Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.07.2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Протягом останніх двох років їхні відносини з Відповідачем сильно погіршились. Кожний із них має кардинально різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, виховання дітей. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені з 20.01.2023 року. Вони проживають окремо, ведуть окремий побут. Продовжувати такі формальні шлюбні відносини вона не бажає. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх формальних шлюбних відносин. Зазначає, що спір між ними про місце проживання дітей відсутній, за домовленістю діти будуть проживати з позивачем. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем, та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Позивач разом із позовом подала до суду заяву, в якій позов підтримала. Просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 25.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб 25.07.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №865. З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 14.01.2014 року, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.02.2017 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved