Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Також не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Третя особа у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] , яка надавалася його батькові - [PERSON] на підставі ордеру № 881 від 21 вересня 1977 року з правом вселення: дружини - [PERSON] , сина - [PERSON] та матері дружини - [PERSON] (а.с. 21). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О.Н. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку із чим 07 березня 2023 року була заведена спадкова справа № 9/2023 (а.с. 25). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 829 від 22.02.2023 у вказаній вище квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 18), який не проживає за місцем своєї реєстрації з липня 2006 року, про що свідчить акт від 22 лютого 2023 року, підписаний мешканцями будинку і затверджений майстром технічної дільниці ДОЖФ № 3 [PERSON] та начальником ДОЖФ № 3 Криволап С. (а.с. 26). Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що відповідач є сином позивача та третьої особи. З липня 2006 року він з власної волі виїхав на навчання до російської федерації, отримав громадянство вказаної країни, працевлаштувався та створив там власну сім`ю. Крім того, [PERSON] не приймає участі у витратах на утримання житла, а оплату житлово-комунальних послуг у повному обсязі здійснює позивач. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили факт непроживання відповідача за місцем своєї реєстрації з липня 2006 року. Статтею 47\~Конституції України\~визначено,\~що кожен\~має право\~на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved