Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення та кухонного обладнання №1/21, строком дії до 31.12.2023 року. Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором оренди нежитлового приміщення та кухонного обладнання №1/21 від 29.04.2021р. щодо оплати щомісячної орендної плати в розмірі 20000,00 грн. не виконує, внаслідок чого, станом на день подачу позову має заборгованість у розмірі 40000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 40000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 19765,06 грн. заборгованості по відшкодовування витрат передбачених п. 4.2. Договору, 15% річних з простроченої суми - 1873,97 грн., 9311,99 грн. пені, 3779,46 грн. інфляційних втрат та судовий збір. Ухвалою суду від 24.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 29.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення та кухонного обладнання №1/21, строком дії до 31.12.2023 року. Відповідно до п.1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві, а Орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення підприємницької діяльності. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що за цим договором Орендодавець» зав`язується передати Орендарю двоповерхове нежитлове приміщення окремої вхідної тупи, яке розташоване на другому поверсі за адресою: [ADDRESS] за плату на строк та на умовах, встановлених цим договором. Згідно з п. 1.5. Договору частина приміщення пок. 8 (площа 23,0 кв.м.), пок. 3 (площа 12,0 кв.м.), пок. 2 (площа 10,0 кв.м.), пок. 6 (площа 12,9 кв.м), загальна площа користування приміщеннями становить 57,9 кв.м, передається для використання його у господарській діяльності Орендаря. Крім того, передається в орендне користування, по акту прийому передачі кухонної мебелі та обладнання. Пунктом 2.2. Договору було встановлено, що передача майна, що орендується, в оренду здійснюється за актом передачі. 30.04.2021 року позивач та відповідач підписали Акт приймання-передачі приміщення про огляд та передачу приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (Приміщення мають площу 57,9 кв.м., та складаються з чотирьох проміжних приміщень (№8-23кв.м), (№6-12,9 кв.м.), (№2-10,0 кв.м.), (№3-12,0 кв.м.). Того ж дня, позивач та відповідач підписали Акт прийому-передачі кухонного обладнання та приладів, яким було зафіксовано огляд та передачу кухонної мебелі та обладнання. Відповідно до п. 4.2. Договору Відповідач взяв на себе зобов`язання вчасно відшкодовувати витрати на оплату комунальних та інших послуг на утримання приміщення та прибудинкової території (водопостачання, каналізацію, електроенергію, опалення, послуги зв`язку та інше) згідно діючих розцінок та укладених Орендодавцем договорів. Пунктом 6.1. Договору було встановлено, що розмір щомісячної орендної плати за користування Приміщеннями та кухонним обладнанням становить 20000,00 грн. Відповідно до п. 6.2 Договору, орендна плата нараховується з моменту підписання гронами цього договору і до дня повернення Орендарем Приміщень Орендодавцю по відповідному акту прийому-передачі. Звільнення Орендарем Приміщення до закінчення терміну дії договору без його розірвання не звільняє Орендаря від сплати орендних платежів. Пунктом 6.3. Договору було встановлено, що Орендар самостійно щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця сплачує її готівкою Орендодавцю за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 6.4. Договору було встановлено 15 % річних за кожний день прострочення у - порядку, встановленому ст. 625 Цивільного кодексу України. Крім того, пунктом 6.4. Договору було встановлено, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Пунктом 6.5. Договору була встановлено, що за несвоєчасну оплату платежів, передбачених п. 4.2. цього договору, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставкиНБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України) За приписами частин першої, п`ятої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди належним чином не виконує, чим порушила умови договору, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. З розрахунку позивача, сума заборгованості відповідача перед позивачем на день звернення до суду складає 74730,48 грн., з яких: 40000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 19765,06 грн. заборгованості по відшкодовування витрат передбачених п. 4.2. Договору, 15% річних з простроченої суми - 1873,97 грн., 9311,99 грн. пені, 3779,46 грн. інфляційних втрат. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували факт укладення сторонами договору оренди, чи наявність підстав вважати такий договір припиненим, розірваним або недійсним повністю чи в будь-якій його частині, докази, які б піддавали сумніву факт користування відповідачем орендованим приміщенням й заборгованості останнього перед орендодавцем, - суд визнає встановленими обставинами укладення договору оренди між сторонами, факту користування відповідачем орендованим приміщенням позивача й наявність у відповідача заборгованості перед позивачем та вважає, що позивачка обрала вірний спосіб захисту її прав шляхом звернення до суду за примусовим стягненням заборгованості з відповідача. В той час зі сторони відповідача не надійшло заперечень щодо неправильного розрахунку суми заборгованості чи спростування будь-яких фактичних обставин справи, хоча така можливість їй судом надавалась. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані й досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає до задоволення. За правилами статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved