Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 21.01.2022 року їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі боржників містяться відомості, про те, що приватним виконавцем виконавчого кругу Харківської області відкрито виконавче провадження відносно неї про стягнення коштів № 68251007. 21.01.2022 року позивач на поштову адресу отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, а також копії документів, на підставі яких було відкрито дане виконавче провадження. Згідно копій документів, які було отримано їй стало відомо, що згідно постанови №68251007 з неї підлягає стягнення в примусовому порядку на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» загальна заборгованість становить 8595,00грн. Крім цього, згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.01.2022року по ВП№68251007 з позивача стягується основна винагорода приватному виконавцю у розмірі 859,5 грн. Згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.01.2022 по ВП №68251007 з позивача стягується мінімальний розмір витрат виконавчого провадження на загальну суму 469,00 грн. На підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. про арешт коштів боржника від 21.01.2022 по ВП №68251007 відносно [PERSON] накладені арешти на рахунки в банківських установах. Вважає, що вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавчого напису № 253499 від 30.06.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 8595,00 гривень суперечить правилам ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 253499 від 30.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 8595,00 гривень Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду письмову заяву в якій прохала розгляд проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача та треті особи також в судове засідання не з?явились, про причини неявки суд не повідомляли. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. 28.01.2022 позивач\~[PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022року [PERSON] відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 253499 від 30.06.2021року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. На адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П.\~була направлена ухвала суду від 03.02.2022 року про витребування доказів, але нотаріусом та приватним виконавцем вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2022, зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Барбанової В.В. На підставі рішення голови Верховного Суду від 23.11.2022 року № 176/1/149-22 про припинення відрядження судді Барабанової В.В. , дана цивільна справа, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана на розгляд судді Материнко М.О. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01.02.2023 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №253499 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість, що становить 8595,00грн Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 року №68251007. Згідно якої з [PERSON] підлягає стягнення в примусовому порядку на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість що складається з 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2745,00грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 420,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, 1500, 00грн. заборгованість за нарахованою пенею. Загальна заборгованість боржника становить 8595,00грн. Згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.01.2022року по ВП№68251007 з позивача стягується основна винагорода приватному виконавцю у розмірі 859,5 грн. Згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.01.2022 по ВП №68251007 з позивача стягується мінімальний розмір витрат виконавчого провадження на загальну суму 469,00 грн. На підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. про арешт коштів боржника від 21.01.2022 по ВП №68251007 відносно [PERSON] накладені арешти на рахунки в банківських установах. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 03.07.2020) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону (в редакції від 03.07.2020) нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати заборгованість, яка має бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 справа N 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Крім того, взагалі не відомо на підставі яких документів було видано виконавчий напис та жодного документу який може підтвердити факт, що позивачка надавала згоду на будь-який можливий кредитний договір. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів") для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Отже,\~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 30.06.2021 не врахував, що Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису № 253499 від 30.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи наведене, судові витрати у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви та 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved