Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про звернення стягнення на предмет застави мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач на підставі кредитного договору з фінансовою установою, отримала грошові кошти та взяла на себе зобов`язання кожного місяця здійснювати повернення тіла кредиту та сплачувати відсотки, проте свої зобов`язання не виконала кредит не повернула. В забезпечення виконання грошового зобов`язання також між сторонами кредитного договору було укладено договір застави нерухомого майна, а саме квартири, для купівлі якої відповідач отримувала кошти. В подальшому на підставі договору про право відступлення вимог за кредитними зобов`язаннями від фінансової установи перейшло до позивача, який звернувся до суду з даним позовом, оскільки заборгованість відповідачем не погашена, а тому для задоволення потреб нового кредитора необхідно звернути стягнення на заставлене майно. Позивач зазначає, що ним було дотримано процедури, яка передує подачі відповідного позову, зокрема відповідача було завчасно, належним чином повідомлення про необхідність оплати кредиту, проте відповідна вимога була залишена поза увагою з боку відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених в останньому. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення відповідних вимог. Крім того, розрахунок заборгованості зазначений позивачем у позові та розмір заборгованості, який міститься у повідомленні про необхідність сплатити борг є різними. Також, позивач не надав доказів того, що відповідач взагалі отримувала відповідні кошти та підписувала кредитний договір. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.11.2003 між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем укладено кредитний договір для купівлі квартири, строком з 21.11.2003 по 21.11.2013 на суму15000 доларів США із сплатою 15,5 % яку відповідач повинна була погашати рівними частинами з урахуванням сплати відсотків до 01 числа щомісячно (п.п. 1.2., 1.3., 4.3 договору) /а.с. 13 - 14/. 21.11.2003 сторони кредитного договору уклади договір застави набутої у цей же день квартири зазначеної у кредитному договорі, для купівлі якої надавалися кошти /а.с. 16-22/. Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача в частині того, що за відсутності оригіналів правочинів не можна дійти висновку про те, що відповідач отримувала кредит, оскільки і у кредитному договорі і договорі застави містяться ідентифікаційні дані саме тієї квартири, яка була набута відповідачем, а п. 2.1 кредитного договору визначено, що кошти видаються готівкою після укладення договору застави, у зв`язку з чим укладення правочинів відбувалося в один день і свідчить про те, що кошти відповідачем були отримані, що також додатково підтверджується відповідним розпорядженням /а.с. 15/. Згідно розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідач припинила виконувати свої зобов`язання у 2008 році, що також визнано учасниками процесу /а.с. 39-42/, тобто за сім років до закінчення строку дії договору. Таким чином порушення права фінансової установи, шляхом припинення виконання умов договору почалося у 2008 році. 21.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра», який був правонаступником ВАТ КБ «Надра» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними зобов`язаннями /а.с. 23- 25/. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч. 2 ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч. ч. 2 -4 ст. 267 ЦПК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що порушення виконання кредитних зобов`язань мало місце у 2008 році, строк виконання зобов`язань сплинув 21.11.2013 (п. 1.3 договору), позов пред`явлений у червні 2021 року, строк позовної давності для захисту прав позивача у судовому порядку сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позову згідно заяви представника відповідача. Питання поновлення строку позовної давності представником позивача не ставилось. Суд вважає за недоцільне викладати обґрунтування щодо розрахунку заборгованості з підстав наведених вище, щодо відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed