Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та повага, різних поглядів на життя, що призводило до сварок та неможливості подальшого проживання однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, тому шлюб носить формальний характер. Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрите провадження у справі. 01.06.2023 відповідачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. У своїй заяві відповідачка просила залишити їй прізвище [PERSON] . 05.06.2023 позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. В заяві позивач зазначив, що фактичні шлюбні відносини припинено у травні 2022 року, судові витрати просив залишити за ним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, позивач і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2010 року. В шлюбі у подружжя народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2022 року, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та повага, різних поглядів на життя, що призводило до сварок та неможливості подальшого проживання однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, тому шлюб носить формальний характер та перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а подружжя не має намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що сім`я [PERSON] та [PERSON] розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві від 01.06.2023 просила про залишення їй прізвища - [PERSON] . Позивач просив судові витрати віднести за його рахунок.

Outcome: approved