Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась адвокат Домітращук І.М., яка діє в інтересах [PERSON] , з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про припинення обтяження майна. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що 01 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір за умовами якого банк зобов`язався надати йому кредит у розмірі 89\~000 доларів США на термін до 02 серпня 2017 року, а він зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 26 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2015 року у справі № 691/331/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 314\~157 доларів США 16 центів, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 лютого 2015 року складає 4\~954\~258 гр. 41 коп. 11 січня 2022 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 01 серпня 2007 року, якою сторони домовились про урегулювання спору шляхом внесення змін до кредитного договору від 01 серпня 2007 року, а саме: банк зобов`язується здійснити погашення частини заборгованості, що виникла за договором, в частині списання заборгованості по сплаті основного боргу на 55\~536,07 доларів США, процентів на 178\~300,29 доларів США, по сплаті комісії на 14\~560 доларів США, пені на 565\~414,35 доларів США та судових витрат на 40\~521,21 грн. за умови виконання цієї додаткової угоди та договору; встановити на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 22\~789,26 доларів США, що за курсом НБУ становить 626\~700 грн.; позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором, визначену в п.1.2 цієї угоди до 11 січня 2022 року. Позивачем було виконано покладені на нього зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором. Однак, у відповідь на адвокатський запит Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надало відповідь, що у відділі перебувало виконавче провадження № 50696020 з примусового виконання виконавчого листа № 691/331/15-ц виданого 08 травня 2015 року Городищенським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 314\~157,16 доларів США. В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено 05 квітня 2016 року та 24 листопада 2016 року постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 24 листопада 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. У 2020 році було проведено знищення виконавчого провадження № 50696020 через закінчення строку зберігання, однак, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постанови про накладення арештів на майно позивача не були скасовані, а майно фактично перебуває під обтяженням незважаючи на те, що позивач не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У зв`язку з викладеним представник позивача просить суд припинити обтяження нерухомого майна [PERSON] (а.с.а.с.1-7, 27-28) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року позовна заява була залишена без руху. (а.с.25) 17 лютого 2023 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. (а.с.27-28) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.30-31) В підготовче судове засідання 14 березня 2023 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 31 березня 2023 року для повторного виклику відповідачів. (а.с.45-46) В підготовче судове засідання 31 березня 2023 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 31 березня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 квітня 2023 року. (а.с.а.с.52, 53-54) В судове засідання 25 квітня 2023 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 18 травня 2023 року для повторного виклику відповідачів. (а.с.65-66) 18 травня 2023 року від представника відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки не передбачено зняття арешту при примусовому виконанні виконавчого документу у разі винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, також зазначив, що при поверненні виконавчого документа стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. (а.с.76-78) 18 травня 2023 року було проведено розгляд справи по суті та ухвалено рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги. (а.с.83-84) Відповідачі в судові засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адреси та електронні адреси судових повісток. (а.с.а.с.32, 47, 56, 67) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,\~що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка була сформована 17.02.2022 року, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, реєстраційні номери обтяжень 14085855, 17621654 на підставі постанов про арешт майна боржника від 28 березня 2016 року та 24 листопада 2016 року державним виконавцем Данилевською Т.М. (а.с.8-11) Згідно відповідей Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 31 травня 2022 року та 31 жовтня 2022 року встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження № 50696020 з примусового виконання виконавчого листа № 691/331/15-ц виданого 08 травня 2015 року Городищенським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 314\~157,16 доларів США. В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено 05 квітня 2016 року та 24 листопада 2016 року постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 24 листопада 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. У 2020 році було проведено знищення виконавчого провадження № 50696020 через закінчення строку зберігання. Однак арешти на майно не були зняті, тому рекомендовано звернутись до суду з цього питання. (а.с.а.с.17, 18-19) 11 січня 2022 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 01 серпня 2007 року, якою сторони домовились про урегулювання спору шляхом внесення змін до кредитного договору від 01 серпня 2007 року, а саме: 1.1 банк зобов`язується здійснити погашення частини заборгованості, що виникла за договором, в частині списання заборгованості по сплаті основного боргу на 55\~536,07 доларів США, процентів на 178\~300,29 доларів США, по сплаті комісії на 14\~560 доларів США, пені на 565\~414,35 доларів США та судових витрат на 40\~521,21 грн. за умови виконання цієї додаткової угоди та договору; 1.2 встановити на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 22\~789,26 доларів США, що за курсом НБУ становить 626\~700 грн.; 1.3 позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором, визначену в п.1.2 цієї угоди до 11 січня 2022 року. (а.с.12-13) Позивачем було виконано покладені на нього зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором, що підтверджується копією квитанцій. (а.с.15) Згідно довідки, виданої 14 січня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановлено, що [PERSON] станом на 14 січня 2022 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.16) Положеннями ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом права власності, визначеного ст.317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки завершення виконавчого провадження, серед яких, у разі завершення виконавчого провадження, обов`язковим є вирішення питання про зняття арешту з майна, накладеного під час здійснення цього виконавчого провадження. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, погашення позивачем заборгованості перед банком, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про припинення обтяження нерухомого майна, захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та про необхідність захисту його права шляхом припинення обтяження нерухомого майна, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Щодо позовних вимог позивача до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слід зазначити наступне. У Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, зазначено, що відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Відповідно ч.2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження №\~14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Суд зазначає, що позивачем в позовній заяві у якості відповідачів зазначені Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які є неналежними відповідачами у даній справі. Позивач пред`явив позовні вимоги до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які не є ні боржниками, ні особами, в інтересах яких накладено арешти на спірне нерухоме майно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача з позовними вимогами саме до такого відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення обтяження майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved