Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лук`яненко Галина Олександрівна, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.08.2022 у справі №711/1003/22 визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на недоотриману пенсію у розмірі 20 358,00 гривень. Рішення суду набрало законної сили 26.09.2022. Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду отримано на початку грудня 2022 року, а тому 05.12.2022 [PERSON] звернулася до відділу обслуговування громадян № 7 у м. Сміла Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з вимогою про виплату їй коштів. Проте, 17 січня 2023 року позивач отримала відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про те, що судові рішення виконуються в межах покладених судом зобов`язань. Оскільки рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.08.2022 у справі №711/1003/22 на органи Пенсійного фонду України не покладено зобов`язань здійснити виплату недоотриманої пенсії [PERSON] в сумі 20 358,00 грн., тому відсутні підстави для виплати коштів. Так як, в інший спосіб, [PERSON] не може вирішити питання щодо отримання коштів в розмірі 20 358,00 грн. - недоотриманої пенсії її батька за життя, а відповідач порушує її майнові права, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. На підставі викладеного, просить стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь [PERSON] недоотриману пенсію, за період з 01.01.2018 до 31.07.2019, в сумі 20 358,00 грн., яка належала померлому [PERSON] та судові витрати - витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 22.02.2023 через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за довіреністю Бондар А.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважають цю позовну заява необґрунтованою та безпідставною та просять суд відмовити в її задоволенні повністю. В обґрунтування своїх заперечень зазначено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 580/1343/19 зобов`язано Головне управління здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії [PERSON] відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового розміру пенсії 86 % сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили 01.08.2019, проведено перерахунок пенсії [PERSON] та нараховано доплату пенсії за період з 01.01.2018 до 31.07.2019 у сумі 20 358,00 грн. [PERSON] помер [INFO] та вказана сума залишилась невиплаченою. За життя [PERSON] отримував пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно зі статтею 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною другою статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, Головне управління не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду. З огляду на зазначене, виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 580/1343/19 за рахунок власних коштів Головного управління заборонено законом та повинно здійснюватись за окремою бюджетною програмою. Також, вказано, що заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка виникла у 2020 - 2022 роках, значно перевищила видатки, передбачені бюджетом Головного управління на її погашення. Виконання рішень суду, а саме виплата заборгованості з перерахованої пенсії, здійснюється в порядку черговості та в межах коштів, виділених з Державного бюджету для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відтак, виплата нарахованої суми пенсії, на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, а порушення такої черговості призведе до порушення прав громадян.Враховуючи вищезазначене, виплата нарахованої заборгованості на виконання рішення суду буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. У даному випадку, померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, а відтак на спадкодавця не поширювалась дія Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тож, закон № 2262-ХІІ є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Таким чином, правовідносини регулюються саме вищевказаним Законом № 2262 - ХІІ. Крім того, відповідно до статті 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Заявниця із заявою та з усіма необхідними документами для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ до Головного управління не зверталася, в свою чергу рішення про відмову їй у призначенні пенсії по втраті годувальника Головним управлінням не приймалося. Таким чином, згідно наведених приписів чинного законодавства, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. Крім того, вищезазначена пенсія не може включатися до складу спадщини. З огляду на зазначене, звернення позивача вважають безпідставним та не обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просять відмовити у повному обсязі. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Лук`яненко Г.О. не з`явилися, до початку адвокатом подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд», в якій просить проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився, до початку подано заяву через систему «Електронний суд», в якій просили розглядати справу без участі їхнього представника. Враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.12.2020. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.08.2022 у справі №711/1003/22 за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на недоотриману пенсію у розмірі 20 358,00 гривень. Крім того, у цьому рішенні суду, на підставі даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1988, встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою померлого [PERSON] . (а. с.15). Вказане рішення суду набрало законної сили 26.09.2022. Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В порядку виконання цього рішення суду 05.12.2022 [PERSON] звернулася до Смілянського відділу обслуговування громадян Головного правління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого [INFO] [PERSON] . Листом від 01.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено, що судові рішення виконуються в межах покладених судом зобов`язань. Оскільки рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.08.2022 у справі № 711/1003/22 на органи Пенсійного фонду України не покладено зобов`язань, здійснити їй ( [PERSON] ) виплату недоотриманої пенсії [PERSON] в сумі 20358,00 грн. підстав немає. Додатково повідомлено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини (а.с.18). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, щоспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами статті 1227 ЦК України сума заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних вище норм також узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 чітко вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Так, в ході судового розгляду судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що нарахована, але не отримана за життя [PERSON] пенсія у розмірі 20358,00 грн. ввійшла до складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті, позивач [PERSON] у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти, а тому має право на отримання недоотриманої за життя її батьком пенсії. Посилання представника відповідача на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України суд не приймає до уваги, оскільки відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може обмежувати право власності позивача на грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь [PERSON] недоотриману її батьком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсію в розмірі 20358,00 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступного. Статтею 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09.04.2019). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору від 17.01.2022 про надання правової допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1023291 від 17.01.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000868, детальний опис робіт від 30.1.2023 до договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 21 від 30.01.2022 про оплату правової допомоги в розмірі 6000 грн. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача будь-яких належних та допустимих доказів неспівмірності витрат на правову допомогу у відзиві не навів та не надав. З урахуванням вищенаведених вимог ЦПК України, а також наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Вищевказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та значенню справи для позивача. Крім того, враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи (довідка МСЕК серії 12 ААВ № 357988), а тому звільнена від сплати судового збору, з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved