Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 23644,32 грн. В обгрунтуванння позову покликається на те, що Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області надає відповідачу за адресою: [ADDRESS] , послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення постійно і безперебійно.За даною адресою встановлений засіб обліку води, відповідно до якого здійснюється нарахування. Однак, споживач здійснив лише дві оплати, не в повному розмірі, за отримані послуги, в результаті чого станом на 01.03.2023 за ним обліковується заборгованість в сумі 23644,32 грн. Будь-яких заяв про відсутність води в квартирі [ADDRESS] від відповідача на адресу підприємства не надходило, а також позивачу невідомо про жодні дії вчинені відповідачем щодо відключення (відмови) від комунальної послуги, а також із заявою щодо опломбування вхідної запірної арматури відповідач не звертався. Отже, відповідач фактично користувалась і продовжує користуватись послугами КП «Дрогобичводоканал». На звернення КП Дрогобичводоканал до Дрогобицького міськрайонного суду про видачу судового наказу, 04 серпня 2021 року Дрогобицьким міськрайонним судом було задоволено заяву та видано судовий наказ № 442/7989/20 про стягнення з [PERSON] 22804,32 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та 210,20 грн. судового збору на користь КГІ "Дрогобичводоканал. Однак, 01.09.2021 судовий наказ був скасований. Оскільки відповідач і надалі не здійснював жодної оплати за надані йому послуги позивач вдруге звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] 22922,56 грн. заборгованості.13 травні 2022 року Дрогобицьким міськрайонним судом заяву було задоволено та видано судовий наказ № 442/2062/22. Однак 14 грудня 2022 року судовий наказ був скасований. Вищевказані обставини є підставою для стягнення боргу в повному обсязі, відтак просять позов задоволити. 30.03.2023 направлено запит до Відділу-Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 04.04.2023. Ухвалою від 04.04.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 08.05.2023, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 27.04.2023 представником відповідача адвокатом Тунським А.Р. подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення щодо позову вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та її сину [PERSON] , у якій вони й зареєстровані. Проте вони фактично проживають в Республіці Італія. У вказаній квартирі ніхто не проживає, а відтак, комунальними послугами не користуються. Лише інколи вони навідуються з метою провідати родичів. Звертає увагу суду, що позивачем здійснюється нарахування послуг за водопостачання та водовідведення на підставі показів приладу обліку. Із долученої позивачем Інформації по споживачу [PERSON] о/р № 78134 вбачається, що за вересень 2019 року вона спожила начебто 922 куб.м води, що фізично неможливо. З врахування відповідного показу засобу обліку і виникла заборгованість у розмірі 22\~754,96 гривень. Разом з тим у серпні 2019 року відповідач виявила, що показ на її лічильнику становив «1129» тоді як попередній, що був зафіксований контролером позивача становив «207», що свідчило про те, що лічильник не справний. За вказаних обставин відповідач викликала представників КП «Дрогобичводоканал» ДМР, які склали акт обстеження водопровідної та каналізаційної мережі № 78134 від 02 серпня 2019 року, яким зафіксовано цілісність пломб та скеровано відповідний лічильник на повірку. Відповідно до довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 21/193 від 05.08.2019 року лічильник води визнаний непридатним у зв`язку із несправністю лічильного механізму. Відповідно до акту обстеження та каналізаційної мережі від 13.08.2019 року № 781134 у зв`язку із непридатністю лічильника СК 15Х-01 № 360006576 було проведено заміну лічильника. Проте, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем взято покази приладу обліку, який у встановленому законом порядку визнаний непридатним, що виключає можливість стягнення заборгованості на підставі показів непридатного приладу обліку. По факту невірного здійсненого нарахування за надані послуги та необхідності списання неіснуючої заборгованості [PERSON] зверталась до КП «Дрогобичводоканал» ДМР однак у відповідь на подану заяву отримала відповідь про неможливість списання заборгованості. Доповнили, що річне споживання води позивачем становило: у 2018 році - 3 куб.м, у 2020 році - 0 куб.м, у 2021 - 1 куб.м, у 2022 - 15 куб.м. Також зазначають, що основна сума боргу сформувалась у вересні 2019 року. Перебіг позовної давності починається з 25 жовтня 2019 року. Із позовом позивач звернувся лише у березні 2023 року, тобто поза межами строку позовної давності який сплив у жовтні 2022 року, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову. 03.05.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій не погоджуються з твердженнями, викладеними відповідачем у відзиві. Зазначають, що відповідачем не надано доказів того, що в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, а відповідач проживає за межами України. Жодних заяв від [PERSON] , що вона не користується послугами водопостачання чи не проживає за вказаною адресою, КП «Дрогобичводоканал» не надходило. Звертають увагу суду на те, що показники лічильника фіксують кількість води, яка вже пройшла через засіб обліку води на час зняття показників. Відтак 02.08.2019 в присутності [PERSON] було здійснено обстеження водопровідної та каналізаційної мережі, було знято фактичний показник засобу обліку води 1129 м.куб. та розпломбовано засіб обліку води і скеровано його на повірку, про що складено акт та підписано споживачем. Щодо довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу обліку вимірювальної техніки № 21/193 від 05.08.2019, зазначають, що в ній зафіксований той факт, що на час метрологічної повірки засіб обліку води, а саме 05.08.2019, мав несправний лічильний механізм. А питання щодо спірності обліку води лічильником не входить до компетенції ДП «Львівстандартметрологія». Такі висновки можуть бути зроблені фахівцями з технічної (судової) експертизи. Вказують, що оскільки КП «Дрогобичводоканал» двічі звертався до суду із заявами про видачу судового наказу, які судом були задоволені, строк позовної давності не був пропущений, подані заяви переривали перебіг строку позовної давності. Ухвалою від 08.05.2023 розгляд справи відкладено на 23.05.2023, у зв`язку з тим, що не закінчився строк для подання заперечення на відповідь на відзив. 22.05.2023 представником відповідача адвокатом Тунським А.Р. подано заперечення, в якому наголошують на пропущенні строків звернення до суду з даним позовом, а подання заяви про видачу судового наказу не перериває позовної давності. Зазначає, що п.5.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", за яким повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Як зазначалось у відзиві на позовну заяву, відповідно до довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 21/193 від 05.08.2019 року лічильник води визнаний непридатним у зв`язку із несправністю лічильного механізму. Видача такої довідки прямо регламентована Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, що затверджений Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» суб`єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є споживачі питної води. Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ст. 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»- послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безпреривно, належної якості та підлягає оплаті. Відповідно до п. 18 ч.1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно нарахувань здійснених позивачем по абоненту [PERSON] ( [NUMBER] ) в останнього наявна заборгованість у розмірі 23\~644,32 гривень, а.с. 6-8. Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», тарифи на надання послуг питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю компенсувати експлуатаційні витрати та забезпечити надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Проживаючи у квартирі, відповідач користується житлово-комунальними послугами з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] та взагалі не користується послугами комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області відповідачем не надано і таких в судовому засіданні не встановлено. За змістом ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач зверталась на адресу КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради з заявою про припинення надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 статті 12 та ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України). У ч. 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. До матеріалів справи відповідачем долучено довідку ДП «Львівстандартметрологія» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 05.08.2019 №21/193 лічильника води крильчастого СК-15Х-01 зав.№3006576. Підстава для визнання ЗВТ непридатним несправний лічильний механізм. Відтак, відповідач заперечує наявність заборгованості у зв`язку з несправністю лічильника, який був замінений 13.08.2019 року - акт на прийомку водомірного вузла після метрологічної повірки, акт обстеження водопровідної та каналізаційної мережі, а.с.22-24. Проте, вказаній довідці та актам передував акт обстеження водопровідної та каналізаційної мережі від 02.08.2019 р., в якому зазначено показник під час перевірки - 1129м.кв. Зазначено, що під час обстеження реальний показник лічильника 1129 м.кв. Лічильник розпломбовано та скеровано на повірку. Даний акт складений в присутності [PERSON] та підписаний нею. З даного акту не вбачається, що відповідач не погоджується з кінцевим показником лічильника - 1129 м.кв., який був зафіксований до розпломбування лічильника та фіксував кількість води, яка вже пройшла через засіб обліку води на час зняття показників. В довідці ДП «Львівстандартметрологія» про непридатність лічильника води не конкретизовано чітких причин несправності лічильного механізму, що позбавляє суд можливості зробити висновок, що через несправність такого лічильного механізму останній безпідставно висвітлив показник води 1129 м.кв. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що через несправний лічильний механізм не вірно здійснювався облік спожитої води, суду не надано. Відтак, суд вважає, що відповідачем не спростовані докази позивача щодо наявної заборгованості, не доведено належними допустимими доказами фактів ненадання йому послуг, не споживання послуг або оформлення відмови від їх надання. У випадку небажання сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, відповідач не був позбавлений можливості відмовитись від цієї послуги комунального підприємства «Дрогобичводоканал», однак не скористався даною можливістю та не звертався до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг водопостачання або відключення від постачання води, каналізації. Доказів на підтвердження того, що відповідачка не користувалась послугами позивача суду не надано. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, між Комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити грошові кошти за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до будинку, та ґрунтується на законі. Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач, будучи власником будинку, не відмовлявся від них. Стосовно заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, то суд роз`яснює наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд погоджується з твердженням відповідача, що подання заяви про видачу судового наказу заявником не перериває позовної давності. Поряд із цим, 02 квітня 2020р. набув чинності Закон України від 30 березня 2020р. №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п. 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12 березня 2020р. на всій території України діє карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який був введений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» та строк якого неодноразово продовжувався. Згідно висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022р. у справі № 679/1136/21, - у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020р. № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Також, з 17 березня 2022р. набрав чинності Закон України № 2120-IX від 15 березня 2022р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19, згідно з положеннями якого - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 24 лютого 2022 р. і на сьогоднішній день в Україні діє правовий режим воєнного стану. З огляду на зазначене та встановлені судом обставини, відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки звернувшись до суду з відповідним позовом позивач не пропустив строків позовної давності. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved