Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3602663 від 05.11.2021 в розмірі 43340 грн та судовий збір. Позов обґрунтований тим, що 05.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3602663, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн. Кредитодавцем зобов`язання за договором виконані у повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором із [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачем зобов`язання за договором не виконані, в зв`язку з чим змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. При цьому відповідач стверджує, що позивачем не доведено факт укладення договору та його істотних умов, не надано оригіналу договору, який би містив підписи сторін, дату його укладання тощо. Наданий позивачем примірник договору не надає можливості встановити коли і ким саме він був підписаний. Крім того, при укладанні договору не дотримано обов`язкової письмової форми встановленої ЦК України. Також позивачем не надано відповідачу його примірник договору, тому у відповідача не виникло обов`язку щодо виконання умов, з якими він не був ознайомлений. При цьому нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Позивачем долучено до позову заяву відповідача на отримання кредиту у розмірі 10000 грн, відсотків у розмірі 2640 грн та комісії 700 грн. Ніяких інших умов відповідачем підписано не було. Також позивачем не доведено факту перерахування відповідачу кредитних коштів, оскільки надана позивачем копія платіжного доручення не є належним доказом цього факту. Відповідач також посилається на те, що позивачем неправомірно нараховано підвищені проценти, оскільки фактично такі проценти підпадають під визначення пені, оскільки нараховуються за кожен день користування позикою. Позивач неправомірно нарахував відсотки після закінчення строку кредиту, оскільки після цього він мав право лише на нарахування сум, передбачених ст.. 625 ЦК України. Також позивач був позбавлений права підвищувати відсоткову ставку протягом дії карантину, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)» встановлено відповідну заборону. Також відповідач стверджує, що оскільки новий кредитор не повідомив позичальника про відступлення права вимоги право позивача не є порушеним, а тому заявлений позов є передчасним. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином. Враховуючи, що відповідач скористалась своїм правом на подання відзиву на позов, а також з огляду на положення ст.. 223 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних в ній матеріалів. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3602663, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п. 1.3, 1.4 Договору кредит надано строком на 30 днів з 05.11.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 05.12.2021. При цьому, п. 1.5.1 та 1.5.2 визначено, що комісії за надання кредиту складає 700 грн, а проценти за користування кредитом 2640 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням № 60391080 від 05.11.2021, згідно якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок [PERSON] кошти згідно договору 3602663 у розмірі 10000. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19). Аналізуючи порядок укладення кредитного договору у цій справі суд враховує, що договір був підписаний [PERSON] аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Згідно довідки про ідентифікацію (а.с. 25) договір був підписаний [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) 05.11.2021 о 18:09 із застосування ідентифікатора J22823. При цьому, суд зазначає, що на представленій позивачем копії договору про споживчий кредит № 3602663 від 05.11.2021 (а.с. 17-20) міститься той самий одноразовий ідентифікатор J22823, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що це саме та редакція договору, з якою мала можливість ознайомитись відповідач при укладенні договору та в якому визначені всі його умови, сума кредиту, строк повернення, процентні ставки, відповідальність тощо. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Стосовно фактичного надання кредитних коштів суд зазначає, що даний факт підтверджується платіжним дорученням № 60391080 від 05.11.2021, згідно якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] кошти згідно договору №3602663 у сумі 10000 грн. Даний документ відповідає вимогам до первинного фінансового документу, встановлених у ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому суд вважає його належним доказом надання кредиту відповідачу. Згідно п. 2.3.1.2 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій).\~ Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження кредитування Позичальником\~ у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протігом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 Договору. Суд зазначає, що вказаний пункт не може вважатись підвищенням процентної ставки кредитодавцем, оскільки вказана умова була наявна у кредитному договорі на момент її підписання, а тому положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)» щодо заборони підвищення процентної ставки не застосовуються. Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань за договором та повернення кредитних коштів, тому суд приходить до висновку, що кредитодавцем цілком правомірно нараховано проценти на всю суму кредиту за ставками 0,88 % на день за 30 днів користування кредитними коштами та за ставкою 5.00 % на день за 60 днів, на які позичальник продовжила строк користування кредитними коштами, оскільки не повернула кредит у встановлений договором строк. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). 23 лютого 2022 року між ТОМ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, згідно умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, у тому числі і за договором, укладеним із [PERSON] . При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що права позивача не порушені, оскільки ним не було повідомлено боржника про перехід права вимоги, оскільки правові наслідки не повідомлення про перехід права вимоги ч. 2 ст. 516 ЦК України пов`язує саме із виконанням свого обов`язку боржником та його здійснення первісному кредитору, що вважатиметься належним виконанням, що і є у розмінні цієї норми несприятливими наслідками для нового кредитора, проте це не означає, що до повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні новий кредитор не має права заявити вимоги до позичальника. Разом із тим, відповідач не надала суду будь-яких доказів виконання нею своїх обов`язків за кредитним договором як перед первісним, так і перед новим кредитором. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача про порушення положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме в частині непропорційно великої суми компенсації та установлення обов`язків, з якими споживач не міг ознайомитись, оскільки, по-перше, проценти за користування кредитними коштами не є компенсацією за невиконання позичальником зобов`язань за договором, а є своєрідною платою за користування грошовими коштами, по-друге, як зазначалось вище судом встановлено, що відповідач мала можливість ознайомитись із умовами договору на момент його підписання. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір на його користь.

Outcome: approved