Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 14 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у них із народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя із відповідачем не склалося, взаємовідносини між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння, а часті сварки та образи створюють загрозу нормальному вихованню дітей. З 2021 року шлюбні відносини фактично припинені, а тому подальше спільне подружнє життя є неможливим, на примирення не погоджується. З посиланням на відповідні правові норми позивачка просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб (а.с.1-15) Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.02.2023, після отримання інформації про зареєстроване, у встановленому законом порядку, місце проживання відповідача у справі (а.с.17), вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 02.03.2023, про що повідомлено сторони (а.с.18). Ухвалою суду від 02.03.2023 провадження по справі зупинено, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення терміном на 3 місяці, тобто до 02.06.2023. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.06.2023 провадження у справі поновлено. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] 02 червня 2023 року надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити, а шлюб розірвати. Вказала, що строк на примирення не дав результатів. Відповідач [PERSON] скерував 02 червня 2023 року до суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Вказав, що проти розлучення і за збереження сім`ї. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 14 квітня 2018 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис за №\~433, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 квітня 2018 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилися двоє синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17 листопада 2021 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17 листопада 2021 року (а.с.5-6). Спору про поділ майна сторони не заявляють, питання визначення місця проживання дітей на розгляд суду не ставлять. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Судом надавався строк на примирення подружжю, тривалістю три місяці, у зв`язку із чим було зупинено провадження у справі. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2021 року, як вказує позивачка, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Також позивачка вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Наданий судом строк на примирення не дав позитивних результатів, а її намір розірвати шлюб залишився в силі. За заявою відповідача [PERSON] судом надавався строк на примирення подружжю, після спливу якого останній знову ж не погодився на розлучення. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Крім того, суд зауважує, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, та беручи до уваги те, що дружина переконливо має намір розірвати шлюб, при цьому суд сприяв їх примиренню, що не дало результатів, враховуючи також, що відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, беручи до уваги встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. При цьому судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, переконливе бажання дружини розірвати шлюб, а також те, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права чоловіка та жінки, а також права їх дітей. Беручи до уваги, що примушування до шлюбу не допускається, враховуючи відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання щодо стягнення понесених витрат позивач не ставила на розгляд суду. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved