Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

24 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилалася на те, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 28 липня 2014 року. На виконання зазначеного рішення був виданий виконавчий лист, на підставі якого Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 15 січня 2015 року, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання та має заборгованість зі сплати аліментів, а розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2014 року до 01 жовтня 2022 року становить 995 638,74 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, що не перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, а саме 106 434,06 грн. Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та представник відповідача у судових засіданнях, кожен окремо, позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідачем 03 квітня 2023 року сплачено заборгованість з аліментів у повному розмірі, 10 квітня 2023 року сплачено штраф у розмірі, визначеному державним виконавцем у постанові, який у подальшому відповідно до законодавства буде перерахований на користь стягувача. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення сторін і представника відповідача, дослідивши наявні письмові докази, дійшов такого. Установлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року у цивільній справі № 183/4976/14 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 28 липня 2014 року і вирішено питання стосовно судових витрат. На виконання зазначеного рішення був виданий виконавчий лист, на підставі якого Новомосковським ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 15 січня 2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем вищезазначеного відділу державної виконавчої служби Корсак І. В., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з рішенням суду № 183/4976/14 від 11 листопада 2014 року, станом на 01 жовтня 2022 року складає 106 434,06 грн. 10 квітня 2023 року у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у ВП № [NUMBER] державним виконавцем Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гулак А. С. винесено постанову про накладення на боржника [PERSON] штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме у розмірі 61 107,53 грн. 03 квітня 2023 року відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за аліментами у розмірі 124 000 грн., станом на 12 квітня 2023 року заборгованість за аліментами відсутня, зазначені обставини підтверджуються квитанцією, наданою відповідачем у засвідченій копії, та розрахунком заборгованості за аліментами станом від 12 квітня 2023 року вих. № 33977/9. 10 квітня 2023 року відповідачем [PERSON] сплачено 61 107,53 грн. штрафу відповідно до постанови державного виконавця від 10 квітня 2023 року, що підтверджуються квитанцією, наданою відповідачем у засвідченій копії. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з частиною третьою, четвертою статті 71 вищеназваного Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. У частині восьмій статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Статтею 549 ЦК України установлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%. Позивачем був проведений розрахунок суми пені, який розрахований за формулою: ?Р=(А1*1%-Q1)+(А2*1%*Q2)+…(An*1%*Qn), де: ?Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць, з якого вбачається, що розмір пені за період з липня 2014 року до 01 жовтня 2022 року склав 995 638,74 грн., з яким суд погоджується. При цьому згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100 % заборгованості зі сплати аліментів на дитину, тобто не більше 106 434,06 грн., і з урахуванням сплаченого відповідачем відповідно до положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» штрафу у розмірі 61 107,53 грн., що має бути перерахований стягувачу, відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 45 326,53 грн. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial