Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

До Дарницького районного суду міста Києва звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , як законний представник неповнолітньої [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна про визнання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя недійсним. Вимоги позову з урахуванням уточнень обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт померлим не складався. [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , а [PERSON] - дружиною, з яким перебувала у шлюбі з 11 листопада 2020 року до дня його смерті. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] від шлюбу з [PERSON] . 09 жовтня 2019 року між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001421637701, відповідно до умов якого [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 200 001 грн., який було погашено 22 березня 2022 року за спільні кошти [PERSON] та його дружини [PERSON] . 16 жовтня 2019 року [PERSON] частину кредитних коштів за кредитним договором від 09 жовтня 2019 року у розмірі 190 000 грн. використав на купівлю автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] . Вказаний автомобіль був зареєстрований на [PERSON] . 04 липня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. відкрито спадкову справу на майно померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняли: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 11 листопада 2022 року позивачі звернулися із заявами до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В., в яких просили: видати кожному із них свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 1/4 частку автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] ; не видавати [PERSON] , свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме - на 1/2 частку даного автомобіля; у разі наявності цивільного спору відносно вказаного спадкового майна, у відповідності до ст.42 Закону України «Про нотаріат», відкласти вчинення нотаріальної дії про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та надати час для подання до суду відповідного позову щодо вказаного спадкового майна. Заяви мотивували тим, що [PERSON] на вказаний автомобіль ніяких прав не має, оскільки звертаючись до суду у липня 2019 року з позовом про розірвання шлюбу, в тексті заяви вказала, що з 26 лютого 2017 року між нею та [PERSON] припинені фактичні шлюбні стосунки. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, шлюб між ними розірвано. Так, позивачі вказують, що 16 жовтня 2019 року [PERSON] купував автомобіль за особисті кошти. 16 листопада 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. направила позивачам листи, якими повідомила про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя - на 1/2 частку автомобіля марки BMW 318D, тип транспортного засобу - загальний легковий - загальний універсал-В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Видачею нотаріусом Коротюк О.В. [PERSON] вказаного свідоцтва порушуються майнові права позивачів, в зв`язку з чим останні звернулися до суду за захистом свої порушених прав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] , яка діє своїх інтересах та як законний представник неповнолітньої третьої особи [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, надіславши на адресу суду відзив на позов, у якому визнала позовні вимоги в повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення та просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачів та представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт померлим не складався. [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , а [PERSON] - дружиною, з яким перебувала у шлюбі з 11 листопада 2020 року до дня його смерті. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] від шлюбу з [PERSON] . 09 жовтня 2019 року між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001421637701, відповідно до умов якого [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 200 001 грн., який було погашено 22 березня 2022 року за спільні кошти [PERSON] та його дружини [PERSON] . 16 жовтня 2019 року [PERSON] частину кредитних коштів за кредитним договором від 09 жовтня 2019 року у розмірі 190 000 грн. використав на купівлю автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] . Вказаний автомобіль був зареєстрований на [PERSON] . 04 липня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. відкрито спадкову справу на майно померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняли: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 11 листопада 2022 року позивачі звернулися із заявами до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В., в яких просили: видати кожному із них свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 1/4 частку автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] ; не видавати [PERSON] , свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме - на 1/2 частку даного автомобіля; у разі наявності цивільного спору відносно вказаного спадкового майна, у відповідності до ст.42 Закону України «Про нотаріат», відкласти вчинення нотаріальної дії про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та надати час для подання до суду відповідного позову щодо вказаного спадкового майна. Заяви мотивували тим, що [PERSON] на вказаний автомобіль ніяких прав не має, оскільки звертаючись до суду у липня 2019 року з позовом про розірвання шлюбу, в тексті заяви вказала, що з 26 лютого 2017 року між нею та [PERSON] припинені фактичні шлюбні стосунки. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, шлюб між ними розірвано. Так, позивачі вказують, що 16 жовтня 2019 року [PERSON] купував автомобіль за особисті кошти. Таким чином, автомобіль належав [PERSON] на праві особистої приватної власності і не був об`єктом спільної сумісної власності його та [PERSON] . [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя не зверталася. 11 листопада 2020 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого наявна в матеріалах справи. Таким чином, [PERSON] за життя [PERSON] не заперечувала, що автомобіль BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , належав померлому на праві особистої приватної власності. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частин 1 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 16 листопада 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. направила позивачам листи, якими повідомила про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя - на 1/2 частку автомобіля марки BMW 318D, тип транспортного засобу - загальний легковий - загальний універсал-В, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК Українивідповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved