Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

В січні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Орловська В.А. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення, на підставі ст. ст. 202, 207, 526, 549, 625, 638, 639, 640, 1046, 047, 1049 ЦК України, боргу відповідно до розписки про отримання грошових коштів від 14.06.2021 року, в розмірі 149 876,31 грн., з них 83 908,00 грн. (сума боргу) + 25 214,31 (інфляційне збільшення) + 3 772,41 (3% річних) + 36 981,59 грн. (НБУ * 2), та судових витрат: судовий збір у розмірі 1498,76 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.. Позов мотивовано тим, що 14 червня 2021 року в м. Києві між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 83 908.00 грн.. Відповідно до укладеного письмового договору позики у вигляді Розписки, зазначені грошові кошти відповідач зобовязується повернути в строк до 17.06.2021 року. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується Розпискою, які відповідач склав власноруч, без жодного фізичного та психологічного тиску на нього, про що є відповідний запис в ній. На 14.12.2022 року відповідач не повернув позивачу взяті в борг грошові кошти в розмірі 83 908,00 грн., уникає зустрічі з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки та не виконує свої зобовязання за договором позики. В розписці відповідач зазначив, що у разі прострочення платежу, згоден відшкодувати : пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день не виконання зобовязань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України визначає в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України. Сума боргу 83 908,00 грн.. Період прострочення грошового зобовязання з 17/06/2021 по 15/12/2022, всього 547 грн.. Інфляційні витрати розраховано за формулою ІІС = (ІІ1 : 100) х (ІІ2 : 100) х (ІІ3 : 100) х ... (ІІZ : 100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення, та період заборгованості з 17/06/2021 до 15/12/2022 (липень 2021 індекс інфляції 100,10; серпень 2021 індекс інфляції 99,80; вересень 2021 індекс інфляції 100,20; жовтень 2021 індекс інфляції 100,90; листопад 2021 індекс інфляції 100,80; грудень 2021 індекс інфляції 100,60; січень 2022 індекс інфляції 101,30; лютий 2022 індекс інфляції 101,60; березень 2022 індекс інфляції 104,50; квітень 2022 індекс інфляції 103,10; травень 2022 індекс інфляції 102,70; червень 2022 індекс інфляції 103,10; липень 2022 індекс інфляції 100,70; серпень 2022 індекс інфляції 101,10; вересень 2022 індекс інфляції 101,90; жовтень 2022 індекс інфляції 102,50; листопад 2022 індекс інфляції 100,70). Останній період ІІс (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х (103,10 : 100) х (100,70 : 100) х (101,10 : 100) х (101,90 : 100) х (102,50 : 100) х (100,70 : 100) = 1.30049945. Інфляційне збільшення : 83 908,00 х 1.30049945 - 83 908,00 = 25 214,31 грн.. Розрахунок 3 % річних здійсюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобовязання з 17/06/2021 до 15/12/2022, кількість днів у періоді 547 (83 908, 00 х № 5 х 547 : 365 : 100 = 3 772,41 грн.). Всього штрафних санкцій: 3 772,41 грн.. Подвійна облікова ставка. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. Період 17/06/2021 - 15/12/2022 всього штрафних санкцій 36 981,59 грн.. Загальна заборгованість, період прострочення грошового зобовязання 547 днів (83 908,00 (сума боргу) + 25 214,31 (інфляційне збільшення) + 3 772,41 (3% річних) + 36 981,59 грн. (НБУ*2) = 149 876,32 грн.. Додатково, відповідно до договору позики (укладеного у вигляді Розписки), у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, відповідач зобовязується сплатти штраф в десятикратному розмірі від суми боргу 83 908 грн.*10 = 839 080 грн.. 01.02.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження, та призначена дата судового засідання на 24 лютого 2023 року, яке відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] , надійшла телефонограма повідомив про неможливість прибуття до судового засідання, в звязку з зайнятістю по роботі (волонтерство) в м. Києві. В судове засідання на 17.05.2023 учасники справи не з`явилися, про час та місце судового розгляду даної справи повідомлені належно, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, що підтверджено матеріалами цивільної справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Орловська В.А. клопотала про розгляд матеріалів справи без її участі як представника позивача та позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просила керуватись при винесенні рішення наявними матеріалами в справі, з долученням оригіналу розписки від 14.06.2021 року, що була надана [PERSON] від [PERSON] , як доказ отримання коштів. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, без повідомлення прични. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що свідчить відстеження рекомендованого листа № 1950203146096 про вручення судової повістки - 21.04.2023 члену сімї. Попередньо, 27.02.2023 року в суді зареєстровано клопотання про перенесення розгляду справи на травень, в звязку з неможливістю залучення свідків, так як всі вони наразі мобілізовані в ЗСУ, є учасниками бойових дій та волонтерами. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надавав. Інших клопотань (заяв) не надходило. Підстав для відкладення (перенесення) судового засідання не вбачається. Крім того, згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). З урахуванням наведеного та положень статті 223 ЦПК України, за відсутності підстав для відкладення (перенесення) судового засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, судове рішення. Розгляд справи відбувається за відсутності учасників судового процесу. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з частиною 2 статті 247 ЦПК України. Так, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину. Судом встановлено, що згідно розписки від 14.06.2021 року, яка подана до суду в оригіналі, [PERSON] (відповідач) отримав в борг від [PERSON] (позивач) кошти в розмірі 83 908,00 грн., які зобов`язувався повернути до 17.06.2021 року. Також в розписці зазначено, що в разі порушення зобов`язання в частині повернення кожної окремої суми коштів та/або повернення всієї суми до кінцевої дати, [PERSON] , зобов`язується додатково сплатити суму неустойки, а саме: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожень день невиконання зобов`язань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України визначає в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України. Також, передбачено сплату додатково штрафу у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, та простроченням з виконання зобов`язання є не здійснення повернення всієї суми коштів в розмірі 83 908,00 грн. до 17.06.2021 року. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово "позика", адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 08.04.2021 року у справі № 500/1755/17. В частині 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/11388/17 провадження № 61-12383св19 зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. В розписці від 14.06.2021 року прописано, що підписуючи дану Розписку [PERSON] засвідчує факт отримання грошових коштів в розмірі 83 908,00 грн. на строк кінцевого погашення до 17.06.2021 року, відсутність будь-яких фактичних обставин, що впливають на його волю та волевиявлення при підписанні даної Розписки та отримання вищевказаної грошової суми. Як вказує позивач [PERSON] в обґрунтування позову, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання станом на дату подачі позову не виконав, суму основного боргу в обумовлений сторонами строк до 17.07.2021 року не повернув. Відомостей про повернення відповідачем позивачу боргу матеріали справи не містять. Статті 526, 530, 598, 599 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Та, оскільки зобов`язання за договором позики є грошовим, то у зв`язку зі простроченням виконання відповідачем такого зобов`язання, позивач вправі ставити питання про стягнення з відповідача сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 464/3790/16-ц. Всупереч положенням статтей 12, 81 ЦПК України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що грошові кошти не були ним отримані від позивача, тоді як розписка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частина 8 статті 178 ЦПК України визнаачє, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] відзив на позов про стягнення боргу за договором позики, не надав. На час прийняття судом рішення, позивач суму боргу не змінив та відомості про сплату коштів відповідачем відсутні. Відповідно до пункту 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" № 14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" правовими наслідками порушення грошового зобовязання, тобто зобовязання сплатити грошів, є обовязок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. За нормами статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У справі "Ващенко проти України" (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, Європейського суду з прав людини, зазначив, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є уповноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд приймає розрахунок наданий представником позивача, а саме щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 149 876,31 грн. загальної заборгованості, період прострочення грошового зобовязання 547 днів (83 908,00 (сума боргу) + 25 214,31 (інфляційне збільшення) + 3 772,41 (3% річних) + 36 981,59 грн. (НБУ*2). В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе згідно розписки від 14.06.2021 року зобов`язання, а тому порушене право позивача підлягає захисту судом, та суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування позовних вимог достатнім. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, зобовязань згідно договору позики (Розписка) від 14.06.2021 року, зобовязаний сплатити [PERSON] , позивачу в справі, суму боргу в розмірі 149 876,31 грн., так як позовні вимоги законні та обґрунтовані. Судові витрати позивача, що понесені під час розгляду справи в суді, в силу ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню, та стягненню з відповідача, а саме, сплачений судовий збір в розмірі 1498,76 грн. та витрати на правову юридичну допомогу в сумі 3000,00 грн., які підтверджені документально. На підставі викладеного та

Outcome: approved