Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

09 лютого 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»», третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2023 року цивільну справу було прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження у цій цивільній справі. У своєму позові позивач посилався на те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем, на підставі виконавчого напису від 09.03.2021 року №5167 виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, відкрите виконавче провадження № 65038199. Згідно тексту зазначеної постанови Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» стягує з [PERSON] заборгованість в розмірі 44 353,60 грн. Таким чином, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, не існувало на момент звернення, а тому вона не погоджується з визначеною та нарахованою відповідачем сумою заборгованості, яка, на її думку, є спірною. Просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 09.03.2021 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованість в розмірі 44 353,60 грн., таким, що не підлягає виконанню, а судові витрати у справі стягнути з відповідача. Позивач у своїй заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Третя особа\~Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна та Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович у судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що в грудні 2022 року через перевірку сервісу «Єдиний реєстр боржників» Позивач дізналась, що стосовно неї існує запис по виконавчому провадженню № 65038199, яке було відкрите приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем. Виконавче провадження № 65038199 стосується примусового виконання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з Позивача на користь Відповідача. В грудні 2022 року представником Позивача було зроблено адвокатський запит до приватного виконавця щодо отримання ідентифікатора доступа до матеріалів виконавчого провадження № 65038199. Також в грудні 2022 року представником Позивача були направлені адвокатські запити до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна щодо отримання документів та інформації відносно підстав для вчинення виконавчого напису. Відповіді на адвокатські запити надійшли від приватного виконавця та від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни відповідь на адвокатський запит не надійшла. Відповідно до відповіді наданої ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», остання повідомила про відмову у наданні запитуваної інформації, а саме документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис та безпосередньо копію самого виконавчого напису. В той же час, за результатами аналізу отриманих документів від приватного виконавця Мельник Ю.А. встановлено, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 09.03.2021 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5167, (надалі Виконавчий напис) про стягнення з Позивача заборгованості за кредитним договором № 1191/5316BCLKB24K11 від 09.06.2016 року укладеним між ПАТ «Платинум Банк» (правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимог згідно договору від 04.10.2018 р. було ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а згодом на підставі договору про відступлення прав вимог згідно договору від 02.10.2019 р. № 02\\10\\2019-ФА стало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД») та [PERSON] у розмірі: сума заборгованості 43 853,60 грн., з них прострочена заборгованість за сумою кредиту 26 341,65 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 17 511,95 грн. Також вирішено стягнути з Позивача витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. Як вбачається з підстав вчинення виконавчого напису, Відповідач набув право вимоги до Позивача відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги від 02.10.2019 р. № 02\\10\\2019-ФА. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св 18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові №569/8884/17 від 14.08.2019 вказав, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Суду не надано доказів того, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та [PERSON] ([PERSON]) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. При розгляді даного спору, суд також враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною виконавчого напису від 09.06.2016 року №5167 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованість в розмірі 44 353,60 грн. не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту в судовому порядку, а відтак позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 073,60 грн., тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved