Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

заявники через свого представника адвоката Литвинову Жанну Михайлівну звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту народження [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, у [PERSON] , [INFO] , громадянки України, дитини чоловічої статі - [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, у [PERSON] , [INFO] , громадянки України, народились дитина, хлопчик. На час народження дитини заявники перебували у шлюбних стосунках, однак даний шлюб не був зареєстрований в органах реєстрації актів громадянського стану за законодавством України, а був зареєстрований на території Автономної Республіки Крим, після її окупації. Батьки вирішили назвати дитину [PERSON] . Факт народження дитини підтверджується документами, виданими органами влади на окупованій території. З метою подальшої реєстрації народження дитини та отримання Свідоцтва про народження встановленого зразка, заявник просить в судовому порядку встановити факт народження [PERSON] . Представником заявників подано клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересовані особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. В силу ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, у [PERSON] , [INFO] , громадянки України, народилась дитина жіночої статі. Факт народження дитини підтверджується копією епікризу про народження, копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.10.2017 р. Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. На час народження дитини [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебувають, однак [PERSON] , [INFO] визнав своє батьківство відносно дитини чоловічої статті - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Відповідно до ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Батьки визначили ім`я дитини - [PERSON] . Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - територія м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна визнана тимчасово окупованою територією. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Згідно з ст.9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та\\або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic o f Moldovaand Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами, відділами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Підставою звернення заявниці до суду є неможливість реєстрації факту народження дитини в зв`язку з тим, що офіційні документи, що посвідчують зазначений факт, завірені органом окупаційної влади, які діють на неконтрольованій Україною території. В силу положень Закону України Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявники не може у інший спосіб реалізувати свої права на реєстрацію факту народження дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність факту народження дітей, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Однак, при вирішенні даного питання суд у своєму рішенні повинен зазначити батьків дитини. При зверненні до суду заявники просять внести відомості про батьків на підставі положень ст. 126 СК України, оскільки даний порядок реєстрації застосовується у разі коли батьки не перебували у шлюбі і звернулись до органів РАЦС зі спільною заявою. Оскільки, як встановлено судом, не перебували батьки народженої дитини перебували у шлюбі на час її народження, однак [PERSON] визнав факт свого батьківства щодо народженої дитини, відомості про батька повинні бути внесені у відповідності до ст.126 СК України.

Outcome: approved