Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років». 24 лютого 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 03 квітня 2023 року (вх. 15510) до суду надійшов відзив на позов, поданий відповідачем [PERSON] , відповідачем висловлена позиція щодо підстав для відмови у задоволені позову в повному обсязі та долучено докази, які підтверджують матеріальне становище відповідача та наявність інших соціальних зобов`язань перед третіми особами, що впливає на вирішення даного спору по суті з урахуванням вимог статті 182 Сімейного кодексу. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. (ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від представника позивача - адвоката Руднєвої Інни Сергіївни надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити, посилаючись на наступні обставини. 30 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, подружжя мають двох дітей - повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, з серпня 2022 року подружжя проживають окремо, діти залишились проживати з матір`ю. 01 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач наголосив, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, однак вона особисто до нього за допомогою не зверталась, діти з невідомих причин не бажають спілкуватись з батьком, ігнорують його телефоні дзвінки, мати дітей обрала виключно судовий спосіб захисту та бажає отримувати матеріальну допомогу на утримання дітей від відповідача шляхом звернення з позовами про стягнення аліментів, врегулювати ці питання в досудовому порядку дружина наміру не має. Відповідач просив врахувати, що, крім дітей, має на утриманні непрацездатних батьків, яким допомагає мірі своїх фінансових можливостей, має зобов`язання по виплаті кредиту оформленого на купівлю транспортного засобу, придбаного під час перебування у шлюбі, самостійно сплачує за комунальні послуги, всі витрати погашаються відповідачем лише за рахунок заробітної плати за основним місцем роботи, його середньомісячна заробітна плата складає 18120,00 гривень, інших доходів відповідач не має, тому в разі задоволення позову та визначенння розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від всіх доходів (заробітку) щомісячно, поставить відповідача вкрай тяжке матеріальне становище та порушить принцип рівності батьків в утриманні дитини, об`єктивно оцінюючи свій матеріальний стан, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки не більше ніж 1/12 частину від свого заробітку щомісячно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, правом подати письмові пояснення по суті заявлених вимог, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову, не скористалася. Вислухавши пояснення відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Судом встановлено, що з 30 квітня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружжя має двох дітей - повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Як убачається з матеріалів справи, 09 серпня 2021 року між Національним транспортним університетом - державним закладом вищої освіти, підпорядкованого Міністерству освіти і науки України, в особі ректора Дмитриченка Миколи Федоровича та [PERSON] (замовник), для [PERSON] (одержувач) укладено Договір №1901-21, відповідно до предмета договору є надання освітніх послуг, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснювати надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання за денною формою у 2021-2025 роках для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю/освітньою програмою 081 Право/Правознавство з обсягом навчального навантаження 240 кредитів Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи. За умовами до п. 8, 9 Договору, розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника. Загальна вартість основної послуги за весь строк навчання становить 103 000,00 гривень, в тому числі за 2021/2022 навчальний рік - 25 750,00 гривень, 2022/2023 навчальний рік - 25 750,00 гривень, за 2023-2024 навчальний рік - 25 750,00 гривень, за 2024-2025 навчальний рік - 25 750,00 гривень. Згідно даних, які викладено у довідці Національного транспортного університету від 08 листопада 2022 року, [PERSON] є студенткою 2 курсу групи ТП-2-1 факультету «Економіка та право» за спеціальністю «Право» на денній формі навчання за контрактом (наказ про зарахування №403 від 09 серпня 2021 року), термін навчання - з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України) Досліджуючи обставини справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, докази про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, також не встановлено наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, з урахуванням положень статі 182 Сімейного кодексу України, суд враховує наявність заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва ухваленого 01 лютого 2023 року в межах розгляду цивільної справи №755/11937/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідача на те, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатні батьки - [PERSON] та [PERSON] , суд до уваги не приймає, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, надані копії пенсійних посвідчень батьків відповідача свідчать про певний соціальний статус, та не доводять факт їх спільного проживання з відповідачем та перебування на його утриманні, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків, а саме: отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатних батьків не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання батькам утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати батьками матеріальну допомогу. Що стосується кредитних зобов`язань відповідача перед Акціонерним товариством «Кредобанк» та витрати, які він несе на погашення кредиту, на думку суду, це не є підставами для зменшення розміру аліментів. В свою чергу, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами здатність відповідача сплачувати аліменти на її користь, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, чим не виконано вимоги частини 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З`ясовуючи наявність вищезазначених обставин для визначення розміру аліментів, судом встановлено, що на даний час позивач, донька відповідача, продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання ( канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання. Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Під час навчання на денній формі навчання, позивач позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, на період навчання в Національному транспортному університеті. Визначаючи розмір аліментів в розмірі меншому ніж заявлений у позовній заяві суд враховує наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, яка перебуває на утриманні відповідача, та за рішенням суду відповідача зобов`язано сплачувати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 09 лютого 2023 року. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з дотриманням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073, 60 гривень, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Враховуючи наведене та

Outcome: partial