Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] баби [PERSON] тривалістю шість місяців. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями доповідачем у справі визначено суддю В.В. Васильченка. Ухвалою від 02.05.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 01.06.2023. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечують. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали письмові заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позов визнали повністю, просять його задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що [INFO] у с. Устечко Товстенської селищної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області померла баба позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про народження батька позивачки серії [NUMBER] від 30.12.1963; свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 14.06.1993; свідоцтвом про шлюб позивачки серії [NUMBER] від 07.05.2013; свідоцтвом про смерть спадкодавці серії [NUMBER] від 15.03.2022. 12 квітня 2018 року [PERSON] склала на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Устечківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області. Судом встановлено на підставі долучених до позову представником позивачки державного акту серії ЯМ №731317, виданого 10.09.2012 на ім`я [PERSON] та витягу про державну реєстрацію прав виданого 01.02.2012 Заліщицьким РКГ БТІ №33036509, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку та будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ч.1 ст.1272 ЦК України, зокрема регламентовано, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові №61-38298св18 від 26.09.2019, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до\~роз`яснень\~наданих постановою\~Пленум Верховного\~Суду України\~№7\~від 30.05.2008\~Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування,\~зокрема п.24,\~особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК України.\~При розгляді\~цих справ\~слід перевіряти\~наявність або\~відсутність спадкової\~справи стосовно\~спадкодавця у\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини,\~наявність у\~матеріалах справи\~обґрунтованої постанови\~про відмову\~нотаріуса у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~зокрема відмови\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину.\~Визначаючи спадкоємцеві\~додатковий строк\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини,\~суд не\~повинен вирішувати\~питання про\~визнання за\~ним права\~на спадщину.\~Спадкоємець після\~визначення йому\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщини має\~право прийняти\~спадщину в\~порядку,\~установленому ст.\~1269\~ЦК України,\~звернувшись в\~нотаріальну контору,\~після чого\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину.\~Повторне визначення\~судом додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини одним\~і тим\~же спадкоємцем\~законодавством не\~передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Сторона позивача в позовній заяві зазначає, що своїм правом на прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] позивачка [PERSON] вчасно скористатися не змогла, оскільки не знала про наявність складеного спадкодавцем на її ім`я заповіту. Відповідно до ч.1 ст.76, п.3 ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також позивачка посилається на те, що у березні 2023 року нею у будинку спадкодавця було виявлено заповіт, складений бабою на її ім`я, після чого вона звернулася до Заліщицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Нотаріусом в процесі підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №71780999 від 14.03.2023, надано позивачці відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи її пропуском нею шестимісячного строку для подання такої заяви, із роз`ясненням права звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Одночасно нотаріус повідомила, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Суд вважає обґрунтованими доводи сторони позивача стосовно того, що необізнаність спадкоємиці про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ilhan v. Turkey» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій, має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч.4 ст.10 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерело права. На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачами даного позову слід прийняти, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на встановлене, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини слід задовольнити частково та визначити позивачці додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання законної сили даним судовим рішенням для прийняття спадщини після смерті [INFO] баби [PERSON] , що буде достатнім для захисту прав та інтересів позивачки. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивачка та/чи її представник не порушували питання про стягнення в користь позивачки з відповідачів понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі\~ст.\~1268-1270,\~1272\~ЦК України, ст. 10, 11, 76-81, 89, 141, ст.178, 197, 198, 200, 206, 211, 258, 259, 263-266, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial