Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У лютому 2023 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 4957,20 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, 2379,86 грн., 3% річних та інфляційної складової боргу та 2684,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає «ДТЕК Київські електромережі». Відповідачем було порушено Правила користування електричною енергією, внаслідок чого утворилась заборгованість за не обліковану електричну енергію. Посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», позивач просить позов задовольнити у заявлений ним спосіб. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи відповідачу направлялися на вказану адресу, конверт з довідкою про причину повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, повернувся на адресу суду, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, йому роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи, відзив не подав. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Нормами конституційного законодавства закріплено, а саме ч. 3 ст. 13 Конституції України, що власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку споживача електричної енергії № [NUMBER] , відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Відповідно до п.п. 19, 21 зазначених Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Тобто, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Згідно з п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру плати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2023 року відповідач має заборгованість за спожиту енергію у розмірі 7337 (сім тисяч триста тридцять сім) грн. 06 коп., з урахуванням 3 відсотків річних та інфляційної складової. Відповідно до долученої до позовної заяви особової картки споживача, [PERSON] востаннє вносила показання по використанню електроенергії в грудні 2018 року, що становили 59991 Квт*ч. Разом з тим, відповідно до копії акту контрольного огляду розрахункових засобів обліку від 03.10.2019 розмір використаної електроенергії становив 69034 Квт*ч. Відповідно до п.1.1.1. правил, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем. Правила обов`язкові для всіх. П. п. 8.2.5. правил, передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. 30.09.2019 під час проведення перевірки за адресою: [ADDRESS] , було складено акт про недопуск, який підписав представник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» Діденко Н.В. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в даному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки та забезпечення безпечної експлуатації енергетичного обладнання. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи вищенаведене, оскільки станом на 01.01.2023 залишок боргу відповідача за спожиту електричну енергію становить 4957,20 грн, однак вказаного обов`язку належним чином не виконав, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають до задоволення. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з грудня 2019 року по грудень 2022 року на заборгованість відповідачки нараховано індекс інфляції в сумі 1933, 31 грн та три відсотки річних в сумі 446,56 грн, що стверджується відповідним розрахункам боргу за спожиту електроенергію о/р [NUMBER] ( [PERSON] ). Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року нарахованого індексу інфляції в сумі 1150,06 грн та 3 % річних в сумі 310, 49 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється статтею 141 ЦПК України, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, що становить 82,5 % від заявлених вимог позивача, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволенних вимог, що становить 2214,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial