Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог якої просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.2023 на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.12.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.12.2022 зареєстрував новий шлюб із [PERSON] , яка має від першого шлюбу дитину [PERSON] , [INFO] , яку позивач виховує як батько. Також, зазначив, що [PERSON] має діагноз: вірус Епштейна-Барра , у зв`язку з чим часто хворіє, а її лікування потребує постійних значних витрат. [PERSON] не працює та також перебуває на утриманні позивача. Позивач із новою родиною проживає в орендованій квартирі, утриманням якої також займається позивач. Крім того, позивач зазначив, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка проживає у м. Покровськ Донецької області. На підставі викладеного, позивач вважає справедливим зменшити розмір стягнутих аліментів за судовим наказом від 11.01.2023 з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою судді від 29.03.2023 було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні. Відповідачем 27.04.2023 на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, із викладенням своїх заперечень проти заявлених позивачем вимог, а також надано докази на підтвердження своїх заперечень, у відповідності до вимог ст.191 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.04.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позов є необґрунтованим, крім того, зазначила, що останнім часом позивач спільних дітей не утримує, судовий наказ не виконує. Також, вказала, що їх спільна дитина [PERSON] є дитиною з інвалідністю та зменшення аліментів буде проти її інтересів, як дитини яка постійно потребує додаткових витрат. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 2009 року та рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2022 шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на утриманні у відповідача. Як вбачається із посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Дарницьким районним судом м. Києва 11.01.2023 видано судовий наказ відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.12.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. З наданої позивачем копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 14.12.2022 позивач у справі та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від попереднього шлюбу [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на його утриманні перебуває його непрацездатна матір - [PERSON] яка, з наданих позивачем письмових доказів, перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Донецькій області та отримує пенсійне забезпечення за віком. Також, позивач зазначає, що має на утриманні дружину [PERSON] , яка не працює, та її дочку від першого шлюбу [PERSON] , яка хворіє на вірус Епштейна-Барра та потребує значних витрат на лікування. Крім того, позивач несе витрати на оплату орендованої квартири. Разом з тим, доказів зазначеного позивачем не надано, не здобуто їх і у судових засіданнях. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, виходячи з положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З роз`яснень, викладених у пункті 17 вказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідно до ч.2 ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. В силу положень ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. З урахуванням наведеного, вирішуючи даний спір, суд в силу ст.192 СК України вважає безпідставними твердженням позивача, що основною обставиною для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів є факт створення ним нової родини та утримання ним дружини, яка є працездатною та її дочки, яка має захворювання, та останнім у порядку ст.12 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження факту понесених ним на лікування дочки його дружини витрат, а також доказів витрат на утримання орендованого житла. Позивач у своєму позові вказує, як на підставу зменшення розміру аліментів, на те, що він також утримує свою непрацездатну матір, однак в судовому засіданні не знайшло свого обґрунтування те, що його матір потребує допомоги з його боку. Зокрема, матір позивача проживає окремо від нього в м. Покровськ Донецької області, отримує пенсію, про що позивачем надано до суду відповідну довідку, тобто має сталий дохід. Доказів, підтверджуючих понесення позивачем витрат на лікування матері також суду надано не було. Відповідно до ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Приймаючи рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог до відповідача, суд в першу чергу виходив виключно з інтересів спільних дітей сторін, одна дитина з яких є дитиною інвалідом, та які потребують батьківської уваги, турботи та матеріального забезпечення. А відтак, враховуючи положення ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування передбачених законом підстав для зменшення розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed