Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

22 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до суду\~з позовом до [PERSON] , у якому просить: -визнати автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1975 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . - в порядку поділу спільного майна подружжя виділити автомобіль в особисту власність [PERSON] . - в рахунок компенсації частини автомобіля з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 160832,36 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що із 25 серпня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . З початку війни в Україні вона із сином проживає в Польщі. Відповідач зв`язок із нею та сином не підтримує. Ініціював процес розірвання шлюбу в суді. За час спільного проживання із відповідачем вони придбали автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1975 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] , яким наразі користується відповідач. Державна реєстрація автомобіля була здійснена на ім`я відповідача. Вона пропонувала відповідачу продати автомобіль і поділити кошти, з урахуванням інтересів дитини. Проте відповідач відмовився. Згідно із висновком експертного дослідження Дніпропетровського НДКЕЦ МВС України від 24.11.2022 вартість автомобіля складає 321664 грн. 72 коп. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, посилаючись на ст. 71 СК України, позивач вважає, що можливо припинити її право власності на частку спільного майна, виділити автомобіль у власність відповідача і стягнути з нього на її користь компенсацію вартості частки автомобіля у сумі 160832 грн. 36 коп. Разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року заява про забезпечення позову була задоволена частково. Накладено арешт на автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1975 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] , із встановленням заборони його відчуження, а також інших дій, направлених на його пошкодження або знищення. Ухвалою суду від 27 січня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивач і представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивача підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився. Судова повістка, яка була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням, відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач був також повідомлений шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не повідомив, відзиву\~ на позов не подав. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 серпня 2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №641 ( а.с.36). Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 17 листопада 2022 року №31/4-152аз в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 01 листопада 2022 року за громадянином [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), на підставі договору, укладеному у СГ №7877/21/1/009325 від 19 листопада 2021р. та акту огляду №7877/21/009235 від 19 листопада 2021р., зареєстровано транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1975 см. куб., дата реєстрації 15 грудня 2021 року (а. с. 5). Згідно із висновком експертного дослідження №ЕД-19/104-22/36437-АВ від 24 листопада 2022 року, який складений судовим експертом Дніпропетровського НДЕКЦ Іванюком А.С., середня ринкова ціна колісного транспортного засобу марки HYUNDAI модель TUCSON», держ. Номер [NUMBER] , 2008 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов експлуатації (зберігання), станом на 16.11.2022 склала 321664,72 грн. (а.с. 7-10). Вказаний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] . Положеннями\~статті 60 СК України\~визначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~статті 61 ЦК України). Тлумачення змісту\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364\~цього Кодексу\~(частина третя\~статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга\~статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята\~статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша\~статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга\~статті 365 ЦК України). Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», який є спільною сумісною власністю подружжя і перебуває в користуванні відповідача, підлягає поділу саме шляхом виділення цього автомобіля відповідачу та стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини його вартості визначеної, відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/104-22/36437-АВ від 24 листопада 2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у загальному розмірі 2104,52 грн. ( за подання позову 1608,32 грн., за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн.). Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року, у виді: накладення арешту на автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 1975 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] , право приватної власності на який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), із встановленням заборони його відчуження, а також інших дій, направлених на його пошкодження або знищення, - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved