Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 13.02.2023 року (а.с. 25), звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка складається з кімнат: 1 коридор, 2 житлова кімната, 3 кухня, 4 - топочна, 5 вбиральня, 6 передпокій, 7 кладова, 8 коридор, 9 кімната, 10 кімната, 11 ванна, лоджія к=0,5. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до договору купівлі продажу від 07.10.1992 року, оригінал якого було втрачено, спірна квартира придбана [PERSON] у колгоспі «Більшовик». Реєстрація права власності на квартиру не проводилася. Позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо оформлення права власності на квартиру, проте йому відмовили у державній реєстрації права власності. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 28 - 31). Представник позивача адвокат Сідько С.І. подала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без участі позивача та його представника (а.с. 33, 34). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 19.05.2023 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника селищної ради. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 32). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 23.01.2023 року №33, квартира в [ADDRESS] , згідно з погосподарською книгою №5, номер об`єкта погосподарського обліку №01-0178-1, рахується за [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 39). 07.10.1992 року між колгоспом «Більшовик» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого секретарем виконкому Деревківської сільської Ради народних депутатів Свириденко Лідією Олександрівною й зареєстрованого в реєстрі за №133, що знаходиться за адресою: село Деревки, Котелевського району, Полтавської області житловою площею 46 кв.м. Копія договору купівлі-продажу додається, оригінал втрачено (а.с. 12). Про проживання в спірній квартирі [PERSON] , про перехід майна в його особисту власність, згідно з договором купівлі-продажу 07.10.1992 року, та про визначення спірного нерухомого майна до суспільної групи господарств як службовий двір, також зазначено погосподарській книзі, номер об`єкта погосподарського обліку №178 (а.с. 36). Згідно з довідкою Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №879 від 02.02.2023 року, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , не проводилася (а.с. 18). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 08.05.2023 року за №178, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відноситься до земель комунальної власності (а.с. 38). Позивач не має можливості зареєструвати право власності на квартиру, оскільки державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив у державній реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з неподанням заявником документів, які підтверджують виникнення права власності на квартиру, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №66354982 від 09.02.2023 року (а.с. 14). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області за №Л-02-45/45 від 08.06.2022 року, видати дублікат договору купівлі продажу житлового будинку не має можливості, оскільки посадові особи Котелевської селищної ради не уповноважені вчиняти нотаріальні дії і відповідно видавати дублікати втрачених документів (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорта від 27.01.2023 року, квартира за адресою [ADDRESS] , має загальну площу приміщень 77,3 кв.м., й житлової 38,8 кв.м. (а.с. 15-17). Розбіжності в площі виникли внаслідок того, що договір купівлі-продажу від 07.10.1992 року за №133 був посвідчений Деревківською сільською радою народних депутатів без проведення технічної інвентаризації. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні (довідка ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №5212 від 25.05.2023 року) (а.с. 35). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved