Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Заявниця звернулась\~до\~Новоархангельського\~районного суду\~\~Кіровоградської\~області\~із заявою\~\~про\~встановлення\~факту,\~що\~має\~юридичне\~значення,\~а\~саме\~факту\~ належності\~правовстановлюючого\~документу,\~зазначивши,\~що\~27\~січня 2023\~року звернулася\~до Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Кіровоградській\~області із\~заявою про\~призначення пенсії\~по досягненні\~пенсійного віку,\~визначеного ст.\~26\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~ державне\~пенсійне страхування».\~Рішенням №111650001089\~від 03.02.2023\~р.\~позивачці відмовлено\~у призначенні\~пенсії за\~віком,\~ \~через брак\~страхового стажу,\~який згідно\~відомостей ПФУ\~становить 25\~років 2\~місяці 27\~днів,\~при необхідному\~не менше\~29\~років.\~Рішення ПФУ\~вмотивоване тим,\~що до\~страхового стажу\~ заявниці\~не зараховані\~періоди роботи,\~зафіксовані в\~трудовій книжці\~серії [NUMBER] ,\~оскільки на\~титульній \~сторінці ім`я\~власника не\~відповідає \~паспортним даним\~заявниці,\~через те\~що заповнення\~виконано на\~російській мові\~спочатку на\~дівоче прізвище\~« [PERSON] »,\~на підставі\~ свідоцтва\~про шлюб\~було внесено\~корективи та\~через \~тире зазначено\~прізвище \~« [PERSON] »,\~ім`я,\~по-батькові\~ \~« [PERSON] ».\~Помилка в\~написанні даних\~заявниці на\~титульній сторінці\~ \~трудової книжки серії [NUMBER] порушує права заявниці, оскільки не дає змоги підтвердити зазначений страховий стаж, і відповідно впливає на реалізацію її прав на пенсійне забезпечення. Просила встановити факт належності правовстановлюючого документу: трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої російською мовою на ім`я « [PERSON] » заявниці - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявниця не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої\~особи Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в\~ судове засідання\~не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника головного управління та вирішити справу на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.\~ Із заяв вбачається, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, звернулись до суду із заявами про слухання справи у їх відсутність. \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справа окремого провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу. \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що заявниця, по досягненню пенсійного віку звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком, на яку отримала відмову через брак страхового стажу, в зв`язку з не зарахуванням до нього даних про періоди роботи, зафіксовані в наданій трудовій книжці серії [NUMBER] , по причині не відповідності особистих даних, зазначених на титульній сторінці трудової книжки паспортним даним заявниці (а.с. 18-20). Згідно копії трудової книжки, заповненої російською мовою « [PERSON] » розпочала свою трудову діяльність 26.11.1986 р., коли була прийнята машиністом листорозділюючої лінії Уманського хлібокомбінату» Наказ №80-ан від 25.011.1981 р. (а.с. 8-17). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.06.1985 р., заповненої російською мовою « [PERSON] » взяла шлюб із « [PERSON] » [INFO] , який було зареєстровано у Каменечеській сільській раді народних депутатів Новоархангельського району, актовий запис №07. Після реєстрації шлюбу прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] » (а.с. 21). Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. P 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників N 58 від 29.07.93 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України №110 від 17 серпня 1993 р., трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. У відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~ вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов\~\~ до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена російською мовою на ім`я « [PERSON] » належить позивачці [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву,\~ заява\~ про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved