Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

01.05.2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] від 21.04.2023 року в якій позивачка просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26.04.2020 року по справі №678/699/20 та стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти, в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 26.04.2020 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1859 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2020 року , до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що вона не працює, через ситуацію в країні дитячі садочки часто не працюють, а залишити дитину саму вона не може, тому її дохід складається з соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї та аліментів на утримання дитини, натомість матеріальний стан відповідача змінився, він офіційно працевлаштований. На той час коли вона зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, то відповідач не був офіційно працевлаштований, тому не можливо було стягнути аліменти у частці від заробітку. 02.05.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області подану заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву від 02.06.2023 року, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву від 02.06.2023 року, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення, та просить проводити розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами. Розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ч.1 ст.24 Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що набрав чинності 30.09.2016 року) правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. А відповідно до частини другої вказаної статті юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до приписів ст.ст.150-157 СК України, батьки зобов`язані займатися вихованням і матеріальним утриманням дитини незалежно від місця проживання кожного. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. П.23 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч.1 ст.192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. У Постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що паспортом серії [NUMBER] виданого Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 18.09.2007 року, підтверджується особа позивачки - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 19.06.2018 року встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у смт.Летичів, Хмельницької області, про що 19.06.2018 року складено відповідний актовий запис №71, та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26.04.2020 року (ЄУН справи 678/699/20, провадження №2-678-103/21) з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1859 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що на даний час збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відповідач працевлаштований, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог позивачки, та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., від сплати якого позивачка звільнена. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved