Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 22.05.2020 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.05.2020, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті сайті www.privatbank.ua. складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 27.01.2022 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 278 грн. 55 коп., яка складається з наступного: 17 152 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 3 126 грн. 54 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 20 278 грн. 55 коп. за кредитним договором № б/н від 22.05.2020, а також судовий збір у розмірі 2 481 грн. У відзиві на позовну заяву [PERSON] проти позову заперечила та просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, у період з 20.05.2021 по 23.06.2021 невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи її грошовими коштами на загальну суму 41 222 грн. 50 коп. у тому числі і коштами в сумі 20 278 грн. 55 коп., що належали позивачу і стали предметом позову у даній справі. Ці обставини підтверджує довідкою від 16.06.2022, виданою слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві майором поліції Генераловою С., відповідно до якої зазначається, що слідчим відділом Подільського управління поліції ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021100070000758, розпочатого 22.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 190 Кримінального кодексу України. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач про втрату картки не заявляла, з заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи не зверталась. У зазначений період з 20.05.2021 по 23.06.2021 відповідач здійснювала поповнення картки, а отже мала в наявності платіжну картку. Посилаючись на вищезазначене, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 22.05.2020 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 13-23). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 27.01.2022 сума заборгованості за тілом кредитом становить 17 152 грн. 01 коп. (а.с. 6-7). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-7), довідку про видачу кредитної картки № [NUMBER] від 22.05.2020 зі встановленим терміном дії до 12/23 (а.с. 12), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (картрахунок № [NUMBER] від 22.05.2020) (а.с. 11), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.05.2020 (а.с. 13-23), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 24), виписку про рух коштів за період з 22.05.2020 по 31.01.2022 (а.с 8-10). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, взяті на себе зобов`язання [PERSON] за кредитним договором виконує неналежним чином, у неї утворилась заборгованість за кредитом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 17 152 грн. 01 коп. Позивач, окрім заборгованості по кредиту, також просив стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 126 грн. 54 коп. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач, визначивши суму у розмірі 3 126 грн. 54 коп., не зазначив процентну ставку, погоджену сторонами. З розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка позивачем визначена в розмірі 3,5 % починаючи з 01.05.2021 по 27.01.2022 (а.с. 6-7). Разом з тим, відповідно до витягу з Тарифів та Умов обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено, що базова відсоткова ставка за картою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» становить 3,0%, «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - 2,5%, «Універсальна Contract» - 1,7 %, «Універсальна Gold» - 2,5% (а.с. 24). Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: не зазначено на яких умовах надана картка («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold»), не вказано відсоткову ставку, яка була погоджена сторонами та застосовувалась до даних правовідносин, а тому, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3 126 грн. 54 коп. немає. Ураховуючи те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 481 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial