Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 122 222 грн. 25 коп. в якості компенсації за частини транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16.06.2011 року між [PERSON] (до одруження [PERSON] » та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актії цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області зроблені актовий запис №28 від 16.06.2011 року. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] народився другий син - [PERSON] . 20.10.2017 року Позивачем та Відповідачем було придбано транспортний засіб марки «NISSAN QASHQAI» 2008 року виготовлення, державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я Відповідача. Позивачка вказує про те, що вказаний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та Відповідача, [PERSON] . Тому, спірний автомобіль, набутий за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Дані обставини стали підставою звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2019 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 19.11.2019 року на 14год. 30хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: автомобіль марки «Nissan Qashqai», державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Мутаф В.А. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Регіонального сервісного центру МВС в Одеської області наступну інформацію: -персональні данні (прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер, серію та номер паспорту) особи, за якою на даний момент зареєстровано транспортний засіб марки «Nissan Qashqai» 2008 року виготовлення, державний номер [NUMBER] ; -договір купівлі-продажу на підставі якого [PERSON] було відчужено транспортний засіб марки «Nissan Qashqai» 2008 року виготовлення, державний номер [NUMBER] третій особі; -інші документи, які стали підставою для перереєстрації даного транспортного засобу на третю особу (акти огляду, дозволи, договори комісії тощо); інформацію про те, чи наявний в реєстраційній справі дозвіл [PERSON] на продаж транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» 2008 року виготовлення, державний номер [NUMBER] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2020 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності - повернуто. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про скасування ухвали суду та про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про визнання права власності задоволено частково. Скасовано заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, відповідно до\~ ухвали Суворовського районного суду м. Одеси\~\~від 31.10.2019 року. Знято арешт накладений на об`єкт нерухомого майна, а саме: автомобіль марки «Nissan Qashqai», державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Вжио заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Nissan Qashqai, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . В решті заявлених вимогах - відмовити. Ухвалою Суворовського районного суду від 03.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 13.05.2022 року на 14год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду від 03.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 18.05.2022 року на 15год. 00хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.08.2022 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2022 року про закриття підготовчого провадження - скасовано. Повернуто до стадії підготовчого провадження у справі № 523/15654/19 за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.05.2023 року прийнято до розгляду заяву представника [PERSON] адвоката Мутафа В.А. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 18.05.2023 року на 15 год. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. В прохальній частині позовних вимог представник позивачки просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 16.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб серія [NUMBER] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис 28 (арк.сп.6). За час подружнього життя за спільні кошти було придбано автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] , який був зареєстрований на відповідача [PERSON] 19.11.2019 року до суду, на виконання ухвали суду від 11.10.2019 року, надійшла відповідь від РСЦ МВС в Одеській області №31/15-6334 від 13.11.2019 року, з якої вбачається про те, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] було перереєстровано в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області з громадянина [PERSON] на іншого власника (арк.сп.38). 24.03.2020 року до суду, на виконання ухвали суду від 04.02.2020 року, надійшла відповідь №31/15-1665 від 19.03.2020 року встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру ТЗ, 23.10.2019 року в територіальному сервісному центрі №5141 транспортний засіб марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] , перереєстрований на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного ТСЦ №5141/2019/1733884, доручення продавця серія НОВ №251738 від 23.10.2019, виданого приватним нотаріусом Хімченко Р.О. Відомості щодо дозволу гр. [PERSON] на продаж транспортного засобу «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] в РСЦ МВС відсутня (арк.сп.77). Відповідно до Висновку про оцінку вартості колісного транспортного засобу № 499/09-21 від 27.09.2021 року ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] становить 244\~444,50 грн. (арк.спр.156-171). Згідно\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, вищевказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі\~ст. 69 СК України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Зазначений поділ означає припинення щодо цього майна права спільної сумісної власності та виникнення правового режиму права спільної часткової власності. Згідно зі\~ст. 63 СК України,\~ст. 369 ЦК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Нездійснення одним з подружжя права спільної сумісної власності не припиняє його права на подружнє майно. Відповідно до\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно\~ст. 71 ч.1 СК України\~майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності може бути здійснено у порядку передбаченому\~ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. На підставі п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60.\~69 СК, ч. З\~ст. 368 ЦК). Як вбачається із змісту правової позицій викладеної у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 61-36178св18, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15: «норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі: грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). \~ \~ \~ \~При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved