Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 03.06.2020 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] , щодо своєчасної оплати наданих послуг неналежно виконували зобов`язання. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 по 30.04.2020 з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 34270,69 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2020 в даній справі було відкрито провадження. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 позовні вимоги КП «Харківводоканал» було задоволено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.12.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.02.2022 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивачем пропущено строк позовної давності. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Позивач КП «Харківводоканал» 18.02.2022 збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.10.2013 по 31.12.2021 з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 51182,46 грн. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.03.2023 справу прийнято до провадження суду. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судові засідання неодноразово не з`явилися, хоча повідомлялися судом про розгляд справи. Відповідач [PERSON] зверталася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Інші відповідачі про причини своєї неявки суд не повідомляли, з клопотаннями не зверталися. При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи без участі осіб, як не з`явилися, судом враховується, що наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка відповідачів в судове засідання. Посилання відповідача в поданому до суду клопотанні на введення воєнного стану та перебування в евакуації не є обґрунтованими. Звертаючись до суду з відповідними клопотаннями, відповідач лише посилається на загальні обставини введення воєнного стану і перебування в евакуації, разом з тим, зазначені клопотання не містять жодних посилань на наявність обставини індивідуального впливу воєнного стану на неявку відповідача в судові засідання. Відсутні докази, які б підтверджували поважність причин неявки відповідачів в судове засідання. Окрім того, відповідачі не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та не були позбавлені можливості надати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП «Харківводоканал» в період з 01.10.2013 по 31.12.2021 надавав послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в якій відповідачі у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання та в силу норм закону України «Про житлово-0комунальні послуги» є споживачами послуг, які надаються позивачем. Також встановлено, що плата за послуги відповідачами не вносилася, існує заборгованість за період з 01.10.2013 по 30.04.2020 в розмірі 18424,04 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; в розмірі 13163,30 грн за надані послуги з централізованого водовідведення; за період з 01.05.2020 по 31.12.2021 в розмірі 8662,80 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; в розмірі 6638,45 грн за надані послуги з централізованого водовідведення. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку є повністю обґрунтованими. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] заявила про сплив позовної давності. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків позовної даності. З даним позовом позивач звернувся до суду 03.06.2020. З відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які отримані за адресою: [ADDRESS] , в межах строків позовної давності за період з 01.05.2017 по 30.04.2020 в розмірі 14540,99 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; в розмірі 8239,93 грн за надані послуги з централізованого водовідведення, 1866,09 інфляційні втрати, 817,26 грн 3 % річних; за період з 01.05.2020 по 31.12.2021 в розмірі 8662,80 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; в розмірі 6638,45 грн за надані послуги з централізованого водовідведення, 1210,77 грн інфляційні втрати, 399,75 грн 3 % річних. Всього підлягає стягненню сума 49376 грн 04 коп. Решта доводів відповідача [PERSON] не спростовує обґрунтованості позовних вимог КП «Харківводоканал». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 грн в рівних частках з кожного.

Outcome: approved