Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

03 березня 2023 року позивач Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43546,66 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів», повним правонаступником якого є Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», та [PERSON] був укладений кредитний договір №04248/115/2018. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 225 000,00 грн на умовах його цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, повернення в термін до 21 серпня 2025 року. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредит. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 22 серпня 2018 року був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку позичальнику належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,8 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м., який належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку; земельна ділянка, кадастровий номер: 2611091501:11:009:0067, площею 0,0545 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором станом на 27 лютого 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 43546,66 грн, з яких 43546,66 грн - заборгованість за кредитом, 0,00 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 04248/115/2018 від 22 серпня 2018 року у розмірі 43 546,66 грн, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 06 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року ухвалено провести заочний розгляд справи за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи, про що 31 травня 2023 року прийнята відповідна ухвала. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 04248/115/2018 від 22 серпня 2018 року, станом на 27 лютого 2023 року заборгованість складає у загальному розмірі 43546,66 грн, з яких 43546,66 грн - заборгованість за кредитом, 0,00 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором (а.с. 5). 22 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів», правонаступником якого є Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», Банком, та [PERSON] , Позичальником, укладений кредитний договір № 04248/115/2018, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 225 000,00 грн на умовах його цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, повернення в термін до 21 серпня 2025 року (а.с.6-9). Факт отримання відповідачем коштів підтверджується меморіальним ордером №384550 від 23 серпня 2018 року, згідно якого відповідачу були надані кошти в сумі 225 000,00 грн (а.с.10). Позивач 29 січня 2020 року, 26 жовтня 2022 року звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів, що залишилися без відповіді (а.с. 11-17). 22 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів», Іпотекодержателем, та [PERSON] , Іпотекодавцем, був укладений договір іпотеки, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Позичальнику належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,8 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м.; земельна ділянка, кадастровий номер: 2611091501:11:009:0067, площею 0,0545 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-21). 19 червня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною вчинено виконавчий напис № 1681, яким звернуто стягнення на нерухоме майно зі всіма його приналежностями, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 413790626110, та земельна ділянка кадастровий номер: 2611091501:11:009:0067, площею 0,0545 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 413984826110, (а.с.22). 02 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем у виконавчому провадженні № 62548744 складений акт про реалізацію предмета іпотеки з виконання виконавчого напису № 1681 від 19 червня 2020 року (а.с.23-24). 03 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем у виконавчому провадженні № 62548744 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с.25-26). Відповідачем здійснювала сплата коштів за укладеним кредитним договором, про що свідчить виписка по рахунку (а.с. 29-38). Національним банком України 30 грудня 2021 року погоджено статут Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (а.с. 39-41). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Акціонерно-комерційне Акціонерне товариство банк «Львів» зареєстровано 14 жовтня 1991 року, дата останньої реєстраційної дії 11 вересня 2020 року (а.с. 42). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою-другою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач та відповідач, підписавши 22 серпня 2022 року кредитний договір № 04248/115/2018, обумовили усі умови укладеного договору. Позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Як встановлено судом, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за укладеним договором у зв`язку з чим заборгованість за даним договором складає 43546,66 грн. Відповідно до частин першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного кредитним договором №04248/115/2018 22 серпня 2022 року. Розмір заборгованості відповідачем не спростований. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з копії платіжного доручення від 23 лютого 2023 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2684,00 грн (а.с. 4). Позовні вимоги задоволені, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 634, 636, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved