Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 листопада 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25\~листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2022 року сторонам було надано строк для примирення до 04 червня 2023 року, призначено продовження розгляду справи на 05 червня 2023 року на 09.00 год. 30 травня 2023 року позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує. Після наданого строку на примирення відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 136 (а.с. 19). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved