Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернувсь до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому вказала, що вона в 2011 році придбала земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, яка розташована на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Факт придбання вказаної земельної ділянки позивачкою підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, посвідченого 04.10.2011 року Середюком П.Т., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №1323. 17.06.2017 року позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 08.11.2022 року при звернені позивачки до державного реєстратора для внесення відомостей про належну їй згідно Договором купівлі-продажу від 04.10.2011 року земельну ділянку площею 0,1000 га до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з`ясувалось, що відповідач [PERSON] у 2017 році якимось чином зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку площею 0,1000 га, яку відчужив позивачці, на своє ім`я, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. ст. 317, 319, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 78, 152, 153 ЗК України, ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просила суд усунення перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, а саме земельною ділянкою площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, яка належить їй на підставі Договором купівлі-продажу від 04.10.2011 року, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, площа 0,1000 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1448332732227, номер запису про право власності 24137234, дата державної реєстрації 20.12.2017 року, припинивши право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 27.02.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.04.2023 року, яке було відкладено на 25.04.2023 року (а.с.26, 31). Ухвалою суду від 25.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 25.05.2023 року (а.с.38). Копію ухвали від 27.02.2023 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 16.04.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100179950 (а.с.34). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. В судове засідання 25.05.2023 року позивач не прибув, його представник, адвокат Богданчук О.В., згідно поданої письмової заяви (а.с.41) просила розглядати справу у її та позивача відсутності. Належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100205137 (а.с.40) та Оголошення про виклик (а.с.39), відповідач не прибув, причини неявки суду не повідомив, а тому справа розглядається за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 04.10.2011 року [PERSON] , приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, було посвідчено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за №1323, відповідно до якого [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , як продавець, та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , як покупець, уклали цей договір про таке: продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає за плату земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, в межах згідно з планом передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3222782600:05:009:0035. Відчужувана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №373629, виданого Макарівською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації №815 від 21.02.2008 року, зареєстрованого 25.11.2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010994802494 (а.с.9). Як вбачається з копії загаданого вище Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №373629, на його примірнику приватним нотаріусом Середюком П.Т. здійснена відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача [PERSON] (а.с.10). 17.06.2017 року позивач у справі у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2017 року (а.с.8). В подальшому на замовлення відповідача у справі [PERSON] , Макарівською філією ТОВ «Укрекспертгруп» було розроблено технічну документацію (дата документації 30.10.2017 року) із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме спірної земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.11.2022 року (а.с.13-14). 20.12.2017 року державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В., були внесені наступні відомості до Державного реєстру прав: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1448332732227; об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, яка розташована на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області; додаткові відомості Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено; номер запису про право власності 24137234; форма власні приватна; розмір частки 1/1; власник [PERSON] . Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №314506958 від 08.112022 року (а.с.11). Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом\~ч.1\~ст.\~386\~ЦК України\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України). Способи захисту порушених прав визначені ст. 16 ЦК України, та ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вказана норма кореспондується з ч. 2 ст. 152 ЗК України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 41 Конституції України гарантує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Судом\~встановлено,\~між позивачем\~та відповідачем\~укладено Договір\~купівлі-продажу\~від 04.10.2011\~року земельної\~ділянки площею\~0,1000\~га з кадастровим номером 3222782600:05:009:0035, відповідно до якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до позивачки [PERSON] . Незважаючи на те, що право власності відповідача на спірну земельну ділянку на підставі вказаного договору купівлі-продажу перейшло до позивачки, відповідач в подальшому виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звернувся до державного реєстратора. Отже, відповідач вчинив дії, спрямовані на набуття права власності на нерухоме майно, а державний реєстратор у встановленому Законом №1952-IV порядку здійснив реєстраційну дію (виконав визначену законом технічну функцію) щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем. При цьому, в додаткових відомостях при реєстрації речових прав відповідача, зазначено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. Позивачка, звертаючись до суду з вказаним позовом обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю у неї права власності на спірне нерухоме майно та протиправністю дій відповідача щодо позбавлення позивачки такого права (реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачем без відповідних на те підстав, оскільки, відповідач відчужив вказане нерухоме майно позивачці). Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація - офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття права власності на майно. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.20004 року (далі - Законом № 1952-IV). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону № 1952-IV). Оскільки порушення права власності позивачки відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем [PERSON] , заявлені нею позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 20.12.2017 року опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Отже, враховуючи встановлені обставини даної справи, враховуючи, що правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога позивачки про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є неналежним способом захисту. Крім того, задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Чинна нині редакція абзацу другого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV встановлює, що у разі якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Таким чином, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV. При цьому, в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV, відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення. Слід також зазначити, що зміст і характер спірних правовідносин, обставини справи підтверджують, що спір у позивача виник саме з відповідачем, а не з державним реєстратором, який виконував реєстраційні функції. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що порушення права власності позивачки відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем, заявлені нею позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 20.12.2017 року опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с.1), слід стягнути з відповідача на користь позивачки. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved