Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

12.12.2022 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2020 р. до 31.10.2022 р у розмірі 481856, 92. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач сплачує аліменти не регулярно та не у повному обсязі, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.11.2022 р. складає 481856, 92 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені за період з червня 2020 року до жовтня 2022 року складає 481856, 92 грн. Справу передано судді-доповідачу 16.12.2022 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 20.12.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 17.01.2023 р. 09.01.2023 р. надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі її участі, зареєстроване за вх. № 23. 12.01.2023 р. надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі її участі, зареєстроване за вх. № 101. 17.01.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з відключенням електроенергії. 06.02.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 28.02.2023 р. витребувано від Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 30833799 за період з 11 січня 2011 року до 31 грудня 2022 року, копії всіх постанов про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні № 30833799, а також відомості щодо їх скасування у разі наявності. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.03.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 15.03.2023 р. повторно витребувано від Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 30833799 за період з 11 січня 2011 року до 31 грудня 2022 року; копії всіх постанов про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні № 30833799, а також відомості щодо їх скасування у разі наявності. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.04.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 06.04.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відкладено проведення підготовчого засідання на 18.04.2023 р. Викликано у підготовче засідання відповідача через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 18.04.2023 р. закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 08.05.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 08.05.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи було відкладено на 25.05.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 25.05.2023 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 25.01.2011 р. у справі № 2-32/11 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто на користь позивача з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 900, 00 грн на кожну дитину (а. с. 9-10). Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 28.01.2014 р. у справі № 749/55/14 позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей було задоволено, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання законної сили цим рішенням і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 11-12). На примусовому виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження за № АСВП 30833799 (а. с. 19-25). Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження було винесено 25.01.2012 р. (а. с. 26). Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.04.2023 р. № 30833799, станом на кінець травня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів складала 293006, 59, а станом на кінець жовтня 2022 року 487853, 59 грн (96, зворот, - 97, а. с. 100, зворот, - 101). Як вбачається із копії постанови про накладення штрафу від 30.07.2020 р., на боржника [PERSON] було накладено штраф у розмірі 22833, 40 грн (а. с. 95-96, 99, зворот, - 100) Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 зазначив, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Відповідачем не надано доказів відсутності своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено позові вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2020 року до 31 жовтня 2022 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість відповідача за період з червня 2020 року до жовтня 2022 р складає 194847, 00 грн (487853, 59 грн (сукупний розмір заборгованості на кінець жовтня 2022 року) 293006, 59 грн (заборгованість за попередній період: травень 2020 року)). Таким чином, розмір пені не повинен перевищувати 194847, 00 грн. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Частиною 2 статті 15 Закону № 1404 передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. За положеннями абзаців 1-3 п. 8 Р. 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція) виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження. Як вбачається з інформації про виконавче провадження від 12.12.2022 р. у виконавчому провадженні № АСВП 30833799 було винесено тільки одну постанову про накладення штрафу 30.07.2020 р. (а. с. 19-25). Як вбачається з копії постанови про накладення штрафу від 30.07.2020 р. (а. с. 96, зворот, - 96, 99, зворот, - 100), постанова мотивована тим, що з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно довідки-розрахунку заборгованості від 30.07.2020 р. за період з 11.01.2011 р. до 31.06.2020 р. становить 298099, 23 грн, що перевищує суму відповідних платежів за 3 роки. Постанова містить посилання на ст. ст. 63, 75 Закону 1404. Згідно пунктів 1, 2 резолютивної частини постанови з [PERSON] стягнуто штраф на користь держави у розмірі 22833, 40 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Як вбачається зі змісту п. 7 Р. 1 Інструкції, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити, зокрема: мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням прийнятого виконавцем рішення. Згідно ч. 2 ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Таким чином, оскільки постанова про накладення штрафу від 30.07.2020 р. винесена не на підставі ст. 71 Закону 1404, передбачає стягнення штрафу на користь держави, а не на користь стягувача, містить зобов`язання боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, що властиво постановам про накладення штрафу, які виносяться при примусовому виконанні рішень немайнового характеру, вказана постанова не свідчить про застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону 1404, а відтак підстави для зменшення максимального розміру пені згідно абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України відстні. Відтак позов підлягає частковому задоволенню на суму 194847, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 40, 44 %. (194847, 00 / 481856, 92 * 100 = 40, 44). Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача у державний бюджет підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1948, 63 грн. (4818, 57 (1 відсоток ціни позову) * 40, 44 % = 1948, 63).

Outcome: partial