Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту - відповідач), в якому позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просив суд: - скасувати наказ В.о. начальника виробничого підрозділу Дарницької дистанції колії Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №239 від 09 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи» про відсторонення позивача без збереження заробітної плати; - стягнути з Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час відсторонення від роботи з 09 грудня 2021 року по 10 січня 2022 року в розмірі 40 289,60 грн; - допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він працює в Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді майстра шляхового 7-го околодку 3-ї механізованої дільниці. 09 грудня 2021 року позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі наказу В.о. начальника виробничого підрозділу Дарницької дистанції колії Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №239 від 09 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи». На переконання позивача, вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що відповідачем при виданні оскаржуваного наказу недотримано вимог частини 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акта, складеного в присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача до роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Також, позивач у своєму позові зазначає про те, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції України таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, яким затверджений перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Враховуючи, що оскаржуваним наказом позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, а, на його переконання, цей наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з 09 грудня 2021 р. по 10 січня 2022 р. у розмірі 40 289, 60 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою. 08 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог послався на те, що на теперішній час постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, яким затверджений перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням не визнані такими, що суперечать Конституції України чи Законам України, тобто, є чинними. Отже, на переконання представника відповідача, відповідно до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України №1236 з 09 грудня 2021 року, особи, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань, мають бути відсторонені від роботи (виконання робіт). Крім того, у відзиві на позов зазначено, що 26 листопада 2021 року до відома позивача було доведено інформацію про необхідність пред`явлення документа, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Позивач від ознайомлення з даною інформацією відмовився, про що було складено відповідний акт від 26 листопада 2021 року, а 06 грудня 2021 року останній надав заперечення на лист ознайомлення. Актом від 08 грудня 2021 року встановлено, що позивач не надав роботодавцю документ, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, у зв`язку з чим наказом від 09 грудня 2021 року №239 його було відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року до моменту усунення ним причин відсторонення, з яким позивач ознайомився. Як стверджує представник відповідача, з урахуванням норм чинного законодавства, а також обставин справи, посилання позивача на те, що відсторонення від роботи порушує його конституційні права та є втручанням у право людини на працю є безпідставними. Щодо стягнення середньої заробітної плати на користь позивача, представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що оскільки відсторонення від роботи позивача відбулось на законних підставах, відповідно, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2021 року для розгляду цивільної справи №761/45233/21 визначено суддю Шевченківського районного суду міста Києва Романишену І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року позовна заява [PERSON] залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених недоліків. 13 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків разом з документом про доплату судового збору, позовною заявою в новій редакції та її копією для відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному провадженні. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені в позовній заяві. Також представник позивача надав суду пояснення щодо того, що позивач приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 16 березня 2023 року. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, пославшись на аналогічні обставини тим, що викладені у відзив на відзив. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач перебуває на посаді майстра шляхового 7-го околодку 3-ї механізованої дільниці Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 15 жовтня 2020 року на підставі наказу №173/ос від 19 січня 2021 року, що підтверджується записом у його трудовій книжці. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії акта про відмову (ухилення) від підпису про ознайомлення з листом-ознайомленням від 26 листопада 2021 року, складеного посадовими особами відповідача, [PERSON] проінформований про зміст листа-ознайомлення, форма якого встановлена дорученням В.о. директора Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», проте, підтвердити ознайомлення своїм підписом відмовився. 06 грудня 2021 року [PERSON] подано заперечення на лист-ознайомлення, в якому вказав, що 26 листопада 2021 року йому поставлено до відома лист-ознайомлення про необхідність пред`явлення документу, який підтверджує наявність в нього профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки встановленої форми (№028-1/о) про абсолютні протипоказання до проведення щеплень, а також проінформовано, що в разі, якщо ним в термін до 08 грудня 2021 року не будуть надані жодні із зазначених документів, то з 09 грудня 2021 року його може бути відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Також, у вказаних запереченнях, з-поміж іншого, позивач зазначив, що щеплення проти COVID-19 відсутнє в переліку обов`язкових щеплень, визначених статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Також, з матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2021 року посадовими особами відповідача складено Акт, відповідно до змісту якого [PERSON] 08 грудня 2021 року не надав документ, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однаєю чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма№028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я. Крім того, відповідно до змісту вказаного акта, до позивача було доведено інформацію про правові наслідки відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 та відсторонення від роботи на підставі статті 46 КЗпП України та частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ з 09 грудня 2021 року, а також доведено до відома інформацію, що його буде допущено до роботи за умови пред`явлення таких документів. Також, у вказаному акті зазначено, що позивачу доведено до відома, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, а також до стажу, що дає право на щорічну відпустку. Наказом В.о. начальника виробничого підрозділу Дарницької дистанції колії Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09 грудня 2021 року №239,

Outcome: dismissed