Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 12.07.2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNUGGK00000102 відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 22101,47 доларів США на строк до 12.07.2021 року. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором в сумі 13170,76 долари США, позивач у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1186,45 доларів США. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зазначено, що "статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18)". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) зазначено, що "відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. […] Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). […] Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову". \~ \~ \~ \~Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи встановлено, що 12.07.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNUGGK00000102 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 22101,47 доларів США на строк до 12.07.2021 року. В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором банк 10.07.2015 року звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2015 року у справі №203/4155/15-ц, провадження №2/0203/1166/2015, позов банку булло задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNUGGK00000102, яка виникла станом на 08.06.2015 року, в сумі 16456,72 долари США, що в еквіваленті становить 345920,25 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 13187,47 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 2021,02 долари США, заборгованості по комісії в сумі 518,70 доларів США, пені в сумі 729,53 долари США. Посилаючись на те, що на теперішній час заборгованість за тілом кредиту не погашена та становить 13170,76 доларів США, позивач просив стягнути з відповідача у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних від вказаної суми заборгованості за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 1186,45 доларів США. Таким чином, судом встановлено, що в зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, банк скористався своїм правом, передбаченим ст.1050 ЦК України та звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши таким чином умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Також судом встановлено та не спростовано відповідачем, що до теперішнього часу відповідачем грошові зобов`язання в повному обсязі не виконано та заборгованість за тілом кредиту становить 13170,76 доларів США. За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, суд вважає обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних від наявної заборгованості за тілом кредиту за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 1186,45 доларів США. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2481 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved