Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] в смт.Мангуш Першотравневого району Донецької області помер його батько [PERSON] , [INFO] . Отримати медичний документ про смерть [PERSON] у закладі охорони здоров`я та свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану встановленого законодавством України зразка неможливо, оскільки він помер на тимчасово окупованій території України в смт.Мангуш Першотравневого району Донецької області. Встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку для подальшого оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в смт.Мангуш Першотравневого району Донецької області. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно довідки про причину смерті № 8, виданої 16.01.2023 в смт. Мангуш, [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). 16.01.2023 року «Відділом ЗАГС Першотравневого районного управління юстиції» було видане свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в смт.Мангуш Першотравневого району (а.с.9). Згідно інформації Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.06.2023, в ході перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.05.2023 року відмовлено [PERSON] в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки надані ним документи не відповідають формі, визначеній міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 (а.с.13). Свідок [PERSON] пояснив суду, що він з заявником [PERSON] разом працюють і йому відомо, що батько заявника помер [INFO] у селищі Мангуш Донецької області, де і похований. Вислухавши заявника, свідка та дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року затверджено Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (зі змінами та доповненнями). Згідно цього наказу Маріупольський район включено в перелік населених пунктів, які перебувають у тимчасовій окупації. Постановою Верховної ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року утворено у Донецькій області Маріупольський район (з адміністративним центром у місті Маріуполь) у складі територій Кальчицької сільської, Мангушської селищної, Маріупольської міської, Нікольської селищної, Сартанської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті [PERSON] . Суд надає оцінку документам, виданим на непідконтрольній Україні території і які надані суду заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] , враховуючи висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Таким чином, суд вважає, що заявником доведено факт смерті [PERSON] [INFO] у смт.Мангуш Маріупольського району Донецької області.

Outcome: approved