Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Представник ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. В обґрунтування позову позивач вказує, що 22 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №101317469. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті [PERSON] , що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 15 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 06.09.2021 року зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 3600 гривень, що нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно умов договору процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. 30.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-11-65, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 45650,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35650,00 грн. - заборгованість за відсотками. Станом на 07.02.2023 сума заборгованості відповідача складає 74650,00 грн., з яких 10000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 35650,00 гривень заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 29000,00 гривень заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по Договору позики, представник позивача просить стягнути з відповідача 74650,00 грн заборгованості, 2684,00 грн. сплаченого судового збору та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши у позовній заяві про розгляду у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань не надходило. Рекомендовані листи із судовою повісткою, направлені за місцем реєстрації відповідача, не отримані та повернулись суду з відміткою поштового відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст.131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачі не з`явилися до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву не направили, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101317469, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 15 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 06.09.2021 року зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 2,5%, комісія 1900 грн. (а.с.8-16) Договір про споживчий кредит підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону позичальника, про що свідчить п. 10 договору - реквізити сторін. Відповідно до п. 1.1 договору про споживчий кредит сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін. Сума кредиту 10000 грн, на строк 15 днів з 22.08.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії 06.09.2021 (п. 1.2, 1.3, 1.4 договору). Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 1900 грн., за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5%. Стандартна процентна ставка за користування кредитом, яка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.6 договору). Відповідно до умов, передбаченими п.2.3.1.2, загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів. Відповідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №101317469 від 22.08.2021 року відповідачка повинна була здійснити повне погашення кредиту 06.09.2021 року в сумі 15650 грн. 00 коп., яка складається з суми виданого кредиту 10000,00 грн., проценти за користування кредитом в сумі 3750,00 грн., комісію за надання кредиту в сумі 1900,00 грн. (а.с 17). Згідно із заявкою-анкетою №101317469 на отримання кредиту від 22.08.2021 року [PERSON] просила надати їй кредитні кошти в сумі 10000 грн. (а.с.20) Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи іншій засоби. (п.6.1 договору) Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №101317469 від 22.08.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі ідентифікатора Z82184 від 22.08.2019 року, номер телефону [NUMBER] ). (а.с.22) Згідно довідки від 03.02.2022 року №857/03-02 АТ КБ «Приватбанк» 22.08.2021 року через систему платежів LiqPayST були проведені наступні фінансові операції по переказу коштів на карту [NUMBER] в сумі 10000 гривень за договором №101317469. (а.с.23) З системного аналізу вказаних матеріалів справи вбачається висновок про те, що позивач довів факт отримання позичальником на вказану нею картку кредитних коштів в сумі 10000,00 грн, який мав місце 22.08.2021 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з наданим представником позивача розрахунком, станом на 07 лютого 2023 року у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 74650,00 грн, яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 10000,00 грн., та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 35650,00 грн. та заборгованості за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості в розмірі 29000,00 гривень. (а.с.26) Як встановлено судом, згідно з договором про споживчий кредит від 22.08.2021 №101317469 кредит надається строком на 15 днів, дата повернення кредиту 06.09.2021. З умовами, передбаченими п. 2.3.1.2, загальний строк кредитування не може перевищувати 60 днів. Згідно відомостей про споживчий кредит №101317469 за користування кредитом проведено нарахування відсотків: в розмір 2,5% за період з 23.08.2021 по 06.09.2021 року відповідно до п.1.5.2 Договору та в розмірі 5% за пролонгований період кредитування з 07.09.2021 по 05.11.2021 року відповідно до п.1.6, п.2.3.1.2. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, укладеними ТОВ «Мілоан» (а.с.27-35) Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30.11.2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики №101317469 від 22.08.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в розмірі 45650,00 грн. Сума заборгованості за кредитом складається з суми наданого кредиту в розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 35650,00 грн. (а.с. 36-39, 40) Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права. Після спливу строку кредитування, ТОВ «Вердикт Капітал» продовжувало нарахування відсотків за користування [PERSON] кредитними коштами за межами встановленого строку кредитування, тобто після 05.11.2021. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18). Отже, відсотки, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» після закінчення строку кредитування є необгрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими з моменту відступлення права вимоги, а саме з 30.11.2021, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за кредитним договором від 22.08.2021 №101317469 [PERSON] не виконала, з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 45640,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту з розмірі 10000,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 35650 грн., яка утворилась на момент відступлення права вимоги. Частиною 1, ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. та сплачений судовий збір 2684 грн. Відповідно положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в розмірі 1641,32 грн. (45650 грн.х2684,00/74650,00) Що стосується судових витрат позивача з надання професійної правничої допомоги, суд зазначає таке. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 2, 3 та 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано Договір про надання правової допомоги №03-01/2023 від 03.01.2023 укладений з АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку про надання юридичної допомоги №63 від 05.01.2023, витяг з акту прийому-передачі виконаних робіт (надані послуги: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 3 000 грн. (1 години), складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів 6 000 грн. (4 години), а також платіжну інструкцію №0358540000 від 17.01.2023 на суму 44000,00 грн., в якому в графі «Призначення платежу» вказано «надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги№03-01/2023 від 03.01.2023». Як вбачається з наданих документів, вказаний договір про надання правової допомоги не містить конкретного предмету правової допомоги. Згідно цього договору, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Адвокатське об`єднання зобов`язане надавати клієнту правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід захисту інтересів; приймає участь в підготовці та юридичному оформленні різного роду договорів, що укладаються з клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів тощо. З огляду на вказане, платіжна інструкція №0358540000 від 17.01.2023 року не є доказом того, що ці витрати пов`язані з цивільною справою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed