Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) на підставі договору дарування № 321 від 04.05.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Стоєвою Г.Ф., є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в якому (будинку) значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які з 2018 року за вищевказаною адресою не проживають, не провадять оплату комунальних послуг, не дбають про утримання майна, та їх місцезнаходження, йому (позивачу) невідоме. При цьому, факт реєстрації відповідачів у належному йому (позивачу) на праві приватної власності житловому будинку, не дозволяє йому, як власнику, в повній мірі розпоряджатися власним нерухомим майном, а тому він (позивач) змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання. Позивач [PERSON] , а також в його інтересах представник - адвокат Урсаленко Б.О. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1036546 від 09.08.2022 року) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися судом належним чином, при цьому, подали заяви, зареєстровані судом 11.01.2023 року за вх. № 849, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили позов задовольнити. Розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких інших заяв, клопотань. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про наявність судового провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда в справі за позовом [PERSON] , в якій вона є відповідачем обізнана, про що свідчить отримані її представником адвокатом Коротичем В.А. (діє на підставі договору №010 про надання правової (правничої) допомоги від 27.05.2022 року) 17.01.2023 року ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, крім того, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач [PERSON] та в її інтересах представник адвокат Коротич В.А. судом повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем до неї позовних вимог. З огляду на викладене вище, судом забезпечено учасникам справи право як на участь в судовому засіданні, так і на подання суду доказів, заявлення клопотань, надано процесуальний строк для подання заяв по суті справи, при цьому, враховуючи положення ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи по суті за наявними у справі доказами. Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.\~12\~та ст.\~13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 04 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 321, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , а також земельна ділянка ,площею 0,0899 га, розташована за зазначеною адресою. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, сформованого на підставі заяви власника житла [PERSON] від 05.08.2022 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 08.11.2013 року, значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг від 09.08.2022 року за вих. № К-79, наданої на звернення [PERSON] від 05.08.2022 року, при зверненні довіреної особи заявника було встановлено, що за адресою власності заявника, а саме: [ADDRESS] є зареєстровані двоє осіб, при цьому на громадянку [PERSON] , [INFO] , було сформовано витяг з реєстру територіальної громади відповідно до Закону та Порядку. На громадянина [PERSON] , [INFO] , неможливо сформувати витяг з реєстру територіальної громади так як відсутній реєстраційний номер облікової картки платників податків громадянина в системі. Додатково проінформовано заявника, що місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстроване з 17.11.2017 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також інформацією Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (довідки № 011175/1 та № 011178/1 про реєстрацію місця проживання особи, сформованої 30.08.2022 року) від 08 вересня 2022 року, за якими місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 17.11.2017 року та [PERSON] , [INFO] , з 08.11.2013 року по теперішній час зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст. 47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, за своєю природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає в тому, що він встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім`ї власника житлового приміщення. Отже, особа матиме право на користування житлом поряд з власником за умови, що вона є членом сім`ї власника житла та проживає разом з ним. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України). Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не належать до членів сім`ї нового власника житлового будинку - позивача [PERSON] в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв`язку з чим з моменту припинення права власності на зазначений житловий будинок у попереднього власника за договором дарування від 04.05.2018 року [PERSON] , враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, що підтверджується п. 4 Договору дарування від 04.05.2018 року, за змістом якого дарувальник [PERSON] повідомила, що членів її сім`ї, які б мали право на особистий сервітут, встановлений ст. 405 ЦК України, та які б користувалися будинком як житлом, - немає, на підставі чого, відповідачі [PERSON] , [PERSON] втратили право користування зазначеним нерухомим майном. Поряд з цим, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON] , як власник житлового будинку [ADDRESS] , має право вимагати усунення перешкод у користуванні належною йому власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна. Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника на житловий будинок [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] також втратили право користування зазначеним будинком, новим власником якого з 04.05.2018 року є позивач [PERSON] і відповідачі не належать до членів його сім`ї, а так само, не набули самостійного права на користування будинком з інших правових підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , та їх задоволення. Реєстрація або зняття із реєстрації місця проживання особи здійснюється у відповідності до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі \~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи, що позов задоволено, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved