Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 334,51 грн. Свої вимоги мотивує, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 22.03.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Сторони 19.12.2018 року підписали додаткову угоду, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 додаткової угоди. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 16.12.2020 року має заборгованість - 56 334,51 грн., яка складається з наступного: 3747,06 грн. - заборгованість за кредитом; 2963,24 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 49 624,21 грн. - заборгованість за пенею. Виходячи з викладеного, позивач просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована 11.02.2021 року в канцелярії суду та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з метою визначення підсудності були здійснені запити щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 11.05.2022 року в справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на останню відому суду адресу його реєстрації. Конверти, які направлялися відповідачу, повернулися до суду з відміткою «за закінчення терміну зберігання». У судове засідання сторона позивача не з`явилася, за змістом позовних вимог представник не заперечує щодо розгляду справи без участі представника Банку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у жодне призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з цього, суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 22.03.2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву, якою підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, за яким у нього утворилася заборгованість, у зв`язку з чим 19.12.2018 року сторони уклали Додаткову угоду до кредитного договору № SAMDNWFC00017155894, за умовами якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в Угоді, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та строки вказані в Угоді. Сторони погодили: строк повернення кредиту - до 25.03.2019 року, процентну ставку по кредиту - 0,01 %. Клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежем на карту № [NUMBER] в наступному порядку: в розмірі не менше 2641,38 грн. в строк не пізніше 19.12.2018 року; в розмірі 4975,61 грн. до 25 числа місяця протягом 3 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 4975,61 грн. За п. 1.6. ця угода згідно ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених Договором та п. 1.5. Угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2. Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4. Угоди. В разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2., Умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4. Угоди не поширюються (п. 1.6.1.). Відповідно до п. 1.7. в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2., понад 31 безперервно: 1.7.1 Терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення(але не пізніш терміну, вказаного в п. 1.3.); 1.7.2 Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначений відповідно до п. 1.7.1.) є простроченою. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). У відповідності до 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно положень ст. 1069 цього Кодексу, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За твердженнями сторони позивача, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованості за кредитним договором № SAMDNWFC00017155894 від 19.12.2018 року станом на 16.12.2020 року становить 56 334,51 грн. та складається з: 3747,06 грн. - за кредитом; 2963,24 грн. - по відсоткам за користування кредитом; 49 624,21 грн. - за пенею. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження заявлених позовних вимог стороною позивача надано копію анкети-заяви від 22.03.2013 року, додаткової угоди до кредитного договору № SAMDNWFC00017155894 від 19.12.2018 року з додатком № 1 до неї, а також виписку з 19.12.2018 року по 16.12.2020 року по рахунку відповідача. За численними висновками Верховного Суду заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, виписка по картковому рахунку може бути належним та допустимим доказом щодо заборгованості за кредитним договором (зокрема, постанова від 25.05.2021 року по справі № 554/4300/16-ц, постанова від 17.12.2021 року по справі № 278/2177/15-ц). Крім того, відповідачем жодних чином не оспорено та не спростовано зазначених обставин. Правилами ст.ст. 526, 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті на умовах укладеної між сторонами додаткової угоди, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості. При цьому, суд вважає правомірними вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 3747,06 грн., а також заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2963,24 грн., сума яких була обумовлена в підписаній сторонами додатковій угоді. В той же час, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в розмірі 49 624,21 грн. суд вважає необґрунтованим, оскільки умовами договору, який наявний в матеріалах справи та містить підпис позичальника, не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання. ЦК України також не встановлює конкретного розміру (відсотку) належної до стягнення пені, а лише встановлює порядок її обчислення. Слід зазначити, що ст. 549 ЦК України визначає поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Такого висновки дійшла ВП ВС, зокрема, в постанові від 10.12.2019 року по справі № 904/4156/18. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. Так, заявлений розмір позовних вимог складав 56 334,51 грн. За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6710,30 грн. Тобто у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений на 88,09 % (різниця від 100/56 334,51 х 6710,30). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 270,36 грн. (2270-88,09 %).

Outcome: partial