Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 06 листопада 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом № 3442. В обґрунтування позову [PERSON] , вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та спільне господарство не ведеться, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. При цьому, позивач вважає відновлення подружніх відносин і збереження сім`ї неможливим. Від шлюбу сторони мають сина: - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2023, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Повідомлення про розгляд справи Голосіївським районним судом м. Києва було розміщено на офіційному сайті веб-порталу «Судова влада України». У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 листопада 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`їміж [PERSON] та з [PERSON] зареєстровано шлюб за актовим записом № 3442. Крім того, судом встановлено, що у сторін є син - [PERSON] , [INFO] , що підтвержується свідоцтвом про народженння серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 691 та син [PERSON] , [INFO] , що підтвержується свідоцтвом про народженння серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 692. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, а тому подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved