Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 26.12.2017 року, ухваленого по справі №273/1257/17 , та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що розмір аліментів, присуджених до стягнення вищевказаним рішенням суду не забезпечує потреб дитини відповідного віку, адже він визначений в твердій грошовій сумі лише по 900 грн. щомісячно. Таких коштів не вистачає навіть на придбання фруктів дитині, не говорячи про їжу, засоби гігієни, відпочинок. Вона фактично сама утримує доньку, проте не взмозі належним чином забезпечити дитину, адже вона хоче гарно вдягатися , щоб не відрізнятися від інших дітей, нормально їсти, відвідувати розвиваючі гуртки, які потребують коштів. Крім того, на її утриманні перебуває ще й син [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу. Вона ніде не працює, оскільки доглядає сина і отримує від держави допомогу в розмірі 860 грн. на місяць, а тому звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] . Відповідач з 2018 року і по теперішній час проживає в Іспанії, працює офіційно, але місце його роботи та доходи їй невідомі . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій формі порушує права дитини та є неефективним, а тому змушена просити змінити їх розмір з твердої грошової суми на частку від доходу. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 06.01.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 14- 15). \~ \~ \~ \~02.05.2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Старков І.О. направив відзив на дану позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, та провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. В обгрунтування відзиву вказав, що він сплачує аліменти на утримання дитини не в розмірі по 900 гривень, як вказала позивачка, а в розмірі по 1450 гривень щомісячно, що підтверджується копією розрахунку державного виконавця, який він додає до відзиву. Доводи позивача про його офіційну роботу в Іспанії та отримання ним офіційних доходів не відповідають дійсності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги пілтримує та просить їх задовільнити. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відзив відповідача, суд приходить до на ступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 26.06.2013 року (а.с. 6 ). Згідно копії виконавчого листа, виданого 20.04.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 гривень щомісячно, починаючи з 25.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 7 ). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] також є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с. 10). У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішення суду у розмірі 900 грн., на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , позивач [PERSON] зазначала, що аліменти у розмірі 900 грн., які стягуються з відповідача становить величину меншу, ніж визначений СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сума аліментів, що підлягає до стягнення, складає 1450,00 грн. , а не 900 гривень як вказувала позивач у своїй позовній заяві. Відповідно до ст. 184 СК України ( в редакції на час присудження аліментів у 2017 році), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 СК України було визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Належних та допустимих доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу - позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] , не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі ст.ст.180,\~181,\~182,\~183,\~184,\~191,\~192 Сімейного кодексу України, та

Outcome: dismissed