Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітнього сина[PERSON] , [INFO] . При цьому позивачка посилається на те, що сторони знаходились у шлюбі, який рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2019 року розірвано. За час шлюбу в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . З моменту розлучення і по цей час відповідач бачив сина лише одного разу, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, взагалі не цікавиться життям сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись, представник позивачки - адвокат Різниченко Ю.О. надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв`язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, повідомлявся, в матеріалах справи наявна заява від 09 травня 2023р. з якої вбачається, що вони підтримують висновок від 04.05.2023 року за №265/01-11 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього сина[PERSON] , [INFO] . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 04 липня 2017р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2019р. шлюб, укладений між сторонами було розірвано (цивільна справа №520/13542/19). Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (актовий запис №135 від 09.01.2018 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Малолітній [PERSON] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно, без допомоги відповідача, виконує батьківські обов`язки, матеріально утримує та виховує дитину, забезпечує їй належні умови для життя та розвитку. Батько дитини, відповідач [PERSON] долею дитини та станом його здоров`я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від його виховання, що також підтверджується матеріалами справи. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, отже ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. З висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР від 04.05.2023 року за №265/01-11 вбачається, що Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітнього сина[PERSON] , [INFO] . Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов`язок по вихованню дітей та позбавляли його реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд вважає доведеним факт ухилення батько від виконання батьківських обов`язків, який не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. При таких обставинах, суд вважає вимоги [PERSON] доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved