Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису відомостей про батьківство, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 1145 від 01 червня 2021 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування позову вказав, що 11 листопада 2020 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Подільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 1466. [INFO] [PERSON] народили доньку - [PERSON] , батьком якої відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України записаний [PERSON] . Позивач не визнає себе біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 липня 2023 року задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року у вказаній справі за клопотанням позивача призначено судово-медичну генетично-ідентифікаційну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, провадження у справі зупинено. 07 квітня 2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 103-26-2023 від 04.04.2023. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Разом з цим, у справі наявне клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 34). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, підтримала висновок експерта, зауважень до нього не висловила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними документами та доказами, рішення просив ухвалити відповідно до вимог діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). За клопотанням позивача судом була призначена судово-медична генетично-ідентифікаційна експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: Чи являється [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] ? Відповідно до висновку експерта № 103-26-2023 від 04.04.2023 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти рф № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже, враховуючи, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] на 99,9 %, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed