Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України звернувся з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору зберігання майна та звільнення приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.01.2023 на адресу Міністерства оборони України Івано-Франківською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері скеровано лист про надання інформації вжитих заходів щодо відновлення порушених інтересів держави. Крім цього, 26.01.2023 на адресу Міністерства оборони України скеровано лист про намір Івано-Франківській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері звернутись в їхніх інтересах до суду. Станом на час заявлення позовної заяви, Позивачем - Міністерством оборони України, упродовж тривалого часу, вжиття заходів представницького характеру здійснено не було, позовна заява до [PERSON] про визнання недійсним договору зберігання майна та звільнення приміщення заявлена не була. Бездіяльність Міністерства оборони України унеможливлює відрахування коштів до бюджету, порушує економічні та оборонні інтереси держави, що виражається у невиконанні доходної частини державного бюджету та зниження боєздатності Збройних Сил України. Таким чином, пред`явлення заступником керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону даного позову в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України здійснюється відповідно до норм Конституції України, якими на прокуратуру України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Державне підприємство «Івано-Франківський ліспромкомбінат Міністерства оборони України» створено відповідно до наказу Міністра оборони України від 20.05.1993 № 104 та є складовою частиною Збройних Сил України. Наказом Міністра оборони України від 30.09.2008 № 469 вказане підприємство перейменовано на державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», яке стало правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат Міністерства оборони України». ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» входить до сфери управління Міністерства оборони України. Основною відмінністю між договором оренди та зберігання є його предмет. У даному випадку предметом договору фактично була передача у користування [PERSON] приміщення для здійснення господарської діяльності. Більше того, укладаючи договір оренди, волевиявлення сторін спрямоване на надання орендареві права оплатного користування майном для здійснення своєї підприємницької діяльності та отримання прибутку від використання майна за його цільовим призначенням, що відбулось в даному випадку. Натомість, договір зберігання майна укладається в інтересах поклажодавця, з метою забезпечення схоронності майна у тому вигляді, у якому його передали на зберігання і за загальним правилом, не допускається користування зберігачем цим майно та передання його в користування іншим особам. З урахуванням викладеного, належними доказами спростовується факт існування між сторонами договірних відносин зберігання. Вказане підтверджується протоколом огляду від 07.02.2023, листом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 07.02.2023 № 238 та аудиторським звітом від 13.10.2022 № 526/19. В судовому засіданні представники Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Негрич Н.М. та [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просять задовольнити позов. Представник Міністерства оборони України Матяшук В.К. (в режимі відеконференцзв`язку) позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 04 січня 2022 між ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та [PERSON] укладено Договір № 04/2022 відповідального зберігання Поклажодавець (відповідач [PERSON] ) на час дії Договору передає, а Зберігач (ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат») зобов`язується прийняти на відповідальне зберігання матеріальні цінності (майно), що належать Поклажодавцю, а Зберігач зобов`язується зберігати майно в порядку та на умовах, визначених Договором і повернути майно на вимогу Поклажодавця. Пунктом 1.4. Договору передбачено, що Зберігач здійснює зберігання за адресою: 76014, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Ребета, 6, будівля прохідної «П» (площа - 69,8 м.кв.). Актом прийняття-передачі від 04.01.2022 зазначено перелік майна, яке передається на зберігання. Проведеним оглядом приміщення будівлі прохідної буква «П», за адресою: [ADDRESS] , де виявлено, що відповідно до Догвору № 04/2022 відповідального зберігання, там зберігається майно [PERSON] В Аудиторському звіті № 526/19 від 13.10.2022, поведеного аудиторського дослідження ДП «Івано-Франківський ВЛПК», рекомендовано прийняти управлінські рішення щодо повного виконання пропозицій та впровадження рекомендацій, внесених в офіційні документи, які складені за результатами проведених аудиторських досліджень. Зокрема, як вказується у рекомендації 6 - Дотримуватись вимог орендного законодавства при укладенні договорів оренди та зберігання майна (сторінка 23 Звіту), в аудиторському звіт від 20.05.2021 № 526/22 зазначено, що договори відповідального зберігання, укладені між ДП "Івано-Франківський ВЛПК" (зберігач) та поклажодавцями, у тому числі від 04.01.2022 № 04/2022 (зі змінами відповідно додаткової угоди від 14.02.2022 № 01) із ФОП [PERSON] та від 04.01.2022 № 03/2022 із ФОП [PERSON] , одержані від вищевказаних двох поклажодавців матеріальні цінності у сумі 266 670,00 грн. відображено на позабалансовому рахунку 02 "Активи на відповідальному зберіганні". Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поняття договору зберігання розкрите в ст. 936 Цивільного кодексу України. За цим договором, одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом у цій справі є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договорів дарування та з`ясування питання про те, чи не укладені ці угоди з метою приховати іншу угоду та яку саме. Положеннями статті 235 ЦК України визначається, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Верховний Суд неодноразово зазначав, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Отже, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Таким чином, правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків. Тому, доведення удаваності правочину відбувається не лише шляхом аналізу змісту укладеного правочину (удаваність якого доводиться позивачем), а за допомогою інших, непрямих доказів (зняття обдарованим готівки з банківського рахунку, укладення ним договору займу, публікація оголошень про продаж предмету, який потім був подарований, відсутність родинних чи інших зв`язків, відсутність зрозумілого мотиву укладення договору дарування майна тощо). Як слідує з матеріалів справи, позивачем належними доказами спростовується факт існування між сторонами договірних відносин зберігання. Вказане підтверджується протоколом огляду від 07.02.2023, листом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 07.02.2023 № 238 та аудиторським звітом від 13.10.2022 № 526/19. З вищенаведеного вбачається, що Договір відповідального зберігання від 04.01.2022 року № 04/2022, укладений між Державним підприємством «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» та [PERSON] , за своїм змістом є договором оренди. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved