Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У травні 2022 року до Богунського районного суду м. Житомира з Корольовського районного суду м. Житомира для розгляду за підсудністю надійшла вказана цивільна справа. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1 253 335, 00 грн. згідно договору позики від 10.09.2020 року та 131500, 00 грн. згідно договору позики від 11.09.2021 року та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що 10.09.2020 року між сторонами було укладено договір позики на суму 1 668000, 00 грн., що станом на 10.09.2020 року є еквівалентом 60000,00 доларів США, строком до 10.09.2022 року. В забезпечення виконання умов такого договору 10.09.2020 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . У зв`язку з невиконання відповідачем умов договору позики від 10.09.2020 року виникла заборгованість в розмірі 2061840, 00 грн, що складалася з суми заборгованості за тілом позики в розмірі 1668000, 00 грн та суми заборгованості за відсотками в розмірі 605484, 00 грн. Позивачем було реалізовано його право на звернення стягнення предмету іпотеки, квартири [ADDRESS] , чим частково задоволено свої вимоги за договором позики від 10.09.2020 року на суму 808 500, 00 грн. 11.09.2021 року між сторонами укладено договір позики на суму 5000, 00 доларів США, що станом на 11.09.2021 року становило 132500, 00 грн. У визначений таким договором строк відповідач не виконав свого обов`язку повернення коштів, заборгованість за таким договором становить 5000, 00 доларів США, що станом на 15.10.2021 року становить 131500, 00 грн. Таким чином, у встановлені договорами позики строки відповідач свої зобов`язання виконав частково, загальна сума заборгованості за договорами позики складає станом на 17.02.2022 року 1 384835, 00 грн, а саме за договором від 10.09.2020 року в розмірі 1253335, 00 грн та за договором позики від 11.09.2021 року в розмірі 131500, 00 грн. Ухвалою від 12.05.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 43). Відзивом на позовну заяву від 28.11.2022 року відповідач позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування відзиву зазначено, що заборгованість за договором позики від 10.09.2020 року в розмірі 1253553, 00 грн не визнає повністю, оскільки позивачем не надано доказів реалізації проведення стягнення на предмет іпотеки, реалізації предмета застави, а також наявності оцінки ринкової вартості предмета іпотеки на момент самого стягнення, позивачем не поставлено позовну вимогу про розірвання договору позики від 10.09.2020 року. Решту вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики від 11.09.2021 року в сумі 131500, 00 грн відповідач визнав (а.с. 75-78). Відповіддю на відзив позивач зазначив, що отримавши вимогу про сплату боргу, відповідач не виконав свого обов`язку зі сплати боргу, після чого позивач здійснив дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачу було відомо про звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення її вартості, що підтверджується актом передачі квартири позивачу, в свою чергу відповідач не оскаржував перехід права власності на предмет іпотеки, в тому числі щодо її вартості. Позивач зазначив, що дослідження обставин набуття права власності позивачем на предмет іпотеки не є предметом даної справи. Розірвання договору позики не є обов`язковою вимогою для стягнення боргу (а.с. 82). В судовому засіданні представник позивача адвокат Вірьовкін О.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та суму позову, пояснив, що відповідач не повертає борг у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, відповідач зобов`язується частинами погашати борг. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 10.09.2020 року між [PERSON] (Позикодавцем) та [PERSON] (Позичальником) укладено договір позики (а.с. 53). Згідно п. 1 договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 1 668000, 00 грн., що станом на 10.09.2020 року є еквівалентом грошової суми 60000,00 доларів США, а [PERSON] прийняв ці кошти та зобов`язався повернути вказану суму грошей до 10.09.2022 року. Позичальник підтвердив, що отримав від позичальника суму грошей, зазначену у п. 1 договору в повному обсязі (п. 2 договору). Відповідно до п.п. 4, 7 договору позики [PERSON] сплачує [PERSON] відсотки за користування коштами в розмірі 2,1 % на місяць. У разі несплати відсотків за користування грошима за другий місяць терміну дії даного договору розмір відсотків за позикою збільшується до 2,7%, за третій місяць - 3,0 %. Позичальник сплачує відсотки щомісяця до 06 числа наступного за розрахунковим місяцем шляхом передачі грошей позикодавцеві у готівковій формі. В разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики у строк, передбачений п. 1 договору, [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (п. 8 договору позики). В забезпечення виконання умов вказаного договору позики 10.09.2020 року між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 13-14). У встановлений\~договором строк,\~а саме\~до 10.09.2022\~року,\~відповідач не\~повернув позивачу\~суму боргу,\~яка становила\~ 2\~061\~840,\~00\~грн та\~складалася зсуми заборгованості за тілом позики в розмірі 1 668 000, 00 грн та суми заборгованості за відсотками в розмірі 605 484, 00 грн, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою від 01.12.2021 року про усунення порушень, якою, серед іншого зазначив, що в разі невиконання зобов`язання позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 17). Письмову вимогу відповідач отримав особисто 04.12.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18). Згідно звіту про оцінку майна №20220104/1-М від 04.01.2022 року, виготовленого ФОП [PERSON] на замовлення позивача, оціночна вартість предмета іпотеки, квартири [ADDRESS] , станом на 04.01.2022 року становить 808 500, 00 грн (а.с. 19-24). Позивач в позовні заяві зазначив, що у зв`язку з невиконання відповідачем умов договору позики від 10.09.2020 року позивачем було реалізовано право на звернення стягнення предмета іпотеки, чим частково задоволено свої вимоги за таким договором на суму 808, 500, 00 грн, розмір заборгованості за договором складає 1253553, 00. 11.09.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 5000, 00 доларів США, що станом на 11.09.2021 року становило 132500, 00 грн (а.с. 25-26). Відповідно до п. 1 договору відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 15.10.2021 року. За користування грошима позичальник зобов`язався сплачувати позикодавцю 2, 1 % на місяць, у разі несплати відсотків за другий місяць - 2, 75%, у разі несплати відсотків за третій місяць - 2, 75% (п. 4 договору). У випадку несвоєчасної сплати позичальником відсотків, зазначених в п. 4 договору, позикодавець додатково нараховує відсоток на несплачену суму відсотків: за перший місяць 25%, за другий місць 50% та за третій місяць 100% (п. 5 договору). Розпискою від 11.09.2021 року, яка є невід`ємною частиною договору позики від 11.09.2021 року, відповідач підтвердив отримання позики в розмірі 5000, 00 доларів США від позивача (а.с. 27). Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~на\~\~підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Крім того, як передбачено ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оскільки майнові права позивача порушені, зобов`язання за договорами позики [PERSON] не виконані належним чином, доказів на спростування позовних вимог відповідач не надав, представник відповідача визнав позовні вимоги в судовому засіданні, тому суд дійшов висновку про законність та доведеність позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 10.09.2020 року, яка станом на 17.02.2022 року становить 1 253 335, 00 грн та за договором позики від 11.09.2021 року, яка станом\~на 17.02.2022\~року становить\~131\~500,\~00\~грн,\~а всього\~1\~384\~835,\~00\~грн, у зв`язку з чим, позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено наступне. При зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 12405, 00 грн. оскільки ціна позову складає 1384835, 00 грн. (а.с. 4) Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 1384835, 00 грн, на підставі ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 12405, 00\~грн.

Outcome: approved