Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Пузир В.О., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказав, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2017 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) до її повноліття [INFO] . Однак, з квітня 2021 року відповідач фактично проживає окремо від дитини та спілкується з нею дистанційно, у 2020-2021 рр. відвідувала дитину 1 раз на 3-4 місяці. Місце проживання дитини зареєстровано за однією адресою з позивачем. При цьому, відповідач фактично проживає в іншій країні у зареєстрованому шлюбі з громадянином іншої країни, тобто у складі іншої сім`ї. Вказав, що дитина постійно проживає з позивачем і повністю матеріально утримується за його рахунок. За таких обставин, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.12.2022 року, просить припинити примусове стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини, стягнутих рішенням суду від 04.04.2013 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~01.11.2022 року представник відповідача адвокат Майнард Н.О. подала до суду відзив на позов, в якому вказала, що стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку не здійснюється. При цьому, відповідач у зв`язку із скрутним матеріальним становищем тимчасово залишила дитину під наглядом позивача. Зазначила, що відповідач дійсно працює за межами України та щомісячно перераховує 3000 грн. на картку дитини « [PERSON] », які використовуються позивачем. При цьому, дитина постійно проживає не з позивачем, а його батьками. Також зазначила, що за умови відсутності порушення права дитини на утримання та за умови спільної реєстрації місця проживання відповідача та дитини за однією адресою вимога про стягнення аліментів є безпідставною. Окрім того, вказала, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є надмірним, оскільки справа не є складною та позивачем не понесено жодних фактично доведених витрат. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~07.11.2022 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що виключно суд може звільнити особу від сплати аліментів, а рішення суду від 04.04.2017 року є обов`язковим до виконання, в тому числі і в примусовому порядку. Вважає, що аргументи відповідача жодного доводу позову не спростовують та спрямовані на введення в оману суду і не заслуговують на будь-яке коментування. \~ \~ \~ \~30.11.2022 року представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що позовна вимога про припинення примусового стягнення аліментів викладена у спосіб, що унеможливлює її розгляд, так як доказів того, що рішення суду від 04.04.2017 року перебуває на примусовому виконанні позивачем не надано. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову повністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано в Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про дати перетину державного кордону України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в тому числі про дати виїзду за межі території України на території інших країн, а також дати в`їзду (повернення) останньої з інших країн в Україну за період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем з другої половини 2020 року. При цьому, позивач у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини на користь відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні пояснила, що вона проживала зі своєю дитиною до 2021 року, поки вона не виїхала закордон. Перед виїздом закордон вона просила позивача нормально ставитися до дитини. На даний час відповідач не проживає з дитиною, оскільки перебуває закордоном. При цьому, відповідач не заперечує щодо виконання свого обов`язку утримувати дитину, однак позивач не надає банківських реквізитів, на які можна перерахувати відповідні кошти. Також відповідач приїжджала до дитини кожні 3-4 місяці, переводила кошти на особисту картку дитини. Після початку широкомасштабного вторгнення російської федерації до України в 2022 році вона не мала змоги приїхати до України. Аліменти від позивача вона отримує, однак відразу надсилає їх дитині. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач дійсно проживає закордоном, а саме у Словаччині з 2020 року, однак офіційно не працює, отримує лише соціальну допомогу. На даний час відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак там не проживає. Дитина перебувала на утриманні відповідача до 2020 року. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 15). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2017 року у справі № 405/1092/17 позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року і до повноліття доньки, тобто до [INFO] (т. 1, а.с. 13). Згідно листа Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПСМУМЮ (м. Дніпро) від 11.11.2022 року № 50285/19.12-24/13 згідно інформації АСВП на примусовому виконанні у відділі не перебувало виконавче провадження з примусового стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на тримання дитини [PERSON] (т. 1, а.с. 98). Як вбачається із домової книги за адресою: [ADDRESS] , місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за вказаною адресою з 05.09.2006 року, а [PERSON] з 01.02.2013 року (т. 1, а.с. 19-21). Також, з паспорта громадянина України, виданого позивачу [PERSON] , вбачається, що його місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] , з 05.09.2006 року (т. 1, а.с. 11). Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади № 2022/000367200 від 18.08.2022 року місце проживання дитини [PERSON] також зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 22). Згідно довідки Квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницького від 11.08.2022 року № 83 (оригінал якої суд оглянув у судовому засіданні) позивач [PERSON] та дитина [PERSON] , 2013 р.н., зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає там із січня 2017 року (т. 1, а.с. 14). Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.08.2022 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , у присутності голови Квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницького [PERSON] та власника будинку [PERSON] , громадянка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає за місцем реєстрації (т. 1, а.с. 25). Як вбачається із паспорту громадянки України [PERSON] для виїзду закордон, вона з 22.02.2022 року перебуває закордоном (т. 1, а.с. 63). Окрім того, згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02.03.2023 року № 91-10315/18/23-Вих [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року кілька разів перетинала державний кордон України, а саме: 02.04.2021 року виїхала за межі України, 22.08.2021 року в`їхала на територію України, 29.08.2021 року виїхала, 04.12.2021 року - в`їхала, 11.12.2021 року виїхала, 02.02.2022 року в`їхала, 22.02.2022 року виїхала з території України (т. 1, а.с. 219). Також у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється головою Квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницького. На момент складання довідки та акту від 11.08.2022 року дитина [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Про ці обставини їй також повідомили і сусіди, до яких вона особисто ходила. Також зазначила, що їй зі слів матері позивача [PERSON] відомо, що відповідач [PERSON] покинула дитину та виїхала закордон. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що товаришує з відповідачем [PERSON] та їй відомо, що вона виїхала закордон на заробітки. При цьому, вона кожні 3 місяці приїздила до України, винаймала квартиру і знаходилась разом з дитиною. Зі слів відповідача свідку відомо, що та перераховувала кошти дитині на її особисту картку. Відповідач не проживає з дитиною, оскільки перебуває закордоном. При цьому, зі слів позивача їй відомо, що у 2022 році дитина виїжджала закордон у Польщу разом з позивачем та його співмешканкою, та влітку того ж року повернулася до України. На даний час дитина проживає з батьками позивача у с. Федорівка. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона тривалий час проживала з відповідачем по сусідству до виїзду відповідача закордон. В цей час відповідач самостійно утримувала будинок, який був у неналежному стані, та утримувала дитину, а позивач їй ні в чому не допомагав. У відповідності до приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за судовим наказом чи рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів на підставі судового рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, позивач [PERSON] посилається на те, що дитина [PERSON] проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 711/561/16-ц. Як вбачається за матеріалів справи, на момент розгляду справи дитина [PERSON] , 2013 р.н., проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні на території України. Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами. У свою\~чергу,\~відповідач не\~надала жодних\~доказів того,\~що дитина\~проживає саме\~з нею. Більш того, відповідач не заперечує що з 01.04.2021 року вона постійно проживає за межами України та не проживає з дитиною. З огляду на викладене, враховуючи те, що судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, та позивач бере більш активну участь у її вихованні та утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Так само, позивач у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України має право на присудження коштів на утримання дитини (аліментів), оскільки дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, та позивач бере більш активну участь у її вихованні та утриманні. \~ \~ \~ \~У свою чергу, відповідно до ст.\~182 СК\~України\~при визначені розміру аліментів суд\~враховує стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою\~статті 183\~СК України\~передбачено,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. \~ \~ \~ \~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається з роздруківок з банківської карти відповідача, вона регулярно перераховувала кошти на утримання дитини [PERSON] (т. 1, а.с. 66-68). При цьому, відповідачу належить земельна ділянка площею 0,12 га для індивідуального садівництва, що підтверджується довідкою сервісу Опендатабот від 01.11.2022 року № 5003507156251-10033640525 (т. 1, а.с. 69). \~ \~ \~ \~У свою чергу, [PERSON] за період з 22.02.2021 року по грудень 2022 року отримав дохід у загальному розмірі 626315,69 грн., що підтверджується довідкою Управління поліції охорони в Кіровоградській області від 05.01.2023 року № 9 (т. 1, а.с. 124). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, суд враховує сімейний та матеріальний стан позивача та відповідача, а також те, що обов`язок утримувати свою дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~віку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору, а також з відповідача в дохід держави 496,20 грн. судового збору пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому, питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач у позові просив вирішити після ухвалення рішення по суті. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial