Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

21 березня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2016 року, який розірваний за рішенням суду від 27.04.2018 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою. 27.02.2021 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] . Зазначає, що не працює, займається вихованням дітей, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність , наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не скористався своїм правом на подання відзиву, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2016 року. (а.с.10) [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2016 року. (а.с.11) [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 27.02.2021 року (а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З урахуванням того, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,\~та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання\~неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21.03.2023 року. Відповідно до\~ст.\~430 ЦПК\~України рішення\~суду,\~в частині\~стягнення аліментів\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць,\~слід допустити\~до негайного\~виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved