Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позовну заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] , є матір`ю чотирьох дітей: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Запис про батька неповнолітньої [PERSON] зроблений на підставі заяви матері, батьком трьох малолітніх дітей є [PERSON] (син позивача), який помер [INFO] . [PERSON] не піклується про дітей, усі діти протягом останніх двох років проживають разом з позивачем, її чоловіком та сином. Найменша дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в Гіркополонківській АЗПСМ з 28.12.2021, є інвалідом з дитинства з 2016 року, потребує особливого догляду та спеціальних медикаментів. Інші діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються у КЗ ЗСО «Коршівська гімназія Боратинської сільської ради. Їхня мати не цікавиться успішністю дітей у школі, контакту з навчальним закладом не підтримує, батьківські збори не відвідує. [PERSON] не цікавиться здоров`ям дітей та не забезпечує їх матеріально. Через безвідповідальність та конфліктність, її було виселено з гуртожитку в с. Ратнів. При обстеженні органом опіки та піклування умов проживання дітей, періодично перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, неналежно виконувала свої батьківські обов`язки. Крім цього, [PERSON] ніде не працює, живе за рахунок соціальних та державних допомог, які використовує на власні потреби, фінансової допомоги дітям не надає, не забезпечує продуктами харчування та одягом. На підставі наведеного, позивач просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , встановити піклування над неповнолітньою [PERSON] та опіку над малолітніми [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , призначити [PERSON] їх піклувальником та опікуном відповідно. Стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] в розмірі половини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 січня 2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору. Ухвалою судді від 18.01.2023 відкрито провадження у справі. 08.03.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, не заперечувала щодо задоволення позову. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, допитаних в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] ,\~малолітніх [PERSON] \~та [PERSON] ,дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 10). Запис про батька дитини проведено на підставі ст. 135 СК України, за вказівкою матері (а.с. 14-16). 20.11.2009 виконавчим комітетом Коршівської сільської ради складений актовий запис про шлюб № 7 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.79). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 17). З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 14.10.2022 № 255, вбачається, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного домоволодіння є позивач [PERSON] . З характеристик навчальних закладів, які відвідують діти, вбачається, що [PERSON] , виховується в сім`ї покійного вітчима та проживає в цій сім`ї. Мати проживає в с. Ратнів та на час видачі характеристики (21.12.2022) перебуває за кордоном. Успішністю дитини цікавиться рідко, на батьківські збори не приходить, з її боку відсутній контроль за поведінкою доньки та її навчанням. [PERSON] та [PERSON] також виховуються в сім`ї матері покійного батька, які забезпечують їх всім необхідним та дбають про їх розвиток. Мати [PERSON] не підтримує зв`язок зі школою. Довідкою УНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Боратинської сільської ради» № 257/02/06-08 від 10.11.2022 підтверджено, що [PERSON] перебуває на обліку в Гіркополонківській АЗПСМ з 28.12.2021. Визнаний дитиною з інвалідністю з 2016 року, термін визнання якого закінчився та з приводу його продовження мати не зверталася. Інші діти:\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають під спостереженням сімейного лікаря у ТОВ «КСМ «Біхелсі» з серпня 2021. Під час медичного огляду перебувають у супроводі баби [PERSON] (а.с.25). Через неналежне виконання батьківських обов`язків, [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради. Згідно характеристик, виданих старостою с. Коршів від 21.11.2022 та сіл Ратнів, Вікторяни від 23.11.2022, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вона не займається вихованням та навчанням своїх дітей. На неї неодноразово надходили скарги від сусідів по гуртожитку щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків. З [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди, які не призвели до позитивних результатів. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: неповнолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , випливає, що [PERSON] на даний час проживає в с. Черськ, Камінь-Каширського району, її діти проживають у баби з дідом в с. Коршів, Луцького району. [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями,ніде не працює, живе за рахунок соціальних та державних допомог, які використовує на власні потреби, навчанням дітей не займається, на зауваження не реагує, на шлях виправлення не стає. Відтак, орган опіки та піклування вважає за доцільне, просити суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1 ст.17\~Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ними. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] . 24.05.2023 до суду внесено подання Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON] та опікуном над [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Із подання випливає, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та за станом здоров`я може бути піклувальником та опікуном. Відповідно до ст.ст.58, 59 опіка встановлюється\~над малолітніми\~особами,\~які є\~сиротами або\~позбавлені батьківського\~піклування,\~та фізичними\~особами,\~які визнані\~недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.3, 4 ст.60 ЦК України). Вимогами ч. 4\~ст. 63 ЦК України\~передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Так, допитанні в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] в якості свідків неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суду пояснили, що хотіли б щоб [PERSON] була їх піклувальником та опікуном. Вони тривалий час проживають з бабою і дідом. З мамою спілкування відсутнє, вона ними не цікавиться. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] та опіку над малолітніми [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Щодо стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] , малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] в розмірі половини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 03.01.2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] та малолітні [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживають разом з [PERSON] , яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання. Відповідно до ч. 2\~ст.\~182\~СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2023\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком\~від 6\~до 18\~років -\~2833\~гривні; до 6 років - 2272 гривні. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, вік дітей, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд вважає за можливе визначити аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03.01.2023 та до досягнення старшою дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення їх розумних потреб. Рішення суду\~в частині\~стягнення аліментів\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Крім того, відповідно до ч.2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved