Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У серпні\~ 20221року[PERSON] в особі свого представника адвоката Адвокатського бюро (АБ) «Калінін і партнери» Калініна Сергія Костянтиновича звернулася до\~суду з\~ вищезазначеною\~позовною заявою,\~в якій\~просить\~визнати \~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 27930,\~вчинений 05.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із [PERSON] \~на користь\~ Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №1391824 від 02.07.2019 року у розмірі 24811,13 грн., а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові\~витрати \~по сплаті\~судового збору\~за подання\~позову в\~сумі 908\~грн.\~таза подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Позовні вимоги\~обгрунтовані тим,\~що 01.07.2021\~року \~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Харківської області\~Цимбалом С.В.\~було винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №\~65949528\~ на\~підставі виконавчого\~напису №\~27930,\~вчинений 05.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із [PERSON] \~на користь\~ Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №1391824 від 02.07.2019 року у загальній сумі 24811,13 грн. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» без додержання обов`язкових умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки цей виконавчий напис вчинений на підставі договору, який не є нотаріально посвідченим,не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Крім того, 27.08.2021 року [PERSON] в особі свого представника адвоката АБ «Калінін і партнери» Калініна С.К. звернулася до\~судуіз заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65949528, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В., на підставі вищезазначеного оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. УхвалоюЧугуївського міського суду Харківської області від 27 серпня 2021 року заяву представника позивача - адвоката АБ «Калінін і партнери» Калініна С.К. про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаному виконавчому провадженні задоволено (а.с. 30) Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27 серпня 2021 року справу прийнято до розгляду та провадження у ній відкрито (а.с.31). 15 лютого 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, із зазначенням, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує(а.с.72). До суду\~31.12.2021\~року надійшло\~клопотання відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» в особі Генерального директора Сівек С.С. про зменшення в порядку ч.6 ст.137 ЦПК України розміру витрат на правничу допомогу до 1500 грн. Відповідач посилається на те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. не є співмірними із ціною позову та складністю справи та виконаних адвокатом робіт, тобто не доведено, що витрати є фактичними та неминучими. Крім того, до позовної заяви на підтвердження витрат на правничу допомогу доданий меморіальний ордер № 0509569121 на суму 1500 грн., інших доказів витрат позивачем не надано(а.с.49-50). 15 лютого 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів оплати в повному обсязі судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., сплачених [PERSON] на підставі укладеного договору про надання професійної правничої ( правової )допомоги б/н 21 від 02.08.2021 р. та додатку №1 до цього договору(а.с.69-71). Учасники справи\~ у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином згідно зі ст.128 ЦПК України, від відповідача та третьої особи заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 5\~травня \~2021\~ року\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~ остапенком\~Є.М.\~ \~вчинений виконавчий\~напис №\~27930\~про стягнення\~із \~ [PERSON] \~ на\~користь ТОВ «Українські фінансові операції`заборгованості за кредитним договором № 1391824 від 02.07.2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Верона», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за договором факторингу №1-31/08-В від 31.08.2020 року є ТОВ «Українські фінансові операції», за період з 30.08.2020 року по 28.04.2021 року включно в загальній сумі 24811,13 грн., яка складається з: 3600,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1983,60 грн. - заборгованість п за нарахованими та несплаченими відсотками; 18827,53- заборгованість за нарахованою пенею.(а.с.12-15). За вказаним виконавчим написом 01.07. 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65949528 (а.с.16). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, з 22 лютого 2017 року редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на\~підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 757/57789/20-ц, провадження № 61-7017св22. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) звернуто увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із аналізу наданих доказів суд встановив, що оспорюваний позивачкою [PERSON] виконавчий напис нотаріуса був вчинений щодо кредитного договору, який був укладений в простій письмовій формі, тобто не є нотаріально посвідченим, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Недодержання нотаріусом вищезазначеної умови при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання такого виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, у судовому порядку. Ці висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] в особі її представника позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч.1,п.1ч.3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~ Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ При поданні даного позову [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. за подання позовної заяви(а.с. 5), та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову(а.с.26), а всього на суму 1362 грн., який відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача. Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із частиною першою, третьою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~передбачає дотримання Правил адвокатської етики, затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року «09» червня 2017 року , і змінами,\~затвердженими з`їздом\~адвокатів України\~15\~лютого 2019\~року, як одного з основних професійних обов`язків адвоката. Згідно з\~статтею 30\~Закону ,\~статтею 28\~Правил адвокатської\~етики гонорар\~є формою\~винагороди адвоката\~за здійснення\~захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту.\~Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правової допомоги.\~При встановленні\~розміру гонорару\~враховуються складність\~справи,\~кваліфікація і\~досвід адвоката,\~фінансовий стан\~клієнта та\~інші істотні\~обставини.\~Гонорар має\~бути розумним\~та враховувати\~витрачений адвокатом\~час. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З наданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що [PERSON] та адвокат АБ «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К. уклали 02.08.2021 року письмовий договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/21 , відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту за рішенням суду визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення із [PERSON] \~заборгованості на\~користь ТОВ\~«Українські фінансові\~операції» ,\~на підставі\~якого відкрито\~виконавче провадження\~№ 65949528\~від 01.07.2021.\~ Бюро представляє інтереси клієнта в судах з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, в тому числі з правом пред`явлення позову, оскарження рішення, його виконання тощо (п.1.2) Відповідно до пункту 3.2 договору за надання правової допомоги клієнт протягом терміну і на умовах, визначених додатках до цього договору, сплачує адвокату гонорар(винагороду), розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018(а.с.18-19,21). Згідно пункту 2 додатку №1 до договору про надання правової допомоги б/н21 від 02.08.2021 р. сторони за цією додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката становить 5000 грн. Оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом на поточний рахунок Бюро, що визначений в цьому договорі (п.3) -а.с.20. Також позивачем надано до суду: меморіальний ордер\~№ 0509569121\~від 06.08.2021\~ про\~сплату [PERSON] \~на користь\~АБ «Калінін\~і Партнери»1500\~грн.\~;меморіальний ордер № 8083539621 від 13.09.2021 про сплату [PERSON] на користь АБ «Калінін і Партнери» 1500 грн. ; платіжне доручення №127727188 від 07.02.2022 про сплату [PERSON] на користь АБ «Калінін і Партнери» 2000 грн. за договором про надання правової допомоги б/н21 від 02.08.2021(а.с.22, 62-63) та акт від 20.08.2021 виконаних робіт(наданих послуг) як додаток №2 до договору про надання правової допомоги б/н /21 з описом робіт, виконаних за вказаним договором. З тексту зазначеного акту вбачається, що Бюро за надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з питань цивільного права, складання адвокатського запиту приватному виконавцю, вивчення судової практики, що стосується визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; складання цивільного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню(п.1-4), та заяви про забезпечення позову(п.5) витрачено 17 годин, тому вартість правової допомоги становить 5000 грн. В постанові від 16\~листопада 2022\~року по\~справі 922/1964/21\~Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). З урахуванням вищенаведеного , обставин справи, суд вважає, що клопотання відповідача ТОВ «Українські фінансові операції», про зменшення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу підлягає\~частковому задоволенню,\~та вважає\~за необхідне\~зменшити розмір\~вказаних витрат\~до 4000\~грн.,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивачки.

Outcome: partial