Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що у серпні 2019 року вона познайомилася із відповідачем, а через певний час вирішили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Для спільного проживання у червні 2020 року за договором найму вони (сторони) орендували житлове приміщення (квартиру) в [ADDRESS] , де певний час проживали разом. У цей же період вона (позивач) довідалася, що вагітна від відповідача, про що йому повідомила. Відповідач відреагував абсолютно адекватно і запевняв, що вони (сторони) з часом укладуть шлюб. Спільне проживання тривало приблизно три місяці. Їй (позивачу) було відомо, що відповідач перебував у шлюбі з іншою жінкою, від якого має малолітню дочку. Між ними (сторонами) відбувалися розмови щодо подальшого планування сімейного життя, в тому числі з приводу народження спільної дитини. Відповідач не висловлювався проти народження дитини і продовжував запевняти, що згодом вони (сторони) офіційно одружаться, але постійно відкладав цю подію. Потім вона (позивач) з`ясувала, що відповідач продовжує перебувати у зареєстрованому шлюбі з першою дружиною. На ґрунті того, що відповідач не хотів вирішувати питання щодо розірвання шлюбу із законною дружиною і укладення шлюбу з нею (позивачем), почалися сварки, які підсилювалися іншими побутовими негараздами, пов`язаними з різними поглядами на спосіб ведення спільного господарства та організацію спільного проживання. Це призвело до того, що вони (сторони) перестали підтримувати фактичні сімейні стосунки приблизно через три місяці від їх початку і вона (позивач) почала проживати за місцем реєстрації в с. Лихачів Ніжинського району Чернігівської області. [INFO] вона (позивач) народила дочку [PERSON] . Після народження дочки відповідач на словах не заперечував свого батьківства, проте офіційно себе її батьком не визнав і відмовився вчиняти будь-які передбачені законом дії для визнання свого батьківства щодо спільної дитини. У зв`язку з цим при реєстрації народження дитини запис про батька дитини був вчинений у відповідності з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач обіцяв, що за можливості буде надавати мені матеріальну допомогу на утримання дитини, проте до цього часу жодного разу цього не зробив і очевидно не планує надавати будь-яку матеріальну допомогу, оскільки взагалі уникає від спілкування з нею (позивачем) навіть в телефонному режимі. [PERSON] просила суд: - визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності сторін за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 15). З матеріалів справи (а.с. 16) вбачається, що відомості про батька [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частинами 1 та 2 ст. 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved