Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування первісного позову та уточненого позову від 08.12.2022 року вказано, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS] , належної спадкодавцю на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кілійським судноремонтним заводом 27.04.1993 року за № 275, зареєстрованим Кілійським БТІ 27.04.1993 року в реєстр. книзі 31 стор. 87, реєстровий № 7418. За життя [PERSON] заповіт не складала. Після смерті спадкодавця, [PERSON] , як спадкоємець за законом прийняв спадщину після своєї дружини. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , в тому числі на 1/2 частину належної спадкодавцю та на 1/2 частину, яку він успадкував після смерті дружини. 31.08.2011 року спадкодавець склав заповіт, яким заповів вищевказане спадкове майно позивачу. Однак, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, оскільки розміри часток у вказаному спадковому майні не визначені. В зв`язку з зазначеним позивач просив суд: - встановити факт належності квартири [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] в рівних частках; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.11.2020 року, відкрито провадження по справі. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 11.01.2021 року, залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 11.03.2021 року залучено до участі у справі правонаступника третьої особи - [PERSON] - [PERSON] , яка в подальшому бере участь у справі як співвідповідач згідно уточненого позову від 08.12.2022 р. 12.05.2021 року від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що 22.05.2012 року на адресу Кілійської районної державної нотаріальної контори від [PERSON] надійшла заява про прийняття за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] . [INFO] помер спадкодавець. [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , однак за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] є дочкою [PERSON] . Отже, спірне майно не належить територіальній громаді м. Кілії в особі Кілійської міської ради. Окрім того, позивачем не доведено належними доказами факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , як і не обґрунтовано правових підстав визнання такого факту, з огляду на те, що матеріали справи містять інформацію про відсутність актового запису про реєстрацію шлюбу між вказаними особами. Лист-роз`яснення не є документом, що підтверджує порушення права позивача. На підставі вищезазначеного, представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав відзив згідно якого вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] була сповіщена належним чином, в судове засідання не з`явилась, клопотань про перенесення розгляду справи не надала. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення в судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу що узгоджується з положеннями ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 19.04.1953 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим м. Кишинів ЗАГС, актовий запис № 194 від 19.04.1953 року /а.с. 139/. Відповідно довідки за вих. № 512 від 03.08.2015 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації КП КРР «РБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право власності, виданого Кілійським судноремонтним заводом 27.04.1993 року № 275, про що зроблено запис в реєстр. кн.. 31 на стор. 87 реєстр. № 7418. Технічна характеристика зазначеної квартири станом на 08.07.2015 року складає: двокімнатна квартира загальною площею 44,0 кв.м., у тому числі житловою площею 27,7 кв.м. Стіни будівлі цегляні. Факту самовільної перебудови або переобладнання приміщень не виявлено /а.с. 9/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.02.1956 року Жовтневим РайЗагс м. Ростов встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 193 від 14.02.1956 року /зворотній бік а.с. 47/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.04.1987 року м. Вилкове виконком міськради встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 55 від 10.04.1987 року /зворотній бік а.с. 47/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 132 від 29.04.2010 року /а.с. 4/. Відповідно до повідомлення Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 02.12.202 р. № 631/02-14 встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа на зберігання до нотаріальної контори не передавалася, а також відповідною нотаріальною конторою спадкова справа після 17 травня 2018 року не відкривалася /а.с. 42/. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Кілійської міської ради за вих. № 3488/14 від 23.10.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстрації 29.04.2010 року у зв`язку зі смертю. На дату смерті [PERSON] за вказаною адресою був зареєстрований її чоловік - [PERSON] , [INFO] /а.с. 12/. Згідно заповіту від 31.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1605 встановлено, що [PERSON] діючи добровільно без будь-якого примусу як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: двокімнатну квартиру [ADDRESS] заповів - [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 311 від 27.12.2011 року /а.с. 5/. Згідно заяви [PERSON] від 22.05.2012 року за вх. № 802 встановлено, що [PERSON] приймає спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 44/. Відповідно до заяви [PERSON] від 22.06.2012 року за вх. № 421 встановлено, що заявник приймає спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] /зворотній бік а.с. 44/. Згідно довідки за вих. № 185 від 08.06.2012 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс» встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживали: [PERSON] , знятий з реєстрації 25.12.2011 року у зв`язку зі смертю та [PERSON] , [INFO] знята з реєстрації у зв`язку зі смертю /зворотній бік а.с. 45/. Відповідно до листа-роз`яснення за вих. № 99/02-14 від 13.02.2020 року, наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно /а.с. 56/. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2021 року, винесеної державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність всіх необхідних документів для вчинення відповідної нотаріальної дії, зокрема, документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно /а.с. 127/. Листом від 01.04.2021 р. вих. № 1381/12/21 Кілійським міський голова на заяву [PERSON] про видачу дубліката втраченого свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] рекомендував заявнику звернутись до Кілійського судноремонтного заводу, як суб`єкта, який видав втрачене свідоцтво /а.с. 109/. Згідно листа ГВСП «Кілійський суднобудівельний завод» ПрАТ «УДП» за вих. № 033/212 від 05.04.2021 року встановлено, що документів на право власності на ім`я [PERSON] та [PERSON] на житло за адресою: [ADDRESS] не зберіглося в зв`язку з передачею житлового фонду ГВСП «КСБСРЗ» Кілійській міській раді /а.с. 110/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.07.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 723 від 23.07.2020 року /а.с. 79/. Згідно довідки за вих. № 26/09-02 від 19.01.2021 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.10.2002 року по момент смерті [INFO] . На день його смерті з ним постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] - донька; [PERSON] - дочка /а.с. 74/ Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.04.1987 року м. Вилкове виконком міськради встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 55 від 10.04.1987 року, /а. с. 73/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Оцінивши надані позивачем докази, зокрема, довідки бюро технічної інвентаризації, суд вважає доведеним факт володіння за життя на праві власності квартирою [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , спадщину у вигляді частини належної спадкодавцеві квартири одноосібно прийняв в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України її чоловік - [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Отже, хоча він за життя не отримав свідоцтво про право на відповідну спадщину, проте, згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України вказане спадкове майно стало стала належати йому з моменту відкриття спадщини, оскільки згідно положень ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, на момент складення [PERSON] заповіту на спірну квартиру - 31 серпня 2011 року, він мав повне право розпорядитись нею відповідним чином, визначивши позивача по справі в якості спадкоємця за заповітом. Також судом встановлено, що позивач, як і син спадкодавця - [PERSON] , який є батьком співвідповідача по справі - [PERSON] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини нотаріусу. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, а стосовно [PERSON] судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що він має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, суд вважає доведеною обставину, що право на спадкування спірної квартири має лише позивач. Відповідно до п.п. 4.19 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Саме вказано обставина, тобто відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів стала підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачем, як спадкоємцем за заповітом вжито всіх заходів для прийняття та оформлення спадщини, проте він не має можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину з вищенаведених підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим право позивача на спадщину підлягає судовому захисту згідно ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов, задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved