Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ПрАТ "Турбівський\~каоліновий завод" (далі відповідач), у якому просила: - стягнути з ПрАТ "Турбівський\~каоліновий завод" на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка утримувалась на час звільнення за період з березна по травень 2022 року в сумі 45820,87 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Наказом від 10.05.2017 позивач була призначена з 11.05.2017 на посаду начальника відділу кадрів ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" і позивачу було встановлено оклад в розмірі згідно штатного розпису, однак наказом від 31.05.2022 її було звільнено із займаної посади за угодою сторін. На день звільнення відповідач мав виплатити позивачу заробітну плату у розмірі 45820,87 грн, але попри перебування позивача на робочому місці в день звільнення, відповідачем не було здійснено розрахунку. Численні звернення до відповідача з приводу виплати заборгованості по заробітній платі результатів не дали, а невиплата при звільненні всіх сум, які належали позивачу порушують її права. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Липовецького районного суду. Ухвалою суду від 18.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача (а.с. 13) 11.05.2017 вона була прийнята на посаду начальника відділу кадрів ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" - наказ №1 від 10.05.2017 (а.с. 14), а 31.05.2022 звільнена з роботи за угодою сторін п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП - наказ №48 від 31.05.2022 (а.с. 15). Згідно довідки, виданої ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" №40 від 21.12.2022 сума до виплати позивачу, як начальнику відділу кадрів, за період з січня по травень 2022 становить 83427,39 грн, однак в тій же довідці вказано: за січень 2022 виплачено - 16341,50 грн; за лютий 2022 - 16265,02 грн; за березень 2022 - 5000,00 грн, але відсутні оплати за квітень і травень 2022, тим самим утворилася заборгованість у сумі заявлених позовних вимог - 45820,87 грн (а.с. 16). У весь цей час з дня звільнення численні звернення до відповідача з приводу виплати заборгованості по заробітній платі результатів не дали, а письмову заяву позивача про сплату їй заборгованості по заробітній платі від 13.03.2023 (а.с. 17) ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" проігноровано. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 18.04.2023 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В силу вимог ст. 116 КЗпП (в редакції, що діяла на момент звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117КЗпП України відповідальність. Судом було встановлено, що позивач 11.05.2017 була прийнята на посаду начальника відділу кадрів ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" - наказ №1 від 10.05.2017, а 31.05.2022 звільнена з роботи за угодою сторін п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП - наказ №48 від 31.05.2022. Судом було встановлено, що згідно довідки, виданої ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" №40 від 21.12.2022 сума до виплати позивачу, як начальнику відділу кадрів, за період з січня по травень 2022 становить 83427,39 грн, однак в тій же довідці вказано: за січень 2022 виплачено - 16341,50 грн; за лютий 2022 - 16265,02 грн; за березень 2022 - 5000,00 грн, але відсутні оплати за квітень і травень 2022, тим самим утворилася заборгованість у сумі заявлених позовних вимог - 45820,87 грн, а письмову заяву позивача про сплату їй заборгованості по заробітній платі від 13.03.2023 ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" проігноровано. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 18.04.2023 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що відповідачем були порушені права позивача, щодо виплат всіх сум (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належних до сплати працівникові, які мають бути виплачені ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" у день\~звільнення цього\~працівника, за захистом якого мало місце звернення до суду. Отже,\~з урахуванням\~встановлених обставин\~та норм\~для їх\~правового регулювання,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимога:\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача заборгованість по заробітній платі, яка утримувалась на час звільнення за період з частини березня по травень 2022 року в сумі 45820,87 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, а тому оскільки сторону, на користь якої задоволено позов, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК). Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому з відповідача в дохід держави, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору. Разом з тим, у суду будуть відсутні підстави для відмови у стягненні витрат іншій стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, (платіжні документи про оплату таких послуг), розрахунок таких витрат.

Outcome: approved