Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

01 грудня 2022 року позивач [PERSON] до суду з вказаним позовом до відповідача Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення нарахованої але не виплаченої та не стягненої в судовому порядку заробітної плати, компенсації за не використану відпустку, інфляційних втрат від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, а також середньої заробітної плати за кожен день невиплати належних коштів, починаючи з дня, наступного за датою звільнення: 12.11.2020 по 30.11.2022 включно. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що з 14 вересня 2016 року по 11 листопада 2020 року працював у КП «Криворізька друкарня» на посаді заступника директора, але, починаючи з грудня 2018 року відповідач перестав виплачувати йому зароблені кошти і таким чином з грудня 2018 року по дату звільнення позивача (11 листопада 2020 року) відповідач накопичив заборгованість з погодженої, але не виплаченої позивачу заробітної плати в розмірі 179450,94 грн. та компенсації за 74 дні невикористаної відпустки в розмірі 20613,92 грн. За рішенням Дзержинського суду міста Кривого Рогу від 10.09.2020 року з відповідача стягнуто на користь позивача нараховану за відпрацьований позивачем час заробітну плату за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно в сумі 117316,00 грн., а також нараховану та не виплачену компенсацію за невикористану відпустку у кількості 68 календарних днів у сумі 15052,63 грн. З відповідача на користь позивача вже стягнуто за рішенням суду 132368,63 грн. З відповідачем погоджено величину нарахованої, сплаченої та не стягнутої в судовому порядку заробітної плати [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 62134,94 грн., величину нарахованої, але не сплаченої та не стягнутої в судовому порядку компенсації за 6 днів не використаної відпустки [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 5561,29 грн. Враховуючи, що в період з 01.05.2020 року по 30.06.2020 року за 39 робочих днів позивачеві було нараховано 14000,00 грн., середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала 358,97 грн. (14000,00 грн. : 39 робочих днів = 358,97 грн.). У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 520 робочих дні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення позивача: з 12.11.2020 по 30.11.2022 включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 186664,40 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно становить 74280,64 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходу (компенсації за 74 дні невикористаної відпустки) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації частини доходів у зв`язку із порушенням встановлених строків їх виплати за період затримки розрахунку з місяця, наступного за місяцем нарахування доходу по жовтень 2022 включно становить 7586,10 грн. Тому, просить суд: 1. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] нараховану, погоджену з Відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку заробітну плату [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 62 134,94грн.; 2. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] нараховану, погоджену з Відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку компенсацію за 6 днів не використаної відпустки [PERSON] у сумі 5 561,29 грн.; 3. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення Позивача: з 12.11.2020 по 30.11.2022 включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в сумі, яка на момент звернення до суду складає 186 664,40грн.; 4. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно в сумі 74 280,64грн.; 5. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходу (компенсації за 6 днів невикористаної відпустки) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації за 6 днів невикористаної відпустки у зв?язку із порушенням строків ії виплати за період затримки розрахунку з місяця, наступного за місяцем звільнення Позивача: з грудня 2020 по жовтень 2022 включно в сумі 7 586,10грн. (а.с.1-4). Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с.20). 06 лютого 2023 року на адресу суду від відповідача по справі Комунального підприємства «Криворізька друкарня» в особі голови комісії з припинення шляхом ліквідації КП «Криворізька друкарня» Сергія Волошиненко надійшов відзив, в якому представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги ними визнаються частково та просили при розгляді справи врахувати наступне. Стосовно заборгованості по заробітній платі та компенсації за відпустку за період з 01 січня 2020 по 11 листопада 2020 в сумі 62134,94 грн. Дана сума позивачем розрахована не вірно, тому що позивач згідно наданої йому підприємством довідки для розрахунку взяв суму із колонки «нараховано», тобто без вирахування податків і зборів (18% податок з доходів фізичних осіб та 1,5% військовий збір), які підприємство-роботодавець сплачує самостійно. Таким чином, заборгованість визнається у сумі 50267,79 грн. Розмір компенсації за невикористану відпустку 6 днів також необхідно розраховувати із суми «до виплати», тобто без урахування податків і зборів, які підприємство повинно перераховувати самостійно. Так, сума компенсації за 6 днів відпустки становить різницю суми нарахованої до виплати компенсації за 68 днів, взяту з вирахуванням податків (12117,37 грн.) і дорівнює 12924,30-12117,37= 807,53 грн. Щодо розрахунку компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати- позивачем не враховано виплату по рішенню суду, відповідно до рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 10.09.2020 року, відкрито виконавче провадження, 23.06.2022 [PERSON] було виплачено 1991,02 грн. Сума за грудень 2018 року зменшена на суму виплати 1991,02 грн. і відповідно розрахунок здійснено із нарахованої заробітної плати з відрахуванням податків. Тому нарахована сума інфляції на невиплачену заробітну плату становить 72154,29 грн. Щодо розрахунку середнього заробітку та за час затримки заробітної плати- при розрахунку суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення позивачем враховано період з 12.11.2020 по 30.11.2022. Відповідач не погоджується з таким періодом, адже відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України, зі змінами внесеними ЗУ №2352-ІХ від 01.07.2022, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому, період, за який здійснюється розрахунок середнього заробітку - з 12.11.2020 по 12.05.2021 і складає відповідно 124 дні. Сума становить 35832,82 грн. Тому, відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково. (а.с.29-31). 20 березня 2023 року позивачем [PERSON] подано заперечення на відзив, в яких зазначив, що з відзивом відповідача не згоден. Вказує, що в абз.1 позовної заяви лише констатовано інформацію про те, що за рішенням Дзержинського районного суду від 10.09.2020 року з відповідача стягнуто на користь позивача нараховану на за відпрацьований позивачем час заробітну плату за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно у сім 117316,00 грн., а також нараховану та не виплачену компенсацію за невикористану відпустку у кількості 68 календарних днів у сумі 15052,63 грн. Всього на користь позивача вже стягнуто за рішенням суду 132368,63 грн. Вже після відкриття провадження у справі №210/4307/22 відповідач надав позивачеві довідку від 23.03.2023 року про заборгованість з заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених прибуткового податку, військового збору та єдиного соціального внеску КП «Криворізька друкарня» відносно заступника директора [PERSON] , в якій уточнено в бік збільшення величину компенсації за 74 дні невикористаної відпустки, величина якої складає 23618,48 грн. (замість 20613,92 грн., як було вказано у довідці). З огляду на наявність оновленої довідки від 23.03.2023 у позивача виник обов`язок здійснити та надати до суду Уточнений розрахунок грошових вимог позивача. Так, позивачу було частково виплачено заборговану заробітну плату за грудень 2019 в сумі 1991,02 грн. Тому, в уточненому розрахунку грошових вимог позивача період, за який обраховується загальний індекс інфляції, який вплинув на втрату частини доходу грудня місяця 2019 року на суму 1991,02 грн., враховано величиною 1,291. В силу вказаних уточнень, розрахунок грошових вимог позивача було зменшено на: 74280,64 грн.-74119,32 грн.=161,32 грн. Але не можна погодитися з висновком відповідача про те, що сума в 1991,02 грн., яку було сплачено в червні 2022 року із заборгованої заробітної плати за грудень 2019 року не зменшила свою платіжну спроможність через інфляційні втрати за два з половиною роки, протягом яких відповідач не сплачував цю суму позивачеві. Враховуючи, що в період з 01.05.2020 року по 30.06.2020 року за 39 робочих днів позивачеві було нараховано 14000,00 грн., середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала 358,97 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 520 робочих днів, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення позивача: з 12.11.2020 по 30.11.2022 включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 258,97 грн.х520 робочих днів = 186664,40 грн. Тому, просить суд прийняти в якості доказу, що підтверджує обставини справи оновлену довідку від 23.03.2023 року за №110-лк про заборгованість з заробітної плати , а також нарахованих та не виплачених прибуткового податку, військового збору та єдиного соціального внеску КП «Криворізька друкарня» відносно заступника директора [PERSON] ; прийняти в якості доказу, що підтверджує обставини справи Уточнений розрахунок грошових вимог позивача [PERSON] до КП «Криворізька друкарня»; викласти п.2 та п.4 прохальної частини позовної заяви від 30 листопада 2022 року по справі №210/4307/22, в новій редакції: 2. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] нараховану, погоджену з Відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку компенсацію за 6 днів не використаної відпустки [PERSON] у сумі 8565,85 грн.; 4. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно в сумі 74\~119,32 грн. 05 квітня 2023 року від відповідача надійшов відзив на уточнені позовні вимоги, в якому надано уточнення щодо розрахунку заявлених вимог. По п.4 вимог (стосовно стягнення компенсації втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень2022 року включно у сумі 74 119,32 грн (уточнена). Розрахунок проводиться за період з грудня 2018 року по листопад 2020 року. По-перше, позивачем невірно зазначена сума заробітної плати, оскільки взято суму нарахованої заробітної плати, а не суму до виплати. Позивач згідно наданої йому підприємством довідки (в матеріалах справи) для розрахунку взяв суму із колонки «нараховано», тобто без вирахування податків і зборів (18% податок з доходів фізичних осіб та 1,5% військовий збір), які підприємство-роботодавець сплачує самостійно. По-друге, не враховано виплату по рішенню Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 10.09.2020 справа №210/142/20, на яке судом видано виконавчий лист №210/142/20, 2/210/890/20 відкрито виконавче провадження (постанова Металургійного відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу від 10.02.2021) та 23.06.2022 [PERSON] було виплачено 1 991,02 грн. Таким чином у розрахунку, який надає відповідач (п.1 таблиця додається) сума за грудень 2018 зменшена на суму виплати 1 991,02 грн. і відповідно розрахунок здійснено із нарахованої заробітної плати з відрахуванням податків. Таким чином нарахована сума інфляції на невиплачену заробітну плату становить 66 751,88 грн. По п.5 вимог (стосовно стягнення компенсації за 6 днів невикористаної відпустки через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації за 6 днів невикористаної відпустки у зв?язку з порушенням строків її виплати в сумі 7 586,10 грн. Розмір компенсації за невикористану відпустку 6 днів також необхідно розраховувати із суми «до виплати», тобто без урахування податків і зборів, які підприємство повинно перераховувати самостійно. Згідно довідки в матеріалах справи відпустка нарахована у вересні 2020 року (74 дні 12 924,90 грн). За рішенням Дзержинського суду стягнуто компенсацію за 68 днів відпустки, таким чином залишилося 7468=6 днів. Сума компенсації за 6 днів відпустки становить різницю суми нарахованої до виплати компенсації за невикористану відпустку 74 дні (12 924,90 грн) та суми стягнутої раніше компенсації за 68 днів, тільки взяту не з урахуванням податків і зборів, як в позові і рішенні Дзержинського районного суду справа №210/142/20 15052,63грн, а з вирахуванням податків (12117,37) грн. і дорівнює 12 924,90 грн 12 117,37=807,53 грн. Сума нарахованої інфляції на невикористану відпустку становить: 807,53 грн ? 41,8 (коефіцієнт інфляції вересень 2020 року) = 337,55 грн. 24.04.2023 року від позивача надійшли заперечення на відзив від 29.03.2023 року КП «Криворізька друкарня» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В запереченнях позивач просить суд викласти п.4 прохальної частини позовної заяви від 30 листопада 2022 року в новій редакції: « 4. Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» (місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд.28-В, код за ЄДРПОУ 02466151) на користь [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно в сумі 81\~124,25 грн. 11 травня 2023 року на адресу суду від відповідача по справі надійшов відзив на уточнені позовні вимоги, в якому зазначено наступне. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Стосовно заборгованості по компенсації за відпустку за період з 01 січня 2020 по 11 листопада 2020 року в сумі 62134,94 грн, у довідці про заборгованість з заробітної плати у колонці «вихідна допомога/компенсація за невикористану відпустку» на загальну суму 23618,48 грн вказана сума компенсації за невикористану відпустку 16055,78 грн за 74 дні та вихідна допомога 7562,70 грн. Сума вихідної допомоги (7562,70 грн) не входить до компенсації за невикористану відпустку за 74 дні. Крім того дані суми вказані без вирахування податків та зборів, які підприємство повинно сплачувати самостійно. Враховуючи викладене, просив суд при розгляді справи та прийнятті рішення врахувати даний та раніше надані відзиви. Позовні вимоги задовольнити частково. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до статті 247 частини 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] заведеної на ім`я [PERSON] , останній з 14 вересня 2016 року зарахований на посаду заступника директора Комунального підприємства «Криворізька друкарня» від 13.09.2016 року, 11 листопада 2020 року звільнений в зв`язку з ліквідацією підприємства згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. (а.с. 7). Відповідно до Довідки про заборгованість з заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених прибуткового податку, військового збору та єдиного соціального внеску Комунального підприємства «Криворізька друкарня» відносно заступника директора [PERSON] станом на 11.11.2020 року, яка видана за підписом голови ліквідаційної комісії з припинення шляхом ліквідації КП «Криворізька друкарня» В. Бєрлін та головного бухгалтера Котлярової Н., сумарна заборгованість з заробітної плати, за невикористану відпустку, а також до фондів та обов`язкових платежів і зборів складає 244081,68 грн.(а.с.8). Згідно рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2020 року позов [PERSON] до Комунального підприємства "Криворізька друкарня" про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, компенсації за не використану відпустку та Єдиного соціального внеску - задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» (ідентифікаційний код юридичної особи 02466151) на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату (за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно у сумі 117316,00 грн. (сто сімнадцять тисяч триста шістнадцять гривень 00 коп.), з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Стягнуто з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» (ідентифікаційний код юридичної особи 02466151) на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку за 68 день суму у розмірі 15052,63 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 63 коп.) з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. (а.с.9-10). Відповідно до виконавчого листа від 10 вересня 2020 року стягнуто з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» ( ідентифікаційний код юридичної особи 02466151) на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату (за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно у сумі 117316,00 грн.( сто сімнадцять тисяч триста шістнадцять гривень 00 коп.), з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Стягнуто з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» ( ідентифікаційний код юридичної особи 02466151) на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку за 68 день суму у розмірі 15052,63 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 63 коп.) з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. (а.с.11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64452719 від 10.02.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання: виконавчий лист №210/142/20, 2/210/890/20 виданий 10.09.2020 про: стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» (ідентифікаційний код юридичної особи 02466151) на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату (за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно у сумі 117316,00 грн. (сто сімнадцять тисяч триста шістнадцять гривень 00 коп.), з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів, та нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку за 68 день суму у розмірі 15052,63 грн. ( п`ятнадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 63 коп.) з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. (а.с.12). Відповідно до постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №64452719 від 24.06.2022 року внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Категорія стягнення: стягнення заборгованості із заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими відносинами зазначено Категорія стягнення: стягнення заборгованості із заробітної плати. (а.с.13). З витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та інформації по запиту щодо виконавчого провадження №ВП64452719 вбачається, що виконавче провадження відкрито. (а.с.14, 14 зворот). Відповідно до Розрахунку грошових вимог позивача [PERSON] до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» величина нарахованої та не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01 грудня 2018 року по 11 листопада 2020 року включно - 179450,94 грн.; величина нарахованої та не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року 117316,00 грн.; величина нарахованої та не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року 62134,94 грн.; величина нарахованої та не виплаченої компенсації за 74 дні невикористаної відпустки [PERSON] за період з 01 грудня 2018 року по 11 листопада 2020 року включно 20613,92 грн.; в томі числі величина нарахованої та не виплаченої компенсації за 68 днів невикористаної відпустки [PERSON] за період з 01 грудня 2018 по 31 грудня 2019 року включно, стягнутої з КП «Криворізька друкарня» на користь [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду від 10.09.2020 року 15052,63 грн.; величина нарахованої, але не сплаченої та не стягнутої в судовому порядку компенсації за 6 днів не використаної відпустки [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року 5561,29 грн.; компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення: з 12.11.2020 по 30.11.2022 включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в розрахунку становить 186664,40 грн.; згідно розрахунку компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати нарахованої та не сплаченої заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період затримку розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем, за який нараховано заробітну плату по 31.10.2022 включно, величина нарахованої та не сплаченої заробітної плати становить 179450,94 грн., сума компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати становить 74280,64 грн.; згідно розрахунку компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів нарахованої та не виплаченої компенсації за невикористану відпустку у кількості 74 календарних дні у сумі 20613,92 грн., сума компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення компенсації за 6 днів невикористаної відпустки за весь час невиплати складає 7586,10 грн. (а.с.15-16). Розпорядженням міського голови Юрія Вілкула від 09.07.2020 року призначено з 10.07.2020 [PERSON] на посаду директора Комунального підприємства «Криворізька друкарня» за умовами контракту, терміном на три місяці.(а.с. 17). Відповідно до наказу директора друкарні [PERSON] №33 від 15.07.2020 року в зв`язку з продовженням карантину наказано: в.о. головного бухгалтера [PERSON] з 01.07.2020 року провести нарахування 2/3 від заробітної плати [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки про перевірку сум нарахування по позовній заяві, наданої відповідачем, заборгованість за заробітною платою та компенсація за невикористану відпустку [PERSON] в період з січня 2020 року по листопад 2020 року становить 51075,32 грн.; сума інфляції на невиплачену суму заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку становить 72154,29 грн.; сума середнього заробітку за період затримки виплати доходів становить 35832,82 грн.(а.с.32-34). Відповідно до Довідки про заборгованість з заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених прибуткового податку, військового збору та єдиного соціального внеску Комунального підприємства «Криворізька друкарня» відносно заступника директора [PERSON] , яка видана за підписом голови ліквідаційної комісії з припинення шляхом ліквідації КП «Криворізька друкарня» С. Волошиненко та головного бухгалтера [PERSON] , сумарна заборгованість з заробітної плати, за невикористану відпустку, а також до фондів та обов`язкових платежів і зборів складає 247744,71 грн.(а.с.47). Згідно розрахунку компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати нарахована сума інфляції на невиплачену суму заробітної плати становить 66751,88 грн.; нарахована інфляція на невиплачену відпустку становить 337,55 грн. (а.с.56-57). Відповідно до уточненого розрахунку компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати нарахована сума інфляції на невиплачену суму заробітної плати становить 81\~124,25 грн. (а.с.61). Згідно довідки про заборгованість з заробітної плати, а також нарахованих та невиплачених прибуткового податку, військового збору та єдиного соціального внеску КП «Криворізька друкарня» відносно заступника директора [PERSON] станом на 01.01.2020 року сумарна заборгованість з заробітної плати за невикористану відпустку, а також до фондів та обов`язкових платежів і зборів становить 161\~489,72 грн. (а.с.64). Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того судом враховується, що згідно із підпунктом 164.2.1 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до підпункту 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст.167 цього Кодексу. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати. Відповідно до абзацу 5 п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Згідно із ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Щодо вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. Згідно практики, викладеної п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Частиною першою та другою ст.117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток за період затримки розрахунку розраховується відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, а саме нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Суд вважає, що невиплата розрахункових коштів при звільненні позивача мала місце з вини роботодавця. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи 26 червня 2019 року справу №761/9584/15-ц, прийшла до правового висновку щодо зменшення суми відшкодування, визначеного позивачу відповідно до ст.117 КЗпП України. Зокрема, в постанові зазначено, що відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України, його положення застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Враховуючи наведене та вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду взяла до уваги, що звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Також в своїй постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, відповідно ст.117 КЗпП України, механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Велика Палата Верховного Суду також погодилась з тим, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, оскільки позивач звільнився з роботи в листопаді 2020 року та в період до листопада 2022 року відповідачем не сплачено суму заборгованості з заробітної плати, справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат в межах шести місяців, тому, період, за який здійснюється розрахунок середнього заробітку буде з 12.11.2020 по 12.05.2021 року і складає 124 дні. Відповідно сумою стягнення за даний період буде 44\~512,28\~грн (124 дні х 358,97 грн). Згідно з положеннями частини 6 ст.95 Кодексу законів про працю України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків йому виплати. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ). Статтею 1 Закону №2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону №2050-ІІІ. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов`язок з нарахування та сплати якої, згідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону). Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до абз.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Крім того, із роз`яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно з ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Так, позивач в запереченнях на відзив підтвердив факт виплати йому грошових коштів відповідачем в сумі 1991,02 грн на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2020 року, на яке судом видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, 23.06.2022 року. Проте, викладаючи позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно, позивачем не враховано виплату за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2020 року в сумі 1991,02 грн. Відповідно до проведеного судом розрахунку, компенсація втрати частини доходу (заробітної плати) позивачем через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно, за вирахуванням виплаченої суми в розмірі 1991,02 грн., складає 79\~133,23 грн. Частина перша ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Що стосується доводів відповідача щодо вирахування податків і зборів, суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. В розумінні ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial