Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] 26.04.2023 звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з нині померлим [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що з 1970 року вона проживала з [PERSON] , у житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] . Однак офіційно шлюб між ними зареєстрований не був. Вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. В останні роки життя [PERSON] вона здійснювала догляд за останнім, оскільки він постійно хворів та потребував стороннього догляду, а інших родичів він не мав. [INFO] від тяжкого перебігу хвороби [PERSON] помер. Заповіт, на випадок своєї смерті [PERSON] не складав. Після смерті чоловіка, заявник з метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [PERSON] у виді житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , звернулась до приватного нотаріуса, однак їй роз`яснено, що вона може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців, лише при наявності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала повністю та просила її задовольнити з підстав вказаних у ній. Представник заінтересованої особи - Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти задоволення заяви відсутні. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , покази свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Полтава помер [PERSON] , що підтверджується належно завіреною копією відповідного свідоцтва про смерть (а.с 4). За життя нині померлий [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право особової власності на житловий будинок, володів житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68795483 від 12.04.2022, після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.І. заведено спадкову справу (а.с. 7). Як вбачається з довідки №147/09.1-13 від 26.01.2023, виданої Центром надання адміністративних послуг Диканської селищної ради, нині померлий [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.8). В той же час, згідно з довідки № 190/09.1 від 07.04.2023, виданої вказаним вище центром, вбачається, що нині померлий [PERSON] в період з 16.12.1977 по 30.05.1995 був зареєстрований по [ADDRESS] ( а.с. 9). Вказане також підтверджується даними вказаними у погосподарській книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] (а.с.14-16). Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає нині померлого [PERSON] та заявницю [PERSON] , як сусідів приблизно з 1977 року. Останні з початку 80-х почали проживати разом по [ADDRESS] . Нині померлий [PERSON] проживав з [PERSON] як чоловік та дружина, разом будували будинок. Проживали по [ADDRESS] , разом аж до самої смерті [PERSON] . Спільних дітей у них не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона знає заявницю та нині померлого [PERSON] з 70-х років. Приблизно у вказаний період вони почали проживати разом однією сім`єю та будуватись. Спільних дітей у останніх не було. Поховання [PERSON] здійснювала онука заявниці, яка [PERSON] вважала своїм дідом. З дослідженої в судовому засіданні, належно завіреної копії спадкової справи № 27/2022, заведеної 12.04.2022 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.І. вбачається, що в такій наявна заява про прийняття спадщини [PERSON] . Інші особи на день подання до суду копії такої, з відповідними заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини, не звертались. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - ч. 2 ст. 3 СК України. Досліджені в судовому засіданні докази дають підстави суду стверджувати, що дійсно в період з 1977 року по 28.02.2022 заявниця проживав однією сім`єю з [PERSON] , були пов`язані спільним побутом та мали між собою взаємні права та обов`язки. Проте, щодо періоду спільного проживання, суд зазначає наступне. З 01.01.2004 набув чинності Цивільний Кодекс України, який передбачив четверту чергу спадкоємців за законом. Прикінцевими положеннями Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Таким чином, норми СК України розповсюджуються на правовідносини, які виникли чи існували з січня 2004 року. Згідно з вимогами статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю набув юридичного значення після набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. До цієї дати чинне законодавство не передбачало юридичних наслідків для осіб, які проживали разом однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому факт такого спільного проживання має бути встановлений з 01.01.2004, тобто з дня набрання чинності Сімейним та Цивільним Кодексами України. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Outcome: partial