Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

31.01.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що 12.01.2022 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем Форд Фокус, державний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався з безпечності обраного манеру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GL 350 CDI», державний номер [NUMBER] , що рухався під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) згідно постанови суду від 17.10.2022 року визнано [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова Компанія "ПЗУ Україна" згідно полісу № ЕР.205341501 від 09.08.2021 року. Автомобіль [PERSON] був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» № 005141/4640/0101346 від 03.12.2021 в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». На підставі заяви [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатила суму страхового відшкодування в розмірі ліміту страхової суми 100\~000 грн. ПРАТ СК «ПЗУ Україна» виплатила [PERSON] доплату страхового відшкодування в розмірі 3 970,71 грн. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.03.2022 та страхового акту № 00490650 від 04 листопада 2022 року, складеного ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] склала 195316,46 грн., вартість матеріального збитку із врахуванням зносу автомобіля - 103 970,21 грн. Згідно з актом виконаних робіт № 99066664 від 12.10.2022, складеним ПП «Віктор і сини», вартість робіт із відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] склала разом з ПДВ 200 239,90 грн. Звіт про визначення вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту зроблений 11.03.2022 року, в той час як ремонті роботи були закінчені у жовтні 2022 року, на фактичну суму ремонту вплинуло здорожчання запчастин у 2022 році у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні. ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перерахувала на рахунок ПП «Віктор і сини», яке здійснювало ремонт автомобіля позивачки, 100 000,00 грн. [PERSON] сплатила на рахунок ПП «Віктор і сини» оплату за відновлювальний ремонт належного їй автомобіля у сумі 100 239,00 грн. Різниця між фактичним розміром збитку (вартістю відновлювального ремонту автомобіля на підставі акта виконаних робіт) та страховим відшкодуванням складає: 200 239,00 грн. - 100 000,00 грн,- 3 970, 71 грн. = 96 268,29 грн, сума реальних збитків, яку позивач просить стягнути з відповідача, як винної особи в ДТП, згідно ст.1194 ЦК України. Також позивач просить стягнути моральну шкоду, яка обумовлена тим, що внаслідок ДТП позивач зазначала душевних страждань, що виразились у страху за своє життя і здоров`я, стражданнях через майнові збитки у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Позивач була змушена змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації пересування в інші населені пункти для особистих потреб та потреб родини. Невизнання відповідачем вини та відмова у добровільному відшкодуванні майнової шкоди також негативно вплинула на емоційний стан позивача. Просить стягнути на свою користь з [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді різниці між відновлювальним ремонтом автомобіля марки «Mercedes-Benz GL 350 CDI», державний номер [NUMBER] , та страховим відшкодуванням у розмірі 96\~268,29 грн, моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката. Відповідач [PERSON] не погодився з позовом, просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача вказала, що оскільки страховики не є платниками податку на додану вартість по операціях з надання послуг зі страхування, при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає відшкодуванню страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Тобто доплата в розмірі податку на додану вартість виплачується страховою компанією після надання документів про такі витрати. В порушення вимог чинного законодавства стороною позивача не доведено, що потерпілим вжито всіх заходів для отримання коштів на відновлення транспортного засобу у страховика. Так, [PERSON] погодилася з виплаченою їй ПРАТ СК «ПЗУ Україна» сумою страхового відшкодування - 3970.21грн, сумою відшкодуванню в порядку суброгації ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»- 97400 грн, не оспорювала правильність звіту ТОВ «БВН ЕВ ГРУНТ», згідно з яким вартість матеріального збитку разом з ПДВ становить 103970.21 грн., не надала до страхової компанії документи про здійснення ремонту транспортного засобу платником ПДВ. Доказів того, що потерпіла зверталася до страхової компанії з метою отримання коштів на відновлювальний ремонт, у сумі що перевищує вже виплачене їй страхове відшкодування, але в межах страхового ліміту, визначеного договором страхування, але їй було страховиком відмовлено, не надала . Крім того, додана копія акту виконаних робіт №99066664 від 12.10.2022 року ПП «Віктор і Сини» - виконавець, замовник [PERSON] , склали акт про те, що виконавцем здійснені ремонтні роботи «Mercedes-Benz GK350», державним номерним знаком [NUMBER] , загальна вартість робіт 200239 грн, не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом проведення ремонтних робіт та їх вартості, оскільки не містить підпису обох сторін, які склали цей акт, а саме не містить підпису замовника - [PERSON] . Платіжна інструкція № 153781181 від 05.01.2023 року, надана позивачем також не може вважатися належним доказом, оскільки в копії акту виконаних робіт №99066664 від 12.10.2022 року зазначений рахунок для оплати виконаних робіт в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а в платіжній інструкції сплачено грошові кошти в розмірі 100239.90 коп. на рахунок АТ КБ «Приватбанк», без призначення платежу, що може свідчити про ремонт автомобіля з причин, не пов`язаних з ДТП. Позивачем не надано жодного доказу завдання відповідачу моральної шкоди. Вимоги зі стягнення моральної шкоди обґрунтовуються позивачем лише суб`єктивними письмовими поясненнями. Також необхідно врахувати той факт, що в постанові суду від 17.10.2022 року, зазначено, що відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 1371-22 від 07.06.2022 року, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz GK350» [PERSON] не відповідали вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмежена максимальна швидкість 50 км/ч», 12.9 «б» ПДР України, що технічної точку зору перебували у причинному зв`язку з зіткненням з автомобілем «Fоrd focus» , державний номерний знак [NUMBER] . Тобто позивач порушуючи правила дорожнього руху повинна була усвідомлювала наслідки своїх дій. Після дорожньо-транспортної пригоди 12.01.2022 року, представник Страховика ПрАТ СК «Уніка» 14.01.2022 року при огляді пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz GK350» зафіксовано фактичний пробіг 225407 км. На час видачі акту виконаних робіт №99066664 від 12.10.2022 року автомобіля «Mercedes-Benz GK350», фактичний пробіг склав 241003 км. Тобто пробіг автомобіля фактично збільшився на 15596 км з моменту огляду дорожньо-транспортної пригоди та на час складення видачі акту 12.10.2022 року, тобто автомобіль експлуатувався після ДТП, а позивач зазначає, що довгий час не користувалася автомобілем, замовляла послуги таксі, що призвело до додаткових незручності та моральної шкоди. Крім того, відповідно сайту «Судова влада України», відносно [PERSON] складено протоколи за скоєння ДТП у 2011 та у 2017 роках. У відповіді на відзив представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача вказала, що з урахуванням вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пунктів 1.6, 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Як виходить із звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.03.2022 та страхового акта № 00490650 від 04 листопада 2022 року, складеного ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] склала 195 316,46 грн., вартість матеріального збитку із врахуванням зносу автомобіля - 103 970,21 грн. Коефіцієнт зносу 57%. Експертом відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 був визначений та застосований при визначенні вартості відновлювального ремонту коефіцієнт зносу. Жодним нормативно-правовим актом на позивача не покладено обов`язку вживати заходів із оскарження експертного висновку про вартість відновлювального ремонту, звернення до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування, розмір якого перевищує оцінену шкоду, але в межах страхового ліміту, як передумови звернення до суду з позовом до винної особи про відшкодування різниці між реальними збитками та виплаченим страховим відшкодуванням. Тому, посилання відповідача на невжиття [PERSON] таких заходів є безпідставними. ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перерахувала страхове відшкодування не на рахунок потерпілої (позивачки), а на рахунок ремонтного підприємства, яке є платником ПДВ, тому сума страхового відшкодування відповідно до п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягала зменшенню на суму ПДВ, а у позивачки не виникло обов`язку подавати страховій компанії документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. В подальшому страховик відповідача ПРАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило страховику позивачки ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування у сумі 97 400,00 грн. у межах суми матеріального збитку (з урахуванням ПДВ) за вирахуванням франшизи. Таким чином, сума ПДВ була включена до суми страхового відшкодування, виплаченого безпосередньо на рахунок ПП «Віктор і Сини» страховиком ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Акт виконаних робіт № 99066664 від 12.10.2022, складений між ПП «Віктор і сини» та [PERSON] , був складений у двох примірниках. [PERSON] підписала один примірник акта виконаних робіт № 99066664 та передала його ПП «Віктор і сини», інший примірник (який вона не підписала) був у неї. На підтвердження вищезазначеного, надається суду копія підписаного [PERSON] примірника акта виконаних робіт № 99066664. В постанові Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 року містяться посилання дві судові автотехнічні експертизи, висновки яких в частині порушення позивачкою ПДР суперечать один одному. Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи№ 1371-22 від 07.06.2022 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford Focus» [PERSON] , у відповідності до вимог п.9.4, п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України, перед маневром перестроювання повинен був завчасно подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку та впевнитися, що виконуваний ним маневр буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford Focus» [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом дотримання вимог п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Ford Focus» [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz GL» [PERSON] з моменту виникнення небезпеки для руху, повинна була негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки, що регламентовано вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. Якщо місце ДТП розташовано в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50км/год», то дії водія автомобіля «Mercedes-Benz GL» [PERSON] регламентувались вимогами п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до вимог якого їй заборонялось перевищувати швидкість руху зазначену на знаку. Водночас, відповісти на питання, чи порушила [PERSON] ПДР, які перебувають у причинному зв`язку з ДТП, експерт не зміг через відсутність ряду необхідних відомостей. Висновки експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 5368-22 від 20.09.2022 р. в частині встановлення порушення [PERSON] ПДР суперечать висновкам попередньої експертизи. Постановою суду [PERSON] не була визнана винною у порушенні правил ПДР, що б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП. Ухвалою суду відкрито спрощене провадження, справу призначено до розгляду. Ухвалою суду було витребувано у страхової компанії копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.205341501 від 12.08.2021 року. В судовому засіданні 09.05.2023 року представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову. В подальшому представники сторін просили продовжити розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 січня 2022 року об 11 годині 45 хвилин на ділянці 993 км автодороги М30 Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», н/з [NUMBER] , перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності обраного манеру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , що рухався під керуванням водія [PERSON] ,\~чим порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року [PERSON] \~визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Focus», н/з [NUMBER] , [PERSON] \~ на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом ЕР.205341501 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2021 року, ліміт відповідальності за заподіяну майнову шкоду було встановлено у розмірі 130 000,00 грн, франшиза 2600 грн, строк дії договору з 12.08.2021 по 11.08.2022 включно. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , [PERSON] ,\~на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», що підтверджується полісом №005141/4640/0101346 від 03.12.2021 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за заподіяну майнову шкоду було встановлено у розмірі 100 000,00 грн Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Mercedes-Benz GL 350 CDI», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] .\~ У встановленому договором добровільного страхування наземного транспорту порядку [PERSON] \~ 26.01.2022 року звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Протоколом від 14.01.2022 № 29656 технічного огляду транспортного засобу зафіксовано пошкодження, завдані автомобілю «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , в результаті ДТП. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.03.2022 року, та страхового акту № 00490650 від 04 листопада 2022 року, складеного ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] склала 195 316,46 грн., вартість матеріального збитку із врахуванням зносу автомобіля - 103 970,21 грн, сума вартості відновлювального ремонту автомобіля визначена з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу, який складає 57%. Згідно з актом виконаних робіт № 99066664 від 12.10.2022, складеним ПП «Віктор і Сини», вартість робіт із відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , склала разом з ПДВ 200 239,90 грн. Копія акту виконаних робіт № 99066664 надана суду 28.04.2023 року з підписом обох сторін, виконавця та замовника. 07 листопада 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перерахувала на рахунок ПП «Віктор і сини», яке здійснювало ремонт автомобіля позивачки, 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 054372 від 07.11.2022 р. Відповідно до платіжної інструкції № 153781181 від 05 січня 2023 року [PERSON] сплатила на рахунок ПП «Віктор і сини» оплату за відновлювальний ремонт належного їй автомобіля у сумі 100 239,00 грн. [PERSON] звернулась до ПРАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 08.11.2022 року ПРАТ СК «ПЗУ Україна» отримало претензію від ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про виплату страхового відшкодування. 05.12.2022 року ПРАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» у сумі 97 400,00 грн. 13.12.2022 року ПРАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про здійснення доплати страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 3 970,21 грн. Згідно страхового акта № 16803/1, складеного ПРАТ СК «ПЗУ Україна», розрахунок розміру страхового відшкодування, здійсненого на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», проведено з урахуванням наступного: вартість відновлювального ремонту автомобіля - 195 316,46 грн., вартість ремонту із врахуванням зносу автомобіля - 103 970,21 грн., ліміт відшкодування - 130 000,00 грн., франшиза 2 600,00 грн., сума зниження - 3 970,21 грн. [PERSON] не заперечувала, що отримала від ПРАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 3 970,21 грн. Отже, фактична вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , склала 200\~239,90 грн. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] зазначила, що при відновленні автомобіля «Mercedes-Benz\~GL 350 CDI», н/з [NUMBER] , сума страхового відшкодування не покриває витрати на відновлювальний ремонт, тому просила стягнути із відповідача, як винуватця ДТП, на її користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 96 268,29 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У цій справі сторонами не оспорюється факт ДТП за їх участі, наявність вини відповідача та отримання позивачем від страхових компаній суми страхового відшкодування у розмірі 103970,21 грн (100\~000 грн - від ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», 3970,21 грн від ПРАТ СК «ПЗУ Україна»). Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача. Факт здійснення позивачем відновлювального ремонту підтверджується наявними у справі доказами, а саме актом виконаних робіт № 99066664 від 12.10.2022, складеним ПП «Віктор і Сини» (який містить перелік здійснених ремонтних робіт, заміну комплектуючих, та їх вартість), що не спростовані відповідачем під час розгляду справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 09\~листопада 2022 року у справі № 497/470/2021 (провадження № 61-20047св21). Відносини між відповідачем та його страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує сплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням, тобто 200\~239,90 грн 100\~000 грн - 3 970,21 грн = 96\~269, 69 грн. З урахуванням приписів ст.13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 96\~268, 29 грн в межах заявлених позивачем вимог. Щодо стягнення моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої\~статті 23 ЦК України). Виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови\~Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в її моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована останнім. При визначенні суми відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що позивач була змушена відремонтувати автомобіль, тимчасово була позбавлена можливості користуватись своїм автомобілем, що викликало суттєві незручності у пересуванні, через що позивач почала нервувати, також суд враховує термін вказаних незручностей та тяжкість ДТП, відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача до лікаря з приводу стресу. Заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди 10000 грн суд вважає надмірним та, з урахуванням того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і його наслідків для [PERSON] , тривалість її страждань і переживань, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача слід стягнути 5000 грн у якості відшкодування моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Надані представником позивача, [PERSON] , докази витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідають\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вимогам статей 627, 632, 901, 903 ЦК України, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у розмірі 101\~268,29 грн, що становить 95,29 % від заявлених позовних вимог в розмірі 106\~268,29 грн, з відповідача підлягає до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 8576,10 грн (9000,00 /100 х 95,29) та судовий збір у розмірі 1023,03 гривень (1073,60 /100 х 95,29).

Outcome: partial