Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, який просить стягнути з відповідача на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зайво виплачену суддівську винагороду за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року в загальному розмірі 36088,09 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що Указом Президента України від 29.09.2016 №425/20-16 «Про призначення та звільнення суддів» [PERSON] відповідно до статті 127 та частини першої статті 128 Конституції України призначено на посаду судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області строком на п`ять років. Протягом строку, на який було призначено відповідача на посаду судді, суддівська винагорода виплачувалась у повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, в тому числі із урахуванням положень частини четвертої статті 135 Закону щодо застосування регіонального коефіцієнта, адже місто Маріуполь, в якому розташований Жовтневий районний суд м. Маріуполя, має кількість населення, що перевищує сто тисяч осіб. Разом з\~тим,\~з вересня\~2021\~року після\~спливу строку,\~на який\~відповідача було\~призначено на\~посаду судді,\~та припинення\~здійснення ним\~правосуддя,\~територіальне управління,\~обраховуючи розмір\~суддівської винагороди,\~помилково нарахувало\~ [PERSON] \~розмір регіонального\~коефіцієнта,\~у зв`язку\~з чим\~з вересня\~2021\~року по\~лютий 2022\~року йому\~виплачено зайву\~суму регіонального\~коефіцієнта в\~розмірі 36088,09\~грн.\~(нараховано\~44829,93\~грн..\~податок 19.5%\~-\~8741,84\~грн.). Згідно доповідній записці начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Донецькій області від 05.08.2022р. зазначені помилки при обчисленні розміру суддівської винагороди відповідача були виявлені у серпні 2022 року внаслідок внутрішньої перевірки та сталися на стадії обрахунку розміру суддівської винагороди відповідача при введенні даних до програми, яка обчислює заробітну плату. Листом від 09.08.2022 територіальне управління ДСА України в Донецькій області з метою досудового врегулювання питання повернення помилково виплачених коштів запропонувало відповідачеві надати до управління письмову заяву на відрахування з його поточної суддівської винагороди відповідних сум для погашення виниклої внаслідок неправильного обчислення суддівської винагороди заборгованості. Між тим по закінченню місячного строку з моменту направлення листа від 09.08.2022 р. відповідач такої заяви не надав і добровільно зайво виплачену суддівську винагороду до бюджету не повернув, у зв`язку з чим ТУ ДСА вимушене вирішувати питання повернення бюджетних коштів в судовому порядку. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 01 лютого 203 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд (а.с.31). Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.36). Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.37). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 151 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон) Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Статтею 154 Закону встановлено, що територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальні управління Державної судової адміністрації України здійснюють свою діяльність відповідно до положення про них. що затверджується Головою Державної судової адміністрації України на підставі типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України. Пунктом 3\~Положення про\~територіальне управління\~Державної судової\~адміністрації України\~в Донецькій\~області,\~затвердженого Головою\~Державної судової\~адміністрації України\~25.09.2015\~(надалі\~-\~Положення),\~передбачено,\~що основним\~завданням ТУ\~ДСА України\~в Донецькій\~області є\~організаційне забезпечення\~діяльності місцевих\~судів Донецької\~області та\~фінансове забезпечення\~місцевих загальних\~судів Донецької\~області з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду. Згідно пункту 4.29 Положення до повноважень ТУ ДСА України в Донецькій області віднесено забезпечення здійснення представництва в установленому законодавством порядку інтересів ТУ ДСА України в Донецькій області та ДСА України в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях, веде претензійно-позовну роботу. Статтею 146 Закону визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає: окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів: гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів. Відповідно до статті 148 Закону фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності: вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування. Національної школи суддів України. Служби судової охорони та Державної судової адміністрації У країни. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Контроль за додержанням вимог Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно статті 149 Закону суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік. у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Пунктом 4-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня у системі Державної судової адміністрації України у межах загального обсягу бюджетних призначень за відповідною бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами державного бюджету здійснюється Державною судовою адміністрацією України. Крім того статтею 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетнихасигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Отже ТУ ДСА України в Донецькій області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснює лише за наявності відповідного бюджетного призначення та в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, а також несе відповідальність за цільове та законне витрачання бюджетних коштів. Статтею 135 Закону встановлено, що суддівська винагорода регулюється Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років: перебування на адміністративній посаді в суді: науковий ступінь: роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 1.2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб: 1.25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. Крім того частиною 10 статті 135 Закону визначено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Указом Президента України від 29.09.2016 №425/20-16 «Про призначення та звільнення суддів» [PERSON] відповідно до статті 127 та частини першої статті 128 Конституції України призначено на посаду судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області строком на п`ять років. Протягом строку, на який було призначено [PERSON] на посаду судді, суддівська винагорода виплачувалась у повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, в тому числі із урахуванням положень частини четвертої статті 135 Закону щодо застосування регіонального коефіцієнта, адже місто Маріуполь, в якому розташований Жовтневий районний суд м. Маріуполя, має кількість населення, що перевищує сто тисяч осіб. Разом з тим, з вересня 2021 року після спливу строку, на який [PERSON] було призначено на посаду судді, та припинення здійснення ним правосуддя, територіальне управління, обраховуючи розмір суддівської винагороди, помилково нарахувало [PERSON] розмір регіонального коефіцієнта, у зв`язку з чим з вересня 2021 року по лютий 2022 року йому виплачено зайву суму регіонального коефіцієнта в розмірі 36088,09 грн. (нараховано 44829,93 грн., податок 19,5% - 8741,84 грн.). Статтями 127, 128 Кодексу законів про працю України передбачено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця, зокрема, для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Згідно доповідній записці начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку\~та звітності\~ТУ ДСА\~України в\~Донецькій області\~від 05.08.2022\~року зазначені\~помилки при\~обчисленні розміру\~суддівської винагороди\~відповідача були\~виявлені у серпні 2022 року внаслідок внутрішньої перевірки та сталися на стадії обрахунку розміру суддівської винагороди відповідача при введенні даних до програми, яка обчислює заробітну плату. Листом від 09.08.2022 року територіальне управління ДСА України в Донецькій області з метою досудового врегулювання питання повернення помилково виплачених коштів запропонувало [PERSON] надати до управління письмову заяву на відрахування з його поточної суддівської винагороди відповідних сум для погашення виниклої внаслідок неправильного обчислення суддівської винагороди заборгованості. Між тим по закінченню місячного строку з моменту направлення листа від 09.08.2022 року [PERSON] такої заяви не надав і добровільно зайво виплачену суддівську винагороду до бюджету не повернув, у зв`язку з чим ТУ ДСА вимушене вирішувати питання повернення бюджетних коштів в судовому порядку. Відповідно до підпункту 1 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Таким чином в даному випадку внаслідок допущеної помилки при обрахуванні суддівської винагороди (помилка при введенні даних до програми обчислення заробітної плати) [PERSON] помилково нараховано регіональний коефіцієнт, тому має місце саме лічильна помилка, а не неправильне застосування законодавства або інше. Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї. пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, зважаючи на те, що виплата регіонального коефіцієнта відповідачеві сталась внаслідок лічильної (рахункової) помилки при обрахунку розміру суддівської винагороди, зайво виплачена сума суддівської винагороди в розмірі 36088,09 грн. яка не мала виплачуватись [PERSON] як судді, який з вересня 2021 року не здійснював правосуддя, підлягає стягненню на користь територіального управління ДСА України в Донецькій області. На підставі викладеного,

Outcome: approved