Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2013, близько 05.10. год. на автодорозі Київ-Одеса по вулиці Ленінградське шосе, 1б в м. Умань Черкаської області відбулося зіткнення автомобіля DAF XF 95-430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та були спричинені матеріальні збитки. В результаті ДТП напівпричеп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , зазнав значних пошкоджень та відповідно до висновку експерта № 019/14 від 01.08.2014 вартість відновлювального ремонту складає 108829,23 грн. 31.10.2013 старшим інспектором ДПС ВДАІ Уманського МВ Бовкун С.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 431696 відносно [PERSON] , а також, протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №431697 відносно [PERSON] . Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013, провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31.07.2014 вказану постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013 залишено без змін. В межах розгляду цієї справи була призначена та проведена судова-автотехнічна експертиза, за висновками якої у діях водія автомобіля DAF XF 95-430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору впливали на виникнення даної ДТП - не вбачається. [PERSON] свою провинну у вчиненому ним адміністративному порушенні визнав і сплати штраф, чим підтвердив те, що він дійсно порушив правила дорожнього руху, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив вимоги п.34.1.1 ПДР України. [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , однак керував автомобілем під час ДТП водій [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність вказаного автомобіля в період з 15.08.2013 по 14.08.2014 була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6278529 ліміт відповідальності ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., а розмір франшизи - 500 грн., тому позивач вважає, що страхова компанія повинна йому виплатити 49 500 грн. 00 коп. Позивач вважає, що відповідачі повинні відшкодувати спричинені йому збитки, понесені в результаті ДТП, а також моральну шкоду, яку він оцінив у 10000 грн., тому з даним позовом звернувся до суду. За вх. № 4985 від 05.03.2015 від представника відповідача - ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» Купрінекно С.О. надійшло заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що винним у вчиненій 31.10.13 на автотодозі Київ-Одеса дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля «Mercedes-benz», д/н [NUMBER] [PERSON] . Позивач зазначає, що оскільки з іншого учасника пригоди водія [PERSON] знято обвинувачення, то винним у вчинені ДТП повинен бути визнаний [PERSON] , але таке твердження позивача не відповідає чинному законодавству, адже, згідно п. 1 ч. 1 ст. 188 ЦК України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки питання про її відшкодування вирішується за принципом вини. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Тобто, для настання страхового випадку необхідна наявність вини та цивільно-правової відповідальності особи, застрахованої за полісом. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначає, що вина особи у вчиненому ДТП, встановлюється виключно постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка розглядається на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, що складається інспектором ДАІ на місці ДТП. Відповідно до відомостей про ДТП, що містяться в Автоматизованій інформаційно-пошуковій системі (АІПС) УДАІ ТУ УМВС, працівниками ДАІ складено протокол АГ2№431696 відносно [PERSON] , але стосовно [PERSON] - водія автомобіля «Mercedes-benz», д/н [NUMBER] , протокол по вказаному ДТП - не складався, тому, належного доказу вини [PERSON] у вчиненому ДТП позивачем не надано, а наданий позивачем протокол відносно [PERSON] не відноситься до даного ДТП, оскільки зафіксовані в ньому порушення ПДР не знаходяться в причино-наслідковому зв`язку із вчиненим ДТП. З приводу Висновку судової експертизи, на яку посилається позивач, зазначено, що у відповіді на четверте питання, про те чиї дії знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП судовий експерт зазначає, що неможливо встановити відповідь на питання - які дії водія [PERSON] знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП, оскільки таке дослідження виходить за межі компетенції експерта автотехніка. Тобто, твердження, що в ДТП винний водій автомобіля «Mercedes-benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] є безпідставними, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими. За вх. № 10734 від 24.05.2021 від адвоката Манзар Т.В., яка представляє інтереси позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення та уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки в сумі 61352,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 14096,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від адвоката Манзар Т.В. надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, врахувавши надані докази та письмові пояснення. Представник ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Суд беручи до уваги позицію учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» , відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2013, близько 05.10. год. на автодорозі Київ-Одеса по вулиці Ленінградське шосе, 1б в м. Умань Черкаської області відбулося зіткнення автомобіля DAF XF 95-430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП напівпричеп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , зазнав матеріальних збитків, та відповідно до висновку експерта № 019/14 від 01.08.2014 вартість відновлювального ремонту складає 108 829 грн. 23 коп. Відповідно до товарного чеку № 013/1 від 14.12.2017 та Акту №ОУ-0000013 здачі-прийняття робіт від 14.12.2017 позивачем проведено ремонт SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , на суму 107860,00 грн. Також, позивачем були понесені витрати на замовлення експертного авто-товарознавчого дослідження в розмірі 2800,00 грн. та витрати на відправлення відповідачам телеграм на суму 192,00 грн. [PERSON] є власником автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , а керував автомобілем під час ДТП водій [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] в період з 15.08.2013 по 14.08.2014 була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6278529, відповідно до якого ліміт відповідальності ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., а розмір франшизи - 500 грн. 31.10.2013 старшим інспектором ДПС ВДАІ Уманського МВ Бовкун С.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 431696 відносно [PERSON] , а також, протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №431697 відносно [PERSON] . Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013, провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31.07.2014 вказану постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013 залишено без змін. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. При визначені розміру відшкодування суд приймає до уваги висновок експерта № 019/14 від 01.08.2014, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 108 829 грн. 23 коп. та реально понесені позивачем витрати на відновлення пошкодженого напівпричепа в розмірі 107860,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , в період з 15.08.2013 по 14.08.2014 була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6278529, позивач 11.08.2014 звернувся до ПрАТ «СК» «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте, йому було відмовлено у виплаті у зв`язку з тим, що відсутнє підтвердження винуватості [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду адміністративної справи відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, апеляційним судом була призначена та проведена судова-автотехнічна експертиза, за висновками якої: «Відповідно до проведеного аналізу наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 712/15013/13-п (3/712/2423/17) показань водія [PERSON] , з урахуванням зафіксованого на схемі місця пригоди від 31.10.2013 розташування місця контактування транспортних засобів-учасників даної пригоди, керований ним автомобіль Mercedes-Benz 815 номерні знаки [NUMBER] перед даною ДТП змінював напрямок свого руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля DAF XF 95.430 номерні знаки [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO 24 номерний знак [NUMBER] [PERSON] , повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.8 ПДР України. У даній дорожній обстановці, водій автомобіля Mercedes-Benz 815 НОМЕРНІ знаки [NUMBER] [PERSON] , повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1 ПДР України. У даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля DAF XF 95.430 номерні знаки [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ SKO 24 номерні знаки [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам пункту 10.8 ПДР України не вбачається. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Mercedes-Benz 815 номерні знаки [NUMBER] [PERSON] убачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України. Невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України дій водія автомобіля Mercedes-Benz 815 номерні знаки [NUMBER] [PERSON] , у досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП». В ході судового розгляду даної справи було призначено та проведено автотехнічну експертизу. Відповідно до висновку експерта № 19/12-1/153-сЕ/17 від 20.11.2017 вбачається, що невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України дії водія автомобіля Mercedes-Benz815номерні знаки [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Відповідно до позиці Верховного Суду, викладеної у Постанові від 26.04.2022 у справі №184/1461/20-ц, для відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка заподіяла шкоду джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її заподіяння (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. З урахуванням того, що висновком експерта встановлено причинний зв`язок між недотриманням водієм [PERSON] та настанням події даної ДТП, в результаті чого напівпричіп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, а цивільно-правова відповідальність автомобіля MERCEDES BENZ 815, д.н.з. [NUMBER] , в період з 15.08.2013 по 14.08.2014 була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6278529, відповідно до якого ліміт відповідальності ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., арозмір франшизи - 500 грн., тому із страхової компанії підлягає до стягнення на користь позивача 49500,00 грн. З відповідача [PERSON] , як заподіювача шкоди підлягає до стягнення різниця між шкодою, що встановлена судом на підставі відповідних документів, та шкодою, яка стягується із страхової компанії, а саме: 61352,00 грн. - матеріальних збитків. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду, яку він оцінив у 10000,00 грн. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні доведено, що з вини відповідача заподіяна шкода майну позивача, у зв`язку з чим зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації її життя, оскільки звичайний ритм життя позивача був порушений. Розмір відшкодування моральної шкоди має визначатись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням особливостей конкретного правопорушення. Узагальнюючи вимоги закону, рекомендації Пленуму ВСУ, можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого(неістотні, істотні). Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності та справедливості суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача має становити 5000 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 14096,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). В даному випадку позивачем надано детальний опис наданих йому фахівцем послуг на суму 14096,00 грн. та документальне підтвердження їх оплати позивачем (попередній розрахунок суми судових витрат, Акт №11 прийому наданих послуг по договору про надання правової допомоги №9 від 04.04.2015, квитанція №11 від 22.06.2018), тому правнича допомога підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] . Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial