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи відсутність підстав для арешту квартири, знищення виконавчого провадження, з метою реалізації права позивача щодо набуття права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку про\~необхідність задоволення позовних вимог та зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] ,\~оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача вилучити з усіх державних реєстрів обтяження на вказане майно, то суд приходить до наступного висновку. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 серпня 2021 року № 285/2558/19, відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У ч.4 ст.263\~ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Характер спору свідчить, що на підставі рішення суду про стягнення коштів на користь [PERSON] в ході виконання накладено арешт на майно [PERSON] , котра повністю виконала рішення суду, станом на 14.12.2012 жодних виконавчих документів про заборгованість [PERSON] не існує. (а.с.20) Встановлено, що 14.12.2012 державний виконавець Скочипець А.Р. Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1373, виданого 28.07.2000 Галицьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 10996,20 грн. у зв`язку з повним виконанням рішення суду постановив про зняття арешту з майна [PERSON] , [ADDRESS] . Копія постанови направлена на виконання в ОКП «БТІтаЕО». (а.с.21) Тому в даному випадку Сихівський відділ ДВС у місті Львові є неналежним відповідачем у даній справі, не повинен відповідати за заявленими вимогами позивача про зняття обтяження арешту нерухомого майна, що є підставою для відмови у позові до такого. У\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.\~Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом (ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З огляду\~на те,\~що в\~даній справі\~наявність обтяження\~без будь-яких\~правових підстав\~унеможливлює реалізацію\~у повній\~мірі своїх\~прав як\~співвласника нерухомого\~майна,\~як наслідок\~неможливості позивача\~захистити своє\~право у\~позасудовому порядку\~шляхом оформлення\~спадкових прав\~після смерті\~матері,\~суд задовольняє\~вимоги позивача\~і звільняє\~спадкове майно\~з-під\~арешту,\~оскільки наявність\~протягом тривалого\~часу нескасованого\~арешту на\~майно є\~невиправданим втручанням\~у право\~на мирне\~володіння своїм\~майном (постанова\~Верховного Суду\~від 03\~листопада 2021\~рокуу справі № 161/14034/20). Отже, позов підлягає частковому задоволенню шляхом зняття арешту нерухомого майна, що є ефективним способом захисту порушеного цивільного права. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність. На підставі Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: dismissed