Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2021 року по квітень 2022 року сторони спільно проживали у квартирі [ADDRESS] . Позивач та відповідач мали близькі стосунки, між ними була любов та взаєморозуміння, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки подружжя, однак, через відмову відповідача проживали без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився спільний син [PERSON] . З 19.04.2022 року сторони припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, не підтримують взаємовідносин, що притамання подружжю. З цього часу відповідач проживає окремо. Позивач зареєстрована і фактично проживає у кімнаті 21а квартири [ADDRESS] . Спільний син [PERSON] з моменту народження і до дати пред`явлення позову проживає разом із матір`ю у вищезазначеній кімнаті. Відмовідач відмовляється надавати згоду на реєстрацію місця проживання сина разом з матір`ю. Окрім цього, відповідач починаючи з 19.04.2022 року жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає. У зв`язку з цим просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2023 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вислухавши учасників процесу, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народилась дитина [PERSON] , батьками якого записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується копієб свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 17). Згідно інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №304903422 від 13.07.2022 року власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 13). З довідки ТОВ «Перехід Медіа» №0812/2022 від 08.12.2022 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Перехід Медіа» на посаді директора з 01.05.2021 року (а.с. 21). Згідно характеристики учня 3-Б класу спеціалізованої школи №200 міста Києва імені Василя Стуса [PERSON] навчається в закладі загадльної середньої освіти №200 Святошинського р-ну м. Києва з 2020 року, батько дитини жодного разу не відвідував школу, не цікавився шкільним життям та успішністю сина, не спілкувався з класоводом та іншими вчителями (а.с. 29). Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] вбачається, поміж іншого, у бесіді з працівниками Сулжби малолітній [PERSON] повідомив, що хоче проживати разом із матір`ю. Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] (а.с. 50-52). Окрім цього, матеріалами справи засвідчується, що позивач забезпечена житлом, нею створені усі умови, що необхідні для проживання та повноцінного розвитку сина. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання дитини [PERSON] ,, [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992, 40 грн. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 03.05.2022 року між [PERSON] та [PERSON] уклвадено договір-доручення про надання правової допомоги. Згідно акту прийому- передачі наданих послуг від 11.04.2023 року загальна вартість наданих послуг становить 15000, 00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1104/23 від 11.04.2023 року [PERSON] сплатила за послгуи згідно договору-доручення про надання правової допомоги від 03.05.2022 року, 15000, 00 грн. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000, 00 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved