Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просили усунути їм як власникам суміжних земельних ділянок перешкоди у користуванні постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до цих ділянок, шляхом проведення демонтажу (знесення) частини паркану (огорожі), який встановлено, та шляхом перенесення (пересадження) на інше вільне місце зелених насаджень, а саме 3 (три) дерева «Туї» та інших, які висаджено (розміщено), на частині земельної ділянки, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0108, яка належить [PERSON] , в межах згідно схеми в додатках № 10, № 14, № 2 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018 у цивільній справі № 372/656/18; зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до їх ділянок через частину земельної ділянки, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0108. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що кожен з них є власниками трьох садиб, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ). Зокрема, починаючи з 16.03.2016 р. [PERSON] є власником садиби [ADDRESS] на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0103; [PERSON] з 28.11.2013 р. є власницею садиби [ADDRESS] , на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0029; [PERSON] з 29.12.2014 р. є власником садиби [ADDRESS] , на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0101. До листопада 2017 р. позивачі вільно та без будь-яких перешкод потрапляли до своїх садиб по асфальтованій дорозі, яка пролягає через дві земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:05:109:0107 та 3223155400:05:109:0108, що на праві власності належать відповідачу. Позивачі зазначали, що з листопада 2017 р. відповідач заборонив їм проходити та проїжджати транспортними засобами до їх садиб через ці свої земельні ділянки, з огляду на що в березні 2018 р. вони були змушені звернутись до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту. Також вказували, що їх садиби з усіх сторін виявились оточеними вказаним земельними ділянками відповідача. Як вказують позивачі, суд у цивільній справі № 372/656/18 позов повністю задовольнив та встановив на їх користь постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до їх садиб через частину земельної ділянки, що належить [PERSON] , в межах, що були визначені у висновку експерта. В позовній заяві позивачі зазначали, що після набрання рішенням суду у справі №372/656/18 законної сили відповідач вчинив їм додаткові перешкоди у користуванні земельним сервітутом, встановленим судом, а саме на межі між проходом і проїздом по шляху земельного сервітуту та дорогою загального користування по [ADDRESS] , відповідач встановив паркан та висадив зелені насадження (три дерева Туї), що відповідно унеможливлює їх фактичне користування цим земельним сервітутом. Оскільки звернення до відповідача у позасудовому порядку, а також до відділу державної виконавчої служби та до Голови Козинської селищної ради Гартіка В.В. із заявами та проханнями стосовно вирішення питання про усунення визначених перешкод жодних результатів не дали, позивачі просили суд постановити рішення про усунення таких перешкод у користуванні встановленим земельним сервітутом для проходу та проїзду до їх садиб. 05.09.2022 р. ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 29.11.2022 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення в яких позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, а також уточнили, ширину паркану частину якого необхідно демонтувати, а саме 6 м. 59 см.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволені з підстав викладених у відзиві. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 660, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею 250,9 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0443 га, кадастровий номер 3223155400:05:109:0103, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 4268, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею 308,1 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0948 га, кадастровий номер 3223155400:05:109:0029, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 3390, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею 250,2 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0449 га, кадастровий номер 3223155400:05:109:0101, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,349 га, кадастровий номер 3223155400:05:109:0108, розташована в смт Козин, Обухівського району, Київської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2018. Ці обставини також встановлені в рішенні Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18, зокрема, що позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належать суміжні земельні ділянки. При цьому, земельні ділянки позивачів з усіх сторін оточені ділянкою відповідача. Вказані обставини станом на день розгляду даної справи не змінились та не спростовані сторонами. Цим же судовим рішенням від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18 було задоволено позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , та встановлено: на користь [PERSON] як власника земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0103, площею 0,0374 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить [PERSON] , згідно схеми в додатках № 10 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 3/15, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0103, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-23,48м-5,69м-8,46м-8,48м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 10 до Висновку); на користь [PERSON] як власниці земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0029, площею 0,0948 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить [PERSON] , згідно схеми в додатках № 14 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/8, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0029, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 5,05м-6,59м-5,97м-13,86м-21,07м-6,18м-4,79м-10,11м-6,01м-26,66м (зображено на схемі в додатку № 14 до Висновку); на користь [PERSON] як власника земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0101, площею 0,0449 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером 3223155400:05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить [PERSON] , згідно схеми в додатках № 2 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/7, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером 3223155400:05:109:0101, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-6,5м-5,94м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 2 до Висновку). Постановою Київського апеляційного суду від 25.07.2019 р. та постановою Верховного Суду від 07.04.2021 р. зазначене рішення Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. по справі № 372/656/18 у наведеній частині залишено без змін. Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно ч. 2 ст. 402 Цивільного кодексу України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 100 Земельного кодексу України. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про державний земельний кадастр», відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр містить відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.04.2020 р., наявного у матеріалах справи, межі земельного сервітуту, встановленого рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. по справі №372/656/18 відносно земельної ділянки відповідача, кадастровий номер 3223155400:05:109:0108, були внесені до Державного земельного кадастру та зображені на кадастровому плані цієї земельної ділянки. За змістом ст.ст. 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі судового рішення державній реєстрації прав підлягають такі речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, як право користування (сервітут). Наявними у матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.04.2020 р. та від 28.04.2020 р. підтверджується проведення державної реєстрації земельного сервітуту за позивачами. Таким чином, позивачі у визначеному законом порядку набули (отримали) речове право на чуже майно, а саме право користування земельним сервітутом у спосіб, як це було встановлено судовим рішенням у справі № 372/656/18. Відтак, позивачі вчинили усіх визначених чинним законодавством України дій для державної реєстрації земельного сервітуту та законно очікували на фактичну можливість в подальшому користуватись цим земельним сервітутом у порядку і спосіб, як це було визначено судовим рішенням, та відомості про який було внесено до зазначених державних реєстрів. Проте, як зазначали позивачі у своїх поясненнях, та що підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком експерта Свістунова І.С. № 329/11/2018 від 23.11.2018 р., листом-вимогою від 20.08.2021 р., листом від 01.07.2022 р., а також фотознімками, відповідач на межі між проходом і проїздом по шляху встановленого й зареєстрованого земельного сервітуту та дорогою загального користування по [ADDRESS] , встановив паркан (огорожу), розмістив (висадив) зелені насадження. Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він працює головою правління об`єднання співвласників житлового комплексу «Кантрі». Між земельною ділянкою відповідача та дорогою загального користування, знаходиться бетонний секційний паркан, а за ним, приблизно в вересні 2021 р., [PERSON] , який працює у [PERSON] , було висаджено дерева Туї. Зелені насадження були висаджені одразу після того, як позивачі за свій рахунок зі сторони дороги по [ADDRESS] , в межах двох наявних секцій частини паркану, тобто там де має відбуватись проїзд позивачів, встановили розсувні ворота. Свідок [PERSON] підтвердив фактичне місце розташування на місцевості меж земельного сервітуту та зазначених перешкод на пред`явлених йому для огляду фотознімках, які перебувають у матеріалах справи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він працює охоронцем у відповідача в с. Козин і підтвердив, що від [PERSON] дійсно отримав розпорядження не пропускати позивачів до садиб через належну відповідачу земельну ділянку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показав, що він працює у відповідача охоронцем його домоволодінь в с. Козин, позивачів він ніколи не бачив. До будинків є два під`їзди. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що проводячи земельно-технічну експертизу по справі № 372/656/18, ним дійсно було здійснено виїзд на місцевість в с. Козин, проведено усі необхідні обміри за допомогою спеціальних технічних приладів та запропоновано декілька можливих варіантів доступу позивачів до їх садиб. Експерт [PERSON] зазначив, що обраний судом при вирішенні спору у справі № 372/656/18 варіант встановлення земельного сервітуту дійсно є найменш обтяжливий для власника суміжної земельної ділянки, тобто для [PERSON] , оскільки є найкоротшим шляхом по якому позивачі можуть потрапити до своїх садиб із дороги по [ADDRESS] . При цьому додав, що обраний варіант зображено ним у відповідних додатках до висновку, а місце, в якому необхідно демонтувати паркан позначено на схемах між № 2 та № 3, й відстань проміру ліній дорівнює 6 м. 59 см., яка у відповідності з технічними вимогами є достатньою для проходу і одночасного проїзду транспортних засобів в зустрічному напрямку (в`їзд/виїзд). На уточнююче питання експерт [PERSON] вказав, що пропоноване місце демонтажу паркану у визначених точках та розмірах на місцевості відповідає пред`явленим йому для огляду фотознімкам, наданих стороною позивача, на яких зображено фрагмент цього паркану. Позивачі, 20.08.2021 р., направили відповідачу лист-вимогу щодо виконання судового рішення та необхідності усунення штучних перешкод в користуванні земельним сервітутом, відповідач відповіді не надав, наявні перешкоди не усунув, а тому позивачі звернулись до органу державної виконавчої служби із заявами щодо примусового виконання рішення суду у справі № 372/656/18. Однак, 24.11.2021 р. Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повернуто позивачам виконавчі документи без їх прийняття до виконання у зв`язку із тим, що рішення суду від 23.04.2019 по справі №372/656/18 не передбачає примусового його виконання. Отже, як було встановлено під час судового розгляду, перешкоди у користуванні земельним сервітутом, про які вказують позивачі, знаходяться в межах земельного сервітуту. Відповідно до положень ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона, в силу ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи цей спір, судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінено надані сторонами цієї справи докази у їх сукупності. Таким чином,

Outcome: partial