Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просив змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] зі стягнення в твердій грошовій сумі 750 грн. на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття дитиною, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 2500 грн. та судовий збір на користь держави. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували. При цьому певний період життя між ними існували фактичні шлюбні відносини. [INFO] не перебували у зареєстрованому шлюбі [PERSON] народила сина [PERSON] . Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Син проживає з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача. Матеріальний стан одержувача аліментів, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів змінився, оскільки спільний син сторін - [PERSON] , [INFO] подорослішав, почав відвідувати навчальний заклад та потребує додаткових коштів для утримання та забезпечення належного рівня життя, що в свою чергу дає позивачу право на перегляд розміру стягуваних аліментів, а відповідно до вимог чинного законодавства одержувач аліментів має право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, 26.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб . Разом з цим для забезпечення нормального фізичного та соціального буття їх син потребує належного харчування, купівлі одягу, ліків, шкільного приладдя, книг тощо. Позивачу [PERSON] одній важко утримувати сина, стягуваних аліментів не вистачає для задоволення необхідних потреб людини. Для дитини потрібно купувати продукти харчування, медичні препарати, предмети гігієни та одяг, розвиваючу літературу, забезпечувати його цікавим дозвіллям та належним відпочинком, відвідування школи вимагає необхідності купувати шкільну форму, портфель, канцелярське приладдя для навчання - що є фінансово затратними покупками. На даний час для забезпечення вищезазначених потреб позивачу не вистачає власних доходів та розміру тих аліментів, що стягуються з відповідача. Ухвалою від 04.04.2023 відкрито провадження у даній справі. Призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. в поданій заяві просив судовий розгляд провести за відсутності позивача [PERSON] та її представника. Позов задовольнити. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісяця, починаючи з 17 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , та на користь держави суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 26.07.2018 року уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач [PERSON] надала договір про надання правничої допомоги від 15.02.2023 (а.с.14-16), квитанцію до прибуткового касового ордера б/н та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для розгляду справи від 21.02.2023, згідно яких загальна вартість наданих адвокатських послуг позивачу [PERSON] склала 2500 гривень. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заяви відповідача [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять. А тому у суду відсутні підстави робити висновок про неспівмірність витрат на правову допомогу без відповідної заяви відповідача. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в заявленому позивачем розмірі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved