Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Співвласниками даного житла, окрім неї, станом на 29.12.2012 року, були: мати позивача - [PERSON] та батько позивача - [PERSON] . У 2002 році [PERSON] розлучився з її матір`ю, сім`я почала проживати окремо. Правовстановлюючі документи залишились у [PERSON] . 19.02.2021 року [PERSON] подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. З цього часу, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Оскільки її пропозиції у мирному вирішенні спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення [PERSON] відповіла відмовою, 18.07.2022 року нею було направлено заяву до [PERSON] з вимогою надати ключі від вхідних дверей спірної квартири для можливості користуватися своєю власністю, однак відповіді вона не отримала. На даний час спірна квартира перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки квартири у кожного. Обмеження доступу до квартири порушує її право на користування своїм майном. [PERSON] просить вселити її в квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . ( Т. 1 а.с. 2-3) Крім того, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. Позов обґрунтувала тим, що 19.02.2021 року вітчим [PERSON] подарував їй 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Співвласниками 1/3 частини вищевказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] .. У подальшому вона пропонувала неодноразово [PERSON] купити в неї 1/3 частини даної квартири. Дані неодноразові пропозиції були направлені на Viber [PERSON] .. Як зазначає [PERSON] в своєму позові, що після смерті [PERSON] сторони не дійшли згоди щодо можливості викупу часток один в одного, що також підтверджує щодо неможливості вирішення спору добровільно. Вказує, що проживання в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] є не можливим, оскільки при кожній зустрічі з [PERSON] та [PERSON] виникають конфлікти, щодо користуванню даною квартирою. Згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 18.10.2022 року вбачається, що загальна вартість майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить - 355 325 грн.16 коп. Отже вартість 1/3 частини квартири становить - 118 441 грн. 72 коп., яка буде компенсована [PERSON] .. [PERSON] не має іншого житлового приміщення, окрім 1/3 частини спірної квартири, яке б належало їй на праві власності, тому дане майно є її єдиним. Зазначає, що у [PERSON] є інше житлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в якому вона і проживає, тому припинення права власності на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам. Крім того зазначає, що спірна квартира, є неподільною річчю, знаходиться у спільній частковій власності сторін, спільне володіння і користування якою є неможливим, тому вирішення даного спору, саме шляхом виділу і виплати грошової компенсації належної [PERSON] частки квартири не буде порушувати та обмежувати права й інтереси останньої та буде відповідати інтересам усіх сторін по справі. Окрім того вона сплачує комунальні послуги за всю квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У зв`язку із вищезазначеним [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом порушених прав шляхом припинення 1/3 частини квартири [ADDRESS] та сплатити на користь [PERSON] грошової компенсацію у розмірі - 118 441 грн. 72 коп. та визнання за собою права власності. [PERSON] прохає суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 118 441 грн. 72 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . (Т. 1 а.с. 91-96) Також до суду з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Співвласниками даного житла, згідно даних БТІ, станом на 29.12.2012 року, були: її донька - [PERSON] та її колишній чоловік - [PERSON] . У 2002 році вона розлучилась з [PERSON] і вона разом з донькою були змушені виїхати зі спірної квартири в зв`язку наявними непорозуміннями із колишнім чоловіком. Правовстановлюючі документи та ключі від спірної квартири залишились у [PERSON] . З моменту виїзду із своєї квартири у неї та її доньки була відсутня можливість користування нею. 19.02.2021 року [PERSON] подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер. На даний час спірна квартира перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки квартири у кожного. З 2021 року, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Пропозиції її та її доньки щодо мирного вирішення спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення [PERSON] відповіла відмовою. Продавати свою частину [PERSON] не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу [PERSON] готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. [PERSON] взагалі не допускає [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії [PERSON] у правоохоронних органах. Проживання співвласників в одній квартирі є неможливим, адже [PERSON] взагалі не допускає інших співвласників до користування спірним майном. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т. 2 а.с. 24), [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] стягнувши з [PERSON] - 59 220 грн. 86 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі договору дарування 1/3 частки квартири, серія та номер 270, виданий 19.02.2021, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. (Т. 1 а.с. 196-198) Крім того, 23.12.2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Співвласниками даного житла станом на 29.12.2012 року, були: її мати - [PERSON] та її батько - [PERSON] . У 2002 році [PERSON] розлучився з її матір`ю, сім`я почала проживати окремо. Правовстановлюючі документи залишились у [PERSON] . 19.02.2021 року [PERSON] подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер. На даний час дана квартира перебуває у власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки квартири у кожного. З 2021 року, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Пропозиції [PERSON] та її матері щодо мирного вирішення спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення [PERSON] відповіла відмовою. Продавати свою частину вона не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу [PERSON] готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. [PERSON] взагалі не допускає [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії [PERSON] у правоохоронних органах. Проживання співвласників в одній квартирі є неможливим, адже [PERSON] взагалі не допускає інших співвласників до користування спірним майном. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т. 2 а.с. 141), [PERSON] просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , стягнувши з [PERSON] - 59 220 грн. 86 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . (Т. 2 а.с. 45-47) У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримав, прохав їх задовольнити. Зазначив, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає та не користується нею. Проживає та зареєстрована в м. Києві. Шкоди від припинення права власності на частку майна для неї не буде. Спільне проживання в квартирі є неможливим. Що стосується позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення в судових дебатах поклався на розсуд суду. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності прохав відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримала, прохала його задовольнити. В задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення прохала відмовити, оскільки [PERSON] в спірній квартирі не проживає, а отже не може чинити [PERSON] перешкод у користуванні даною квартирою. [PERSON] не надано доказів щодо завдання їй перешкод в користуванні даною квартирою. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності не визнала та прохала в їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримала, наполягала на їх задоволенні. Прохала в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовити. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності прохала задовольнити. Зазначила, що ключів від спірної квартири немає, вхідні двері та замок замінені. На адресу суду 01.11.2022 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення згідно якого зазначено, що [PERSON] в позовних вимогах посилається на те, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користування 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, однак позивачем не надано до матеріалів справи, жодного належного та допустимого доказу, що [PERSON] чинить позивачу перешкоди в користуванні її власністю. Крім того, [PERSON] зазначає, що [PERSON] змінила замки в вищевказаній квартирі, але доказів цьому не надала. Позивач просить вселити її в 1/3 частину спірної квартири, але не зазначає, яка саме частка в квартирі їй належить для її вселення. [PERSON] не сплачує та не сплачувала комунальні послуги за свою 1/3 частку квартири, оскільки всі комунальні послуг сплачує, саме [PERSON] . Прохала відмовити в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. (Т. 1 а.с. 65-69) 18.11.2022 року представником [PERSON] - [PERSON] надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, у якій вказував на [PERSON] взагалі не допускає [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії [PERSON] у правоохоронних органах. [PERSON] не мала змоги підтвердити зміну замків, адже у неї не було ключів від квартири, при виїзді із спірної квартири і правовстановлюючі документи і ключі залишились у її батька. Крім того вказує на те, що [PERSON] не могла визначити до якої саме її частки вселити, адже частки у спірній квартирі не визначено і вона перебуває у спільній сумісній власності. (Т. 1 а.с. 141). 18.11.2022 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності згідно якого зазначено, що з часу смерті [PERSON] 13.07.2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного спірної квартири. Продавати свою частину [PERSON] не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу [PERSON] готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. Вказує, що [PERSON] взагалі не допускає [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Маніпуляцією є твердження [PERSON] , щодо неподільності спірної квартири, адже в справі відсутній висновок щодо неможливості поділу та виділу часток квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що [PERSON] також не мас іншого житла у власності окрім частини спірної квартири. Твердження [PERSON] про те, що припинення права власності та грошова компенсація належної [PERSON] частки не буде порушувати та обмежувати права та інтереси останньої та буде відповідати інтересам усіх сторін по справі є надуманим та маніпулятивним. Така позиція вигідна лише для [PERSON] , адже при такому вирішенні справи вона не сплачує реальну ціну частки квартири та отримує її у власність. В зв`язку з тим, що [PERSON] самостійно користується спірним житлом, відповідно доступу до рахунків щодо сплати комунальних послуг, ні [PERSON] , ні [PERSON] не мають. [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг виключно тих, що використовувала сама. Вважає позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності надуманим та безпідставним, а тому прохає в його задоволенні відмовити в повному обсязі. (Т.1 а.с. 150-151) 22.11.2022 року представник [PERSON] - [PERSON] скористалась своїм правом та надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких остання прохала відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. (Т.1 а.с. 160-162) 25.11.2022 року представником [PERSON] - [PERSON] до суду подано відповідь на відзив по позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якій зазначено, що [PERSON] повідомляє суд, що [PERSON] взагалі не допускає її та [PERSON] до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії позивача за зустрічним позовом у правоохоронних органах. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] не надано до матеріалів справи, жодного належного та допустимого доказу, що відповідач [PERSON] не допускає до спірної квартири [PERSON] . Тобто, вона не надала до матеріалів справи доказів того, що [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні квартирою. Крім того, не зрозуміло яким чином правоохоронні органи повинні реєструвати факт протиправних дій [PERSON] , оскільки вона їх не вчиняла. [PERSON] вказує, що в неї відсутнє майно, окрім 1/3 частину спірної квартири, про що надає Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11 2022 року. Палій зазначає, що повноцінне функціонування системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в порядку визначеному Законом, розпочався з 1 січня 2012 року. Тобто [PERSON] могла зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно до 2012 року в БТІ. Також, [PERSON] у відзиві зазначає, що компенсація вартості майна, вигідно тільки для [PERSON] , адже при такому вирішенні вона не сплачує реальну ціну частки квартири та отримає її у власність. Однак сума компенсації вартості 1/3 частину спірної квартири не є надуманою, оскільки ринкова вартість майна була визначена фондом державного майна України а не нею особисто. Вказує, що якщо сторона заперечує, щодо дійсної вартості 1/3 частину квартири [ADDRESS] вона має право заявити клопотання про призначення судом експертизи, щодо ринкової вартості майна. На позовних вимогах [PERSON] наполягала та прохала їх задовольнити. (Т. 1 а.с. 171-174) 27.01.2023 року представником [PERSON] - [PERSON] до суду надіслано відзив на позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якому зазначено, що [PERSON] вказує, що з 2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного, але жодним належним та допустимим доказом суду не надано. [PERSON] не надано до позовної заяви доказу щодо пропозиції відповідачу на яку вона відповіла відмовою щодо викупу у них часток. [PERSON] на підтвердження позовних вимог про припинення права власності обґрунтовує їх тим, що [PERSON] не надає доступ до житлового приміщення, що не стосується предмету спору взагалі. Крім того до матеріалів справи не надано доказу, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а її слова є виключно припущенням, оскільки не підтверджені жодним доказом. [PERSON] в позові наголошує на заниженні суми компенсації [PERSON] , а сама натомість визначила ринкову вартість 1/3 частини спірної квартири у розмірі - 59 220,86 грн. з якою [PERSON] не погоджується, оскільки не відповідає ринковій вартості частки кватири. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості зазначена загальна вартість спірного майна у розмірі 355 325,16 грн., тобто 1/3 частка має становити - 118 441,72 грн., а не як визначила [PERSON] у розмірі - 59 220 грн. 86 коп. Тобто [PERSON] занизила ринкову вартість компенсації [PERSON] та не доплатила судовий збір. [PERSON] зазначає у позові, що [PERSON] не допускає до спірної квартири її та [PERSON] , для того, щоб зафіксувати протиправні дії [PERSON] у правоохоронних органах. Вказує, що [PERSON] не чинить жодних перешкод ні [PERSON] ні [PERSON] , щодо користування спірним майном, оскільки в спірній квартирі вона не проживає, а проживає за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . [PERSON] просить суд визнати за нею 1/6 частину спірної квартири, але не зрозуміло, яка підстава визнання за нею 1/6 частини квартири, оскільки [PERSON] вже є співвласником 1/3 частини і тому не може просити суд визнати за нею 1/6 частини, тому що їй вже належить на праві власності 1/3 частка квартири. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності на майно особи частка якої їй вже належить, тобто буде подвійна реєстрація права власності за [PERSON] на 1/3 частки квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . Прохає в задоволенні позову [PERSON] відмовити. (Т.2 а.с. 10-16) 31.01.2023 року представник [PERSON] - [PERSON] надала суду відповідь на відзив за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, згідно якої у відзиві [PERSON] вказує на те, що остання не розуміє змісту позовної вимоги «визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового приміщення». Дане твердження є відмовою визнавати очевидні факти та безальтернативні логічні взаємозв`язки, а саме - якщо в позовній вимозі ідеться про позбавлення права власності на конкретну частку та грошову компенсацію, то єдиним наслідком задоволення цієї вимоги є перехід саме цієї частки у власність позивача. Прохає задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. (Т. 2 а.с. 23) 03.02.2023 року представник [PERSON] - [PERSON] скористалась своїм правом та надіслала до суду заперечення на відзив та на заяву про уточнення позовних вимог [PERSON] по справі [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. (Т. 2 а.с. 30-35) 06.02.2023 року представником [PERSON] - [PERSON] до суду надіслано відзив на позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якому зазначено, що [PERSON] вказує, що з 2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного, але жодним належним та допустимим доказом суду не надано. [PERSON] не надано до позовної заяви доказу щодо пропозиції відповідачу на яку вона відповіла відмовою щодо викупу у них часток. [PERSON] на підтвердження позовних вимог про припинення права власності обґрунтовує їх тим, що [PERSON] не надає доступ до житлового приміщення, що не стосується предмету спору взагалі. Крім того до матеріалів справи не надано доказу, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а її слова є виключно припущенням, оскільки не підтверджені жодним доказом. [PERSON] в позові наголошує на заниженні суми компенсації [PERSON] , а сама натомість визначила ринкову вартість 1/3 частини спірної квартири у розмірі - 59 220,86 грн. з якою [PERSON] не погоджується, оскільки не відповідає ринковій вартості частки кватири. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості зазначена загальна вартість спірного майна у розмірі 355 325,16 грн., тобто 1/3 частка має становити - 118 441,72 грн., а не як визначила [PERSON] у розмірі - 59 220 грн. 86 коп. Тобто [PERSON] занизила ринкову вартість компенсації [PERSON] та не доплатила судовий збір. [PERSON] зазначає у позові, що [PERSON] не допускає до спірної квартири її та [PERSON] , для того, щоб зафіксувати протиправні дії [PERSON] у правоохоронних органах. Вказує, що [PERSON] не чинить жодних перешкод ні [PERSON] , ні [PERSON] , щодо користування спірним майном, оскільки в спірній квартирі вона не проживає, а проживає за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . [PERSON] просить суд визнати за нею 1/6 частину спірної квартири, але не зрозуміло, яка підстава визнання за нею 1/6 частини квартири, оскільки [PERSON] вже є співвласником 1/3 частини і тому не може просити суд визнати за нею 1/6 частини, тому що їй вже належить на праві власності 1/3 частка квартири. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності на майно особи частка якої їй вже належить, тобто буде подвійна реєстрація права власності за [PERSON] на 1/3 частки квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] просять припинити кожен з них право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири та за собою кожен право власності на 1/3 частку квартири, що унеможливлює суд прийняти рішення суду, щодо задоволення позовних вимог, оскільки не можна припинити двічі право власності однієї й тієї особи, а тим паче визнати за двома іншими особами право власності на одне майно, різним особам, що не передбачено жодним чинним законодавством України. Прохає в задоволенні позову [PERSON] відмовити. (Т.2 а.с. 86-92) Заслухавши сторони, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] 07.05.2011 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на Супряга. (Т.1 а.с. 5) Відповідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.11.1994 року органом приватизації виконавчого комітету м. Лубни посвідчено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . (Т. 1 а.с. 152) Згідно листа КП «Лубенське МБТІ» №62 від 23.05.2022 року станом на 29.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т. 1 а.с. 6) Відповідно Договору Дарування 1/3 частки квартири серії [NUMBER] від 19.02.2021 року [PERSON] належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] , подарував [PERSON] (Т. 1 а.с. 103) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2021 року (Т. 1 а.с. 8) Згідно Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.07.2022 року №304740616, зазначено, що 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору дарування, серія та номер 270, виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В. (Т. 1 а.с. 7) Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245146547 від 19.02.2021 року (Т. 1 а.с. 104) [PERSON] 18.07.2022 року зверталась із заявою до [PERSON] з проханням не чинити перешкод їй у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Прохала надати їй ключі від вхідних дверей даної квартири. (Т. 1 а.с. 9) Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.10.2022 року оціночна вартість об`єкта, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить - 355325,16 грн. (Т. 1 а.с. 110-111) Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, доказами у справі на підтвердження наявності перешкод у користуванні майном, що належить особі на праві власності, зокрема у його вселенні до спірного житлового приміщення можуть бути: акти про не допуск до належного особі на праві власності майна, звернення до правоохоронних органів, пояснення осіб, які можуть підтвердити ті чи інші обставини, які мають значення для вирішення справи, показання свідків тощо. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06.04.2020 року у справі №754/14843/16. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ст. 16 ЦК України) Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. (ст. 150 ЖК України) Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , їх частки становлять 1/3 кожного. Сторони у спірній квартирі не проживають. На підтвердження позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення не надано суду доказів, які б підтверджували порушення з боку [PERSON] правил співжиття, оскільки як [PERSON] , так і [PERSON] , зазначили, що у спірній квартирі вони не проживають. Відтак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що [PERSON] проживає у спірній квартирі, а відповідно і чинить перешкоди [PERSON] у користування даним житлом, чи чинить їх будь-яким іншим способом.. Таким чином, [PERSON] не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, порушення її прав та інтересів, що потребують захисту. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. Щодо позовних вимог учасників справи про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. (ст. 41 Конституції України). Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Однак учасниками справи не доведено належними та допустимими доказами, що спільне володіння та користування майном є неможливим. Наявність у сторін на праві власності іншого житла не є підставою для твердження, що припинення права власності на спірну квартиру не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сім`ї. Крім того, судом встановлено, що сторони по справі мають право власності на рівні частини квартири [ADDRESS] та не проживають у даній квартирі. Отже, сторонами не доведено умови, за яких є можливим примусове припинення права співвласників на частку відповідно до статті 365 ЦК України, а також того, що таке втручання у право власності є виправданим відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позовів, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені учасниками справи у вигляді судового збору суд залишає за сторонами. Крім того, з метою компенсації вартості зазначеної частки квартири, учасниками справи на депозитний рахунок суду було внесено грошові кошти, а саме [PERSON] в розмірі 59220,90 грн., [PERSON] в розмірі 118441,80 грн., [PERSON] в розмірі 59220,90 грн. (Т. 2 а.с. 138, 178, 2 відповідно). Депозитний рахунок суду не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум, кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Враховуючи, що у задоволенні позовів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено, то кошти, які були зараховані на депозитний рахунок суду як вартість 1/3 частини спірної квартири, підлягають поверненню сторонам.

Outcome: dismissed