Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням суду від 27 жовтня 2009 року шлюб між ними розірвано, сина залишено проживати з нею. Зазначає, що згідно рішення суду від 17 квітня 2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина у розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що вони із сином є внутрішньо переміщеними особами, внаслідок повномасштабних бойових дій, що тривають на території Харківської області, були змушені переїхати жити до м. Коломия. У зв`язку із вимушеним переселенням вона несе додаткові витрати на оренду житла, придбання предметів побуту, одягу та інших речей першої необхідності. Тому витрати на утримання сина зросли, він подорослішав, потребує забезпечення належним харчуванням, навчанням, комп`ютерною технікою, у зв`язку із запровадженням дистанційного навчання. Крім того в сина проблеми зі здоров`ям, що потребує дороговартісного лікування. У зв`язку із загальною інфляцією, зростом цін на житлово-комунальні послуги, продукти харчування, відповідно погіршилося її матеріальне становище і вона не здатна самостійно забезпечити сина всім необхідним. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку з утримання сина, призначені попереднім рішенням суду аліменти не сплачує. Позивачка вказує, що відповідач працює неофіційно, тому спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) є неефективним і виникла потреба у призначенні аліментів у твердій грошовій сумі. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі по 4\~000 грон щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивачки, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає, позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено\~судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 20). Згідно рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 квітня 2009 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19). Як вбачається із позовної заяви відповідач ухиляється від виконання обов`язку з утримання сина, та не сплачує визначені рішенням суду аліменти, має заборгованість, що підтверджується відповідним розрахунком ( 23, 24). Суд погоджується із позивачкою, що зазначений розмір аліментів на даний час порівняно з часом прийняття вказаного рішення є недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька, крім того у зв`язку із тим що відповідач офіційно не працює визначення аліментів у частці від його заробітку (доходу) на даний час є неефективним способом стягнення аліментів. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суми прожиткового мінімуму на 2023 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" і станом на 01 липня 2023 року складає для дітей віком від 6 до 18 років 2\~833 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітній син сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, аліменти, визначені попереднім рішенням суду є недостатнім для належного утримання дитини, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не забезпечує його мінімальні потреби, достатні для повноцінного розвитку, та враховуючи, що позивачка разом із сином є внутрішньо переміщеними особами, що зумовлює додаткові витрати на утримання дитини. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач, який відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов`язаний надавати утримання своєму неповнолітньому синові до досягнення ним повноліття, є здоровим та працездатним чоловіком, протилежного судом не встановлено, потреби дитини щодо витрат на лікування, харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя, а також те, що встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину з часу постановлення попереднього рішення суду зріс, відповідач ухиляється від утримання дитини та має заборгованість зі сплати аліментів, офіційно не працює та не має офіційного доходу, суд вважає, що за даних обставин, суд вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі, однак дещо меншій ніж просить позивачка, що буде об`єктивним та справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196, 199, 200 СК України,

Outcome: partial