Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, 3 % річних, пені та інфляційних. Зазначав, що 12.05.2015 між ним та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору [PERSON] взяв у нього в борг суму в розмірі 3 500 283 грн., що еквівалентно 170 000 дол. США. та зобов`язався повернути кошти у строк до 31.12.2018 в розмірі еквівалентному 170 00 дол. США. за офіційним курсом НБУ на дату повернення. У подальшому він на прохання відповідача відстрочив дату повернення суми позики. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав. Посилаючись на те, що [PERSON] не повернув суму позики у встановлений в договорі строк, просив стягнути з відповідача на його користь 4 811 646 грн., що еквівалентно 170 000 дол. США. за офіційним курсом НБУ станом на 04.12.2020. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 272 003 грн. 10 коп. та 334 197 грн. 28 коп. інфляційних, а також пеню у розмірі 2 301 744 грн. 69 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 12.05.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (далі - договір) (а.с. 13). Відповідно до п. 1.1. договору позикодавець передає позичальникові, а позичальник приймає суму позики в розмірі 3 500 283 грн. 00 коп., що на дату укладення цього договору еквівалентно 170 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору. Згідно з п. 1.2. договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в гривні в розмірі еквівалентному 170 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату повернення суми позики. Відповідно до п. 2.1. договору факт передання та одержання суми позики підтверджується підписанням з боку позикодавця та позичальника акту приймання-передачі суми позики, якій є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1) (а.с. 14). Пунктом 3.1 договору передбачено, що позика надається позичальнику строком до 31.12.2018. У встановлений в договорі строк [PERSON] суму позики не повернув. 10.11.2020 [PERSON] направив претензію [PERSON] з вимогою повернути суму позики в розмірі 4 778 972 грн., що еквівалентно 170 000 дол. США. за офіційним курсом НБУ на дату претензії (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України з за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як установлено судом, у встановлений договором позики строк [PERSON] суму боргу не повернув. Доказів на спростування зазначених обставин [PERSON] суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 4 811 646 грн., що еквівалентно 170 000 дол. США. за офіційним курсом НБУ станомна 04.12.2020, заборгованості за договором позики. У позовній заяві позивачем заявлено, також, вимогу про стягнення з відповідача на його користь пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 2 301 744 грн. 69 коп. Відповідно до п. 6.2. договору якщо позичальник прострочив повернення суми позики, то він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки відповідач прострочив виконання умов договору позики, позивачем нараховано пеню у розмірі 2 301 744 грн. 69 коп. за період з 01.01.2019 по 04.12.2020, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 301 744 грн. 69 коп. пені. Позивач, посилаючись на п. 6.1. договору, просив стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних в розмірі 272 003 грн. 10 коп. за період з 01.01.2019 по 04.12.2020. Згідно з п. 6.1. договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми. Ураховуючи те, що відповідач не повернув позивачу кошти, у встановлений у договорі позики строк, позивачем нараховані 3% річних, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 272 003 грн. 10 коп. за період з 01.01.2019 по 04.12.2020. Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 334 197 грн. 28 коп. інфляційних за період з січня 2019 по жовтень 2020. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи те, що відповідач не повернув позивачу кошти, у встановлений у договорі позики строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 334 197 грн. 28 коп. інфляційних за період з січня 2019 по жовтень 2020. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 10 510 грн. судового збору.

Outcome: approved