Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Адвокат Грищенко О.В. звернувся до суду в інтересах позивачки [PERSON] із позовом до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в якому просить суд: - Визначити причини пропуску [PERSON] 10-місячного строку для прийняття спадщини за померлим [INFO] батьком [PERSON] поважними; - Визначити за [PERSON] додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . За життя батько позивачки склав заповіт, який був складений приватним нотаріусом Харківського МНО Лантьєвою В.В. 17.04.2019. На момент смерті, 24.02.2022 батько позивачки [PERSON] у шлюбі не перебував. Інших дітей, окрім позивачки [PERSON] не мав, відтак, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємницею після померлого батька. На час відкриття спадщини батько позивачки [PERSON] перебував на реєстраційному обліку та фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , а позивачка [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою в [ADDRESS] . 27 квітня 2023 року позивачці [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Лещенко Л.В. для реєстрації спадкової справи після смерті батька та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено з причин того, що на момент смерті [PERSON] вона не була з ним зареєстрована та у визначений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. Щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини представником зазначено, що з 24.02.2023 з 05-30 год. в Україні введено воєнний стан, який діє нині. Позивачка [PERSON] з початку дії воєнного стану проживала за адресою своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Внаслідок стану свого здоров`я та проходження лікування в в м. Харкові, в період з січня 2022 року по день своєї смерті, [PERSON] проживав у будинку позивачки, за місцем її реєстрації та перебував під наглядом сімейного лікаря КНП «Міська поліклініка №3» ХМР [PERSON] . Після смерті [PERSON] , не маючи змоги з об`єктивних причин отримати навіть свідоцтво про смерть, перебуваючи у постійному емоційному та психологічному стресі, в умовах обмеженого електропостачання та зв`язку, не працюючому громадському транспорті та органів нотаріату у місті, позивачка [PERSON] намагалась з`ясувати порядок прийняття спадщини у період дії воєнного стану. Наприкінці травня 2022 позивачка [PERSON] проконсультувалась у приватного нотаріуса, яка їй пояснила, що Постановою КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, зі змінами внесеними Постановою КМУ від 06.03.2022 року №209, на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, а також те, по для прийняття спадщини слід звертатися до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна, тобто до м. Зміїв Харківської області. У липні 2022 намагаючись вберегти своє життя та здоров`я своїх сина та матері, позивачка [PERSON] змогла виїхати до м. Львова, а у подальшому за кордон, де перебувала до початку квітня 2023 року. Не маючи достатньої юридичної освіченості, позивачка [PERSON] не слідкувала за змінами законодавства у сфері нотаріальної діяльності та навпаки, маючи впевненість після повідомлення нотаріусом про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини вважала, що пропущення встановленого строку для прийняття спадщини під час тривалої військової агресії РФ проти України є неможливим. Одразу після повернення у м. Харків в квітні 2023 року, [PERSON] звернулась до адвоката за правовою допомогою в отриманні свідоцтва про смерть [PERSON] , а дізнавшись про відновлення роботи нотаріусів, вирішила приїхати до квартири свого батька у м. Зміїв за правовстановлюючими документами на спадкове майно, з метою подання заяви для реєстрації спадкової справи за померлим [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час відвідування квартири батька, серед документів [PERSON] . Позивачкою був знайдений заповіт на її ім`я, про наявність якого до того моменту вона не знала. Одразу після повернення позивачки [PERSON] до м. Харкова в квітні 2023 року, вона звернулась до адвоката за правовою допомогою в отриманні свідоцтва про смерть батька [PERSON] , а дізнавшись про відновлення роботи нотаріусів, вирішила приїхати до квартири свого батька у м. Зміїв за правовстановлюючими документами на спадкове майно, з метою подання заяви для реєстрації спадкової справи за померлим [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час відвідування квартири батька, серед його документів позивачкою був знайдений заповіт на її ім`я, про наявність якого до того моменту вона не знала. Враховуючи вищевикладене представник позивачки звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 09.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивачки [PERSON] адвокат Грищенко О.В. просив проводити судовий розгляд цивільної справи без його участі та без участі позивачки. Позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Шатна М.С. у поданій заяві просила проводити судовий розгляд без участі представника відповідача за наявними матеріалами в справи. Відзиву на позов не надходило. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частиною 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] ). Зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 06.04.2023 (а. с. 11). За життя, [PERSON] був власником нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2007; копією Витягу з Державної реєстру правочинів № 5206114 від 22.12.2007; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Зміївське БТІ» № 17200368 від 25.12.2007; копією технічного паспорту на квартиру; копією домової книги на будинок (а. с. 12 - 17). 06.05.2006 [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 01.20.2008, яке видане Орджонікідзевським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції (а. с. 19). 17.04.2019 [PERSON] , [INFO] склав заповіт на ім`я своєї дочки [PERSON] , [INFO] . Вказаним заповітом, [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] все належне йому майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право. Зазначене підтверджується копією заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 842, складеному приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Лантьєвою В.В.; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55896262 від 17.04.2019 (а. с. 17-а, 18). З копії постанови приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Лещенко В.В. від 27.04.2023 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] її батька, [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу статей 1216 - 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220 - 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1268 - 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивачка, після смерті батька, звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1273 - 1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 24 серпня 2022. Разом з тим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, було продовжено до нині. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Так, з урахуванням викладеного, строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] сплинув 24.12.2022. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначалося вище [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснила всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати свідоцтво про право на спадщину проте, позивачка пропустила строк звернення до нотаріуса. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19). До матеріалів справи позивачкою додано копії пасажирських квитків, з яких вбачається, що 12.07.2022 вона виїхала з м. Харкова до м. Львова. Після чого, 13.07.2022 [PERSON] вибула за кордон де перебувала до початку квітня 2023 року (а. с. 25 - 31). Позивачкою [PERSON] надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд зазначає, що позивачка [PERSON] , в іншому порядку, ніж судовий не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті [INFO] батька позивачки [PERSON] - [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців не має, із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору ніхто не звертався, а також з огляду на те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє на даний час і позивачка [PERSON] задля безпеки життя свого сина та матері змушена були виїхати з території місця проживання та реєстрації, яка відповідно до Переліку розташована в районі територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а тому пропущений строк для прийняття спадщини позивачкою суд визнає поважним та вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме терміном два місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість та наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved