Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

1. Позиція позивача. 26 січня 2023 року позивач [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Кам`янської міської територіальної громади, в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Дербіна Регіна Євгеніївна «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини». Згідно до змісту позовних вимог позивач просить: -визначити [PERSON] , [INFO] , тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , враховуючи цей строк з дня вступу рішення в законну силу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом ДРАЦС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області ПСМУ МЮ (м. Дніпро), актовий запис № 28. Позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Дербіної Р.Є. із заявою про прийняття спадщини після неї, та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 січня 2023 року у зв?язку із пропущенням строку прийняття спадщини. Будь-які інші спадкоємці не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Спадкодавцю за життя належала квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій 1/2 - на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20 жовтня 2008 року, виданого Фондом комунальної власності Дніпродзержинської міської ради, та 1/2 - на підставі Свідоцтва про право на спадщину, від 23 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі № 684, виданого приватним нотаріусом КМНО Татарець Т.К. Вказане нерухоме майно знаходиться на території Заводського району міста Кам?янське. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд відповідно до ч. 3ст. 1272 ЦК України, може визначити додатковий строк для ї подання. Позивач вчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] через низку як об?єктивних, так і суб?єктивних причин. Так, окрім юридичної необізнаності, причиною пропуску строку був і той факт, в країну розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації, яке змушувало мене змінювати місце проживання та позбавило значної частини доходу, що також було перешкодою в оформленні спадщини. Також в усній консультації, одним з нотаріусів позивачу було повідомлено, що під час воєнного стану строк на подання заяв про прийняття спадщини призупинений. Таким чином, юридична необізнаність та зазначені вище обставини спричинили пропуск строку для прийняття спадщини після [PERSON] . Незадоволення прохання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Просить визначити їй тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , відраховуючи цей строк з дня вступу рішення в законну силу. 2. Позиція відповідача та третьої особи. Відповідач, представник Територіальної громади міста Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради, до суду подав 02.02.2023 року Клопотання в якому просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.24). В судове засідання представник Відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу та на офіційну електронну пошту і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дербіна Р.Є., через канцелярію суду подала 10.05.2023 року заяву, згідно до змісту якої просить розглядати справу за її відсутності (а.с.91). 3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. У січні 2023 року позивач [PERSON] подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Кам`янської міської територіальної громади, в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Дербіна Регіна Євгеніївна «про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини» (а.с.2-4). 26 січня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/648/23, передано судді Івченко Т.П. (а.с.20). 27 січня 2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області провадження по цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.21). 02 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача за довіреністю, Територіальної громади міста Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.24). 10 лютого 2023 року позивач [PERSON] до суду подала заяву, відповідно до якої зазначила, що підтримує позовні вимоги, додаткових заяв та клопотань не має, просить закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду (а.с. 32). 09 березня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно до змісту якої просить витребувати належно завірену спадкову справу [PERSON] , яка народилась [INFO] і померла [INFO] (а.с. 39). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 березня 2023 року заяву передали до розгляду судді Івченко Т.П. (а.с. 38). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву позивача [PERSON] задоволено повністю (а.с. 41-42). 04 квітня 2023 року на виконання Ухвали судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року, приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дербіна Р.Є. надала копію спадкової справи № 07/2023 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 51-66). 27 квітня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно до змісту якої зазначила, що підтримує позовні вимоги, додаткових заяв та клопотань немає, просить провести розгляд справи за її відсутності, просить закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду (а.с. 68). 27 квітня 2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області підготовче провадження по цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.05.2023 (а.с.69-70). 10 травня 2023 року через канцелярію суду від приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дербіної Р.Є. надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.91). 22 травня 2023 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно до змісту якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, без застосування засобів технічної фіксації, в порядку письмового провадження, не заперечує проти винесення рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Розгляд справи по суті відбувся 22.05.2023 за відсутності сторін. Крім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались дати всіх судових засідань по справі. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~ Враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. 4. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 28 від 04 січня 2022 року проведений Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 12). Родинність стосунків позивача із померлою, як доньки та матері підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , де у графі мати зазначено [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038231282 від 24 січня 2023 року вбачається, що 28 січня 1989 року реєстратором Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області між [PERSON] зареєстровано шлюб з [PERSON] , після чого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 19 квітня 1990 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, даний шлюб було розірвано (а.с. 9). [INFO] між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дніпродзержинська зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №691 (а.с. 11). Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 691 від 07 липня 1990 року (а.с. 11). 30 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис за № 393 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10). \~Зі спадкової справи № 07/2023 (копії), витребуваної за ухвалою суду вбачаться: Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] від 23 січня 2023 року за № 15 (а.с. 52). Тобто до 23 січня 2023 року жодна особа, не подала заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка на час своєї смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 23 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 684, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем майна [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , а саме: частки квартири [ADDRESS] (а.с. 14). З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21070505 від 27 листопада 2008 року вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по частки (а.с. 17). Постановою Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дербіної Р.Є. від 24 січня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущеними строками (а.с. 13). 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, відповідно до\~ст. 19 ЦК України\~особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Згідно із\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено,\~що за\~позовом спадкоємця,\~який пропустив строк для прийняття спадщини\~з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним\~заяви про\~прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи зі змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При зверненні Позивача до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дербіної Р.Є. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом для прийняття спадщини, що підтверджується Постановою від 24.01.2023. за вихідним № 20/02-31 (а.с.13). В\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач вчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] через низку як об?єктивних, так і суб?єктивних причин. Так, окрім юридичної необізнаності, причиною пропуску строку був і той факт, в країну розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації, яке змушувало мене змінювати місце проживання та позбавило значної частини доходу, що також було перешкодою в оформленні спадщини. Також в усній консультації, одним з нотаріусів позивачу було повідомлено, що під час воєнного стану строк на подання заяв про прийняття спадщини призупинений. Таким чином, юридична необізнаність та зазначені вище обставини спричинили пропуск строку для прийняття спадщини після [PERSON] . Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, відповідно пропущений строк підлягає поновленню. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Проте, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022\~24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, який триває станом на дату ухвалення судом даного рішення. Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у п. 3 було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року було змінено вищевказаний пункт та встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Судом встановлено, що в установлений законом шестимісячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся. Згідно ч.3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 (абз.6)\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Отже, оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, через збройну агресію і військові дії російської федерації на території України. За таких обставин суд вважає, що позивач дійсно мав поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій, направлених на вчасне подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При здійсненні судочинства суди застосовують\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 цього ж Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про існування заповіту, що призвело до неможливості своєчасно подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений\~статтею 1270 Цивільного кодексу України. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). 6. Судові витрати. \~Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved