Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22.05.2021 року о 23.50 год., на перехресті вул. Келецька та просп.. Юності в м. Вінниці, [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , не надав переваги в русі і не забезпечив безперешкодний проїзд для службового автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням поліцейського УПП у Вінницькій області ДПП [PERSON] , який рухався з увімкненими проблисковими маячками червоного і синього кольору та звуковим спеціальним сигналом, внаслідок чого, відповідач [PERSON] допустив зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином, своїми необережними діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 3.2 Правил дорожнього руху України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та завдало матеріального збитку Департаменту патрульної поліції. Крім того, внаслідок вказаної події пасажири автомобілів отримали тілесні ушкодження. У зв`язку з даною ДТП, відносно [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України та внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021020010000615 від 23.05.2021 року. Однак, відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження виявлені у потерпілих [PERSON] та [PERSON] відносяться до легких, тобто дане кримінальне провадження не містить складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Мельничука А.С. від 30.09.2021 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито, а матеріали даної справи разом з постановою, було направлено до УПП у Вінницькій області ДПП, для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. В подальшому, 12.10.2021 року на відповідача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 534769 за ст. 124 КУпАП, який направлено до Віницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2021 року по справі № 127/27745/21, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Позивач зазначає, що в наслідок ДТП, Департаменту патрульної поліції було завдано матеріальні збитки, оскільки службовий автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № ЕД-19/102-22/17756-АВ від 06.12.2022 року, вартість відновлювального ремонту службового автомобіля марки «СКС MOU-04MП» на базі Mitsubishi Outlander, номерний знак [NUMBER] , становить - 486 174, 96 грн. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «NISSAN LEAF», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є відповідач [PERSON] , на момент скоєння ДТП, була застрахована AT «СК «КРАЇНА», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4997171. Згідно офіційного сайту МТСБУ та Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 №538 за шкоду заподіяну майну потерпілого гранична сума становить - 130 000 грн., а тому позивач зазначає, що за таких обставин, обов`язок відшкодування майнової шкоди в розмірі 130 000 грн., завданої Департаменту патрульної поліції лежить на АТ «Страхова Компанія «КРАЇНА». 17.01.2023\~року Управління\~патрульної поліції\~у Вінницькій\~області ДПП\~направило до\~AT\~«СК «КРАЇНА»\~заяву про\~страхове відшкодування,\~однак станом\~на день\~подачі позовної\~заяви відповіді\~не отримали.\~Сума в\~розмірі 130\~000\~грн.\~АТ «СК\~«КРАЇНА» за\~полісом обов`язкового\~страхування залишилась\~невідшкодованою,\~що стало\~підставою до\~звернення позивачем\~до суду\~із даним\~позовом про\~відшкодування матеріальної\~шкоди,\~завданої в\~наслідок ДТП.\~Позивач просить стягнути з АТ «СК «КРАЇНА» страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн., а також стягнути з [PERSON] на їх користь матеріальну шкоду завдану в наслідок ДТП в розмірі 356\~174,96 грн. Крім того, просить стягнути пропорційно із відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. 02.05.2023 року на адресу суду надійшов паисьмовий відзив АТ «СК «КРАЇНА» на позовну заяву, в якому АТ «СК «КРАЇНА» посилаючись на те, що позивачем подано заяву про страхове відшкодування поза межами встановлених ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строків, просив відмовити в задоволенні позовних вимог до АТ «СК «КРАЇНА» в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.05.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник АТ «СК «КРАЇНА» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог в частині заявлених до ПАТ «СК «КРАЇНА», посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, а саме: на пп.37.1.4 п.37.1\~ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у зв`язку з пропуском встановленого строку на звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Суд заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною першою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. За правилами статей 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.12.2017 року транспортний засіб Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , належить Департаменту патрульної поліції. 25.05.2021 року о 23.50 год. на перехресті вул. Келецька та просп.. Юності в м. Вінниці, [PERSON] керуючи автомобілем Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , не надав переваги в русі і не забезпечив безперешкодний проїзд для службового автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням поліцейського УПП у Вінницькій області ДПП [PERSON] , який рухався з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору і звуковим спеціальним сигналом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до вище викладеного, відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України та внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021020010000615 від 23.05.2021 року. Як вбачається із постанови слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Мельничука А.С. від 30.09.2021 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито. Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2021 року по справі № 127/27745/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно з ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного дослідження Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № ЕД-19/102-22/17756-АВ від 06,12.2022, вартість відновлювального ремонту службового автомобіля марки «СКС MOU-04MI1» на базі MITSUBISHI OUTLANDER, номерний знак [NUMBER] , становить - 486 174, 96 грн.. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «NISSAN LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент скоєння ДТП була застрахована страховиком - AT «СК «КРАЇНА» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4997171, про що свідчить довідка № 3021144347725787 про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно офіційного сайту МТСБУ та Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 №538, за шкоду заподіяну майну потерпілого гранична сума відшкодування становить - 130 000 грн. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі\~статтею 999 ЦК України\~до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Згідно з\~статтею 3 Закону № 1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~законом\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 34.2 статті 34\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.2\~статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 36.2 статті 36\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону\~, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки,експертизи пошкодженого майна. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961 IV\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З повторною заявою про виплату страхового відшкодування Департамент патрульної поліції звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» 17.01.2023 року, однак на момент звернення позивача до суду відповіді від АТ «СК «КРАЇНА» не отримали. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування з АТ «СК«КРАЇНА», у них виникло з моменту ухвалення Вінницьким міським судом Вінницької області постанови 28.10.2021 року, якою визнано [PERSON] винним у скоєнні ДТП. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено наступні висновки. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України\~\~позовна\~\~давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. \~Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин та принципу повного відшкодування шкоди суд з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. З урахуванням викладеного, суд вважає, що навіть у разі пропуску потерпілою особою строку, встановленого у статті 37 Закону № 1961 IV, остання вправі звернутися із позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої у ДТП, в судовому порядку безпосередньо до страховика, у разі, якщо розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування, за наявності поважних причин несвоєчасного звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України викладеної у постанові в справі №640/15546/17 від 19.01.2022 року, який суд у відповідності до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. З огляду на зазначене відмова страховика у здійсненні виплати з підстав недотримання строку звернення є такою, що порушує захищене статтею 13\~\~Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту. Наявність засобу юридичного захисту в розумінні ст. 13 поряд із закріпленням обґрунтованості вимог повинно забезпечувати можливість відшкодування шкоди. Розгляду підлягають усі процедури: як судові, так і позасудові. Формальні засоби юридичного захисту, що перешкоджають розгляду скарги за суттю, у тому числі судові перегляди, можуть не задовольняти вимоги ст. 13. Характер засобу юридичного захисту, необхідного для дотримання ст. 13, залежить від природи можливого порушення. В більшості випадків буває достатньо відшкодування. Тобто тривалість розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] та встановлення його вини у вчинені ДТП, яка мала місце 22.05.2021 року не може бути підставою для позбавлення Департаменту патрульної поліції права на вирішення по суті питання про відшкодування завданої майнової шкоди у наслідок ДТП. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з АТ «СК «КРАЇНА» страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн. та стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП з [PERSON] в розмірі 356 174,96 грн. З урахуванням пропорції задоволених позовних вимог та відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7 292,62 грн., тобто по 3 646,31 грн. з кожного. На підставі викладеного, ст. ст. 12, 14, 22, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved