Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

31.03.2023 року у вище вказаній справі було ухвалено рішення Хмельницького міськрайонного суду, яким позов задоволено частково, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен Транс» на користь [PERSON] 638999,37 грн. інфляційних нарахувань\~та трьох\~процентів річних\~від простроченої\~суми заборгованості\~за договором\~про надання\~кредитної лінії\~№ 026-г/00-06\~від 17.04.2006;\~в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Клен Транс» суму витрат на правничу допомогу в розмірі 38000 грн. В судовому засіданні представник відповідача заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що в договорі між ним та довірителем було визначено, що сума гонорару буде зазначена в акті виконаних робіт, а усно узгоджено, що одна година роботи його як представника відповідача коштуватиме орієнтовно 2000 грн. Представник позивачки і третя особа в судовому засіданні проти вимог заяви заперечили і просять в її задоволенні відмовити, оскільки в частині позовних вимог відмовлено за спливом позовної давності, отже, неправомірна поведінка відповідача щодо позивача все ж мала місце і його право було порушене. Крім того, представник відповідача в ході розгляду справи також діяв недобросовісно, оскільки затягував строки її розгляду, оскаржував ухвалу про забезпечення позову і наразі оскаржує дії державного виконавця щодо її виконання. Також звертають увагу на те, що згідно статуту відповідача, його директор не мала права на одноособове підписання договорів на суму понад 5000 грн., крім того, вона мала інше основне місце роботи, а отже не могла працювати директоркою відповідача. В договорі про надання правничої допомоги не узгоджено умов визначення гонорару адвоката, а додаток до акту, в якому викладено розрахунки щодо такого гонорару, не підписано директором товариства. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що судові витрати слід розподілити таким чином. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено (згідно уточненої позовної заяви) позовні вимоги на суму 6282623,82 грн. і сплачено судовий збір в сумі 12405,00 грн. за подання позовної заяви, 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Судом було задоволено позовні вимоги на суму 638999,37 грн., а також частково задоволено заяву про забезпечення позову. Отже, судовий збір, який слід стягнути з відповідача на користь позивачки, складає: (12405,00 + (496,20 : 2)) х 638999,37 : 6282623,82 = 1286,93 грн. Також відповідачем понесено у справі витрати на правничу допомогу. Суд вважає, що викладений в наданих представником відповідача договорах про надання правничої допомоги від 28.07.2022 і від 25.02.2021 порядок визначення гонорару дотримано, а саме визначено його розмір в акті приймання-передачі від 03.04.2023. Звіт, який додано до вище зазначеного акту, містить пункти 4, 5 і 7, які суд з даного розрахунку виключає, оскільки за п. 4 клопотання представника відповідача було відхилено з підстав його неналежного оформлення, а за пунктами 5 і 6 результатом розгляду апеляційної скарги була відмова в її задоволенні, зазначені дії сприяли затягуванню строків розгляду справи. Таким чином, 38000 грн. 12000 грн. = 26000 грн. Отже, представник відповідача міг би претендувати на стягнення 26000 грн. витрат на правничу допомогу в разі відмови в позові (у стягненні 6282623,82 грн.) повністю. В позові відмовлено на суму 5643624,45 грн. (6282623,82 - 638999,37). Отже, представник відповідача міг би претендувати на таку суму витрат на правничу допомогу: 26000 х 5643624,45 : 6282623,82 = 23385,57 грн. Суд не бере до уваги доводів представника позивачки і третьої особи щодо того, що витрати на правничу допомогу взагалі не можуть бути стягнуті, оскільки підписантка договорів про правничу допомогу у даній справі не мала права їх підписувати. Зазначені договори не оспорені в установленому законом порядку і не визнані недійсними, а відтак щодо них діє презумпція правомірності правочину. Разом з тим, оскільки відповідно до п. 5.7 статуту відповідача до виключної компетенції загальних зборів учасників належить надання виконавчому органу дозволу на укладення всіх договорів (угод) на суму, що перевищує 5000 грн., то директор очевидно мала право самостійно погоджувати акт приймання-передачі на суму лише 5000 грн. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved