Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачки - адвокат Вишковська В.І. покликається на те, що [PERSON] (далі - позивач) перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - підповідач) з 26 листопада 2005 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відразу після народження дитини, відповідач покинув свою дружину та поїхав до м. Чернівці. Бачив свою дитину лише один раз через вікно пологового будинку. З того часу жодного разу до дитини не приїздив, не зустрічався з нею, не спілкувався по телефону, не цікавився її життям. Рішенням Дубенського міськрайонного суду №2-110-2008 від 11.03.2008 року шлюб між сторонами було розірвано, дитину залишено проживати разом з матір`ю. Змінено прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду №2-432/2007 від 26.04.2007 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліментів на утримання дитини не сплачував, станом на 21.12.2022 року сукупна заборгованість зі сплати аліментів становить 102 531,86 грн. Таким чином, ще з народження дитини відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується у жодній з можливих форм, не відвідує і ніколи не відвідував, ніколи не цікавився її життям, не бере участі ні у вихованні, ні в утриманні доньки. Дитина проживає з позивачкою за адресою в [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. На сьогоднішній день дитині 15 років, однак вона не прив`язана до батька та не знає його, оскільки він не бере участі у її вихованні та не спілкується з нею. Відповідача не хвилює життя його дитини, наявність у неї продуктів харчування, одягу, взуття, лікарських засобів, тощо. Позивачка ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні відповідача з донькою, однак він сам цього не бажає, що підтверджується інформацією Служби у справах дітей Дубенської міської ради від 21.12.2022 року №745 про те, що [PERSON] , батько неповнолітньої [PERSON] до органу опіки та піклування Дубенської міської ради з заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки проживає окремо від неї, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з донькою чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з нею з боку матері дитини чи інших родичів не звертався. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом та, відповідно, відсутності будь-якого контакту між ним та донькою, страждає сама дитина, порушуються її права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Окрім того, просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, встановлений рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26.04.2007 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дубенського міськрайонного суду №2-432/2007 від 26.04.2007 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на день подання позову, розмір нарахованих аліментів становить 1416,50 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, змінилися обставини, зокрема збільшення рівня цін, зросли і потреби дитини, оскільки вона досягла відповідного віку, відвідує 11-й клас, готується до вступу у заклад вищої освіти та здобуття відповідної освіти та професії, відповідно і збільшились витрати на утримання дитини. Відповідач є працездатного віку, відсутні будь-які перешкоди для того, щоб брати участь в утриманні дитини, тому має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 17.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 12.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] , згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Дубенської міської ради - Кобилянський Р.Ф. , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Інших заяв та клопотань немає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.03.2008 року (справа № 2-110-2008) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, доньку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 15). Прізвище після розірвання шлюбу позивачка змінила на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 16). Як свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи 07-01-23/4366 від 18.05.2022, а також довідка про склад зареєстрованих, видана ТОВ «Житловик-Дубно» 02.12.2022, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 14). Рішенням Дубенського міськрайонного суду №2-432/2007 від 26.04.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 12 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , станом на 21.12.2022 сукупна заборгованість зі сплати аліментів становить 102 531,86 грн. (а.с. 19-27). Відповідно до інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.12.2022 №255, при зверненні до лікаря за медичною допомогою [PERSON] завжди, від народження і по даний час, супроводжувала мама. Батько [PERSON] не звертався до дільничного лікаря педіатра з приводу захворювань дитини, ніяким чином не цікавився станом здоров`я дочки від народження і по даний час (а.с. 28). В Акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 21 грудня 2022 року, зазначено, що позивачка проживає з донькою та сином від іншого шлюбу у трьохкімнатній квартирі, санітарний стан задовільний, в наявності всі зручності. Батько [PERSON] з моменту її народження не цікавиться її життям, не зустрічався, не передавав ніяких коштів, речей, подарунків, не телефонував (а.с. 29). Згідно довідки-характеристики Дубенського ліцею №1 від 06.12.2022 року, [PERSON] є ученицею 11 класу. Вихованням дитини займається мама, вона постійно цікавиться життям дівчинки, регулярно відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами, радіє її успіхам та намагається підтримати та допомогти, коли виникають труднощі. Батько дівчинки за час навчання доньки жодного разу не був в ліцеї, ніколи не відвідував батьківських зборів чи індивідуальних консультацій, не спілкувався з вчителями-предметниками чи класним керівником, не телефонував. Жодного разу не цікавився ні навчанням, ні поведінкою, ні будь-якими іншими сторонами шкільного життя доньки (а.с. 30). Відповідно до інформації Служби у справах дітей Дубенської міської ради від 21.12.2022 року №745, [PERSON] , батько неповнолітньої [PERSON] , до органу опіки та піклування Дубенської міської ради з заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки проживає окремо від неї, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з донькою чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з нею з боку матері дитини чи інших родичів не звертався (а.с. 31). Згідно характеристик, наданих КЗ «Мирогощанський психоневрологічний інтернат» та ТОВ «Житловик-Дубно» [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи (а.с. 32, 33). Відповідно до інформації Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області №12818/208/10-2022 від 06.12.2022, [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягалась, кримінальні провадження щодо неї відсутні (а.с. 34). Згідно інформації КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради №299 від 08.12.2022, [PERSON] під спостереженням лікаря-психіатра та під наглядом лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 35). Як свідчить довідка про доходи, [PERSON] працює на посаді інженера з ремонту у КЗ «Мирогощанський психоневрологічний інтернат» Рівненської обласної ради, отримує заробітну плату, її дохід за період з 01.06.2022 по 30.11.2022 становив 63960, 10 грн. (а.с. 38). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №722/05-02-29/23 від 27.02.2023, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-59). Норми права, які застосував суд. Мотивована оцінка і висновки суду. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вінухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою [PERSON] надано суду достатньо доказів того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту її прав та інтересів. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування Дубенської міської ради, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1073 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. Окрім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок у дохід держави за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved