Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи \~ \~ \~ \~ \~13 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог вказував, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 15.03.2019 року Придніпровським районним судом шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживала почергово у кожного із батьків за усною домовленістю. В той же час, донька більше часу проживала з батьком та бабусею, а саме по 2-3 тижні на місяць. У відповідачки донька перебувала систематично по 3-4 дні на місяць. На думку позивача донька виявляла більшу прихильність на проживання з батьком, зважаючи на її поведінку та слова. 27 лютого 2022 року відповідач взяла дитину до себе, написавши розписку про повернення дитини батькові 06.03.2022 року. В день, коли дитина мала бути повернена до батька, відповідачка написала заяву до Служби у справах дітей та повідомила, що вивозить дитину з України в іншу країну. При цьому, жодних відомостей про країну прибуття та про повідомлення батька дитини не надано. Відповідач, використовуючи введений воєнний стан, спрощений порядок вивезення дитини за межі України без згоди батька, вивезла дитину у невідомому від позивача напрямку. На даний час відповідач не повідомляє про місце проживання дитини, про умови проживання, а лише вимагає оплату аліментів та вказує на години, коли вона дозволить спілкуватися доньці із татом. Вказане є неприпустимою поведінкою відносно дитини та позивача, адже жодних рішень про спілкування чи обмеження спілкування не існує. Відповідач самовільно вирішила обмежити спілкування дитини із татом. Під час спілкування засобами інтернет-мессенджера відповідач перебуває з дитиною та не дає можливості дитині спілкуватися з татом, психологічно впливаючи на дитину. Донька ж виявляє бажання спілкуватися з батьком, бажає більше часу проводити з ним, хоча б засобами інтернет-зв`язку. Слід зауважити, що вивіз дитини без згоди батька відбувся під час процесу вирішення питання встановлення місця проживання дитини в Службі у справах дітей. Внаслідок вивозу дитини, служба у справах дітей повернула заяву позивача без розгляду. Звичайно ж, під час війни жодні звернення позивача до Служби та правоохоронних органів позитивних результатів не дали. На даний час батько дитини вважає, що подальше проживання дитини з мамою вкрай негативно впливає на дитину, не відповідає інтересам дитини. Дитина повинна виховуватися та зростати в умовах захищеності від сторонніх чинників, від сварок. На жаль, відповідачка вважає, що всі люди змовилися проти неї. Вона не помічає, як негативно впливає на дитину своїми постійними сварками, постійними претензіями до всіх оточуючих. \~ \~ \~ \~На жаль, відповідачка не в достатній мірі виконує свої батьківські обов`язки, адже лише після рішення по аліментах остання почала купувати дитині необхідні речі. До цього фінансовим забезпеченням дитини займався батько дитини. При цьому звернення позивача щодо перевірки цільового використання аліментів не дали результатів, адже Служба не змогла знайти відповідачку ще до початку війни. Відсутність відповідача за місцем проживання пов`язано із значними боргами перед ПАТ КБ Приватбанк (справа 711/7215/20), АБ «Універсал банк» (справа № 711/221/21) та претензіями з боку виконавців щодо примусового виконання рішень за позовами банків, а також КПТМ Черкаситеплокомуненерго (Справа 711/912/20). Щодо останнього кредитора, за словами позивача, відповідач погасила борг. Дитині потрібно вирватися із обіймів мами аби нормально розвиватися, вести активне дитяче життя в рідній країні, а не в приймах, живучі на допомозі іноземної держави. На даний час у відповідача просліджується неадекватна поведінка не тільки до рідних дитини, а й до самої дитини. Відповідне ставлення можуть підтвердити працівники служби у справах дітей та працівники патрульної служби м. Черкаси, які постійно відвідують помешкання дитини, знають сім?ю та всі суперечки цієї родини. Позивач є люблячим татом, який бажає тільки добра своїй доньці, а тому не може більше терпіти ситуацію, яка склалася. Дитині слід змінити місце проживання та жити в умовах любові, злагоди, стабільності. При цьому, позивач отримує постійний офіційний дохід, який дозволить повністю забезпечити дитину всім необхідним. Позивач характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не вживає алкогольні напої чи наркотичні засоби. Позивач має дохід, місце для проживання дитини. Позивач завжди цікавився життям своєї дитини, приймав участь у її вихованні, відводив дитину до дитсадка, приймав активну участь у подіях дитсадку, що стосувалися доньки, водив на гурток танців, намагався повністю забезпечити всі потреби дитини, не вчиняв перешкод у спілкуванні дитини з мамою або участі мами у вихованні. Позивачу невідомо про наявність офіційного доходу відповідачки та невідомо про наявність належних умов проживання дитини разом із мамою. Позивачу невідоме і місце реєстрації проживання відповідачки. За відомостями служби у справах дітей та самої відповідачки, вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із своїм батьком [PERSON] . \~ \~ \~ \~04 листопада 2022 року відповідачкою поданий відзив на позов. В обґрунтування заперечень по суті позовних вимог вказує, що відповідач дійсно 27 лютого 2022 року забрала у позивача дитину, і з огляду на воєнні дії які відбувалися у країні та околицях Києва, було прийнято рішення з метою убезпечити від небезпеки дитину та себе евакуюватися до Західної частини країни, але в зв`язку із великою кількістю людей, які також евакуювалися до західного регіону, знайти житло було неможливе, тому було прийнято рішення відправитись до Республіки Польща. По прибуттю до м. Слупца, відповідачкою була орендована квартира, де є визначена кімната для дитини, згодом влаштовано дитину до дитячого садочку [ADDRESS] , де дитина перебуває у середовище своїх однолітків, гарно адаптується у новому середовище та проявляє інтерес до спілкування. Відповідач у свою чергу з метою забезпечення матеріально дитину та себе влаштувалась на роботу до дитячого садочку № 4 «Горобинка» м.Слупца (який відвідує донька [PERSON] ) до 30 листопада 2022 року на умовах стажування, з 01 грудня 2022 року переведена на основне місце роботи. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Яцюк М.В. в судовому засіданні підтримали позов та просили його задоволити з викладених у ньому підстав. Також позивач вказував на створення на даний час матір`ю перешкод для вільного спілкування з батьком без присутності матері. Представник відповідачки адвокат Дрогоман О.О. позов не визнав та просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. Також вказував, що відповідачка з донькою тимчасово перебувають за кордоном для убезпечення себе та доньки у зв`язку з воєнним станом в Україні. Відповідачка працює, дитина відвідує дитячий садок, також відповідачка створює умови для спілкування дитини з батьком засобами телефонного зв`язку. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] підтримала свого представника. Представник третьої особи [PERSON] пропонувала вирішити справу на розсуд суду з урахуванням висновку органу опіки і піклування та інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Малолітня [PERSON] висловила думку щодо місця свого проживання шляхом опитування в судовому засіданні спеціалістом в галузі дитячої психології Черкаського міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді [PERSON] , пояснила, що їй подобається спілкуватись і з батьком, і з матір`ю, але проживати вона хоче там, де проживає на даний час. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу та заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. \~ \~ Хід розгляду справи \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~05 серпня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~09 листопада 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~12 січня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. \~ \~ \~ \~06 лютого 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залучено до участі в справі спеціаліста в галузі дитячої психології Черкаського міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді. 2.Мотивувальна частина \~ \~ \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Судом\~встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Придніпровським районним судом у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1. 15 березня 2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] відповідно до виробничої характеристики виданої [PERSON] працює в ТОВ «Юрія-Фарм» з 09.02.2017 по теперішній час (26.01.2022) налагоджувальником технічного обладнання на дільниці приготування та розливу розчинів виробничого департаменту. За період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, обов`язки виконував в повному обсязі, стриманий, ввічливий, комунікабельний, вміє працювати з людьми. До дисциплінарної та кримінальної відповідальності за час роботи не притягувався. Відповідно до довідки про доходи виданої [PERSON] за період з січня 2021 року по грудень 2021 року отримав 168\~446,69 грн. Відповідно до побутової характеристики від 31 січня 2022 року, виданої головою ОСББ «Югославський» [PERSON] за роки проживання за адресою [ADDRESS] проявив себе з позитивної сторони. Активно приймає участь в житті будинку, допомагає у вирішенні питань з благоустроєм, ввічлива та вихована людина. 31 січня 2022 року [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання його дитини [PERSON] разом з [PERSON] 31 січня 2022 року [PERSON] було надано пояснення службі у справах дітей про те, що дитина [PERSON] проживала і з ним, і з матір`ю, але більше часу з ним. [PERSON] не піклується про дитину, не водить її до садочку та гурток танців. Не купує дитині одяг та не бере належну участь у вихованні дитини. Вона зловживає спиртними напоями та нецензурно висловлюється при дитині. Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області 21.03.2022 року [PERSON] надано відповідь про те, що в діях колишньої дружини [PERSON] не вбачається ознак складу будь-якого правопорушення, передбаченого чинним законодавством України, оскільки в умовах воєнного стану, діючи в інтересах своєї дитини та забезпечуючи безпеку останньої, [PERSON] має право безперешкодно вивезти малолітню [PERSON] за межі України без нотаріально посвідченої згоди. 14 лютого 2022 року головним спеціалістом служби у справах дітей Черкаської міської ради складено акт обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту умови проживання задовільні, квартира належить [PERSON] . Помешкання умебльоване, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Кухня та санвузол в задовільному стані. Для малолітньої [PERSON] , зі слів батька [PERSON] , відведена окрема кімната, де є ліжко, письмовий стіл, комод, шафа для одягу, іграшки. Є місце для ігор та відпочинку. 27 лютого 2022 року [PERSON] написала розписку про те, що вона бере свою доньку [PERSON] в батька [PERSON] та зобов`язується до 06.03.2022 року повернути її. 19 вересня 2022 року органом опіки та піклування м. Черкаси надано висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] разом з батьком [PERSON] у зв`язку з відсутністю матері та дитини у м. Черкаси. Відповідно до довідки від 07.09.2022 року старости м. Слупца Республіка Польща, [PERSON] знаходиться у місцевому Центі зайнятості як безробітна протягом періоду з 20.04.2022 та надалі, і отримує з 01.06.2022 по 30.11.2022 стипендію стаж (без податку). Директором дитячого садочка № 4 «Горобинка`м. Слупца Республіка Польща 07.09.2022 року надані характеристики, в яких зазначено, що [PERSON] отримує психологічну підтримку з березня 2022 року, консультації психолога проводяться українською мовою за згодою матері.. Згідно з результатів психологічного дослідження [PERSON] розвивається відповідно до свого віку. Дитина спокійна, легко йде на контакт, демонструє ігрову активність і взаємодіє з іншими дітьми. Мама дитини дуже турботлива, цікавиться успіхами дитини, задовольняє її потреби. 12 вересня 2022 року надана характеристика [PERSON] від міського центру соціальної допомоги м. Слупца, в якій зазначено, що [PERSON] була зареєстрована у Повітовому Центрі зайнятості у м. Слупца як безробітна з 20.04.2022 року і досі перебуває на обліку. З 01.06.2022 року проходить стажування у Дитячому садку № 4 «Горобинка», яке триватиме до 30.11.2022 року. Донька [PERSON] з березня 2022 року відвідує Дитячий садочок № 4 «Горобинка». На думку дитсадка, дівчинка в групі однолітків функціонує добре. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 30.07.2022 року [PERSON] орендує квартиру за адресою [ADDRESS] . Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує положення частин восьмої та дев`ятої\~статті 7 СК України\~про те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В постанові від\~30\~жовтня 2019\~року у\~справі\~ №\~352/2324/17 КЦС ВС зазначив, що при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема щодо обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини і висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин у їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, вона не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства через те, що батьки не змогли зберегти стосунки або домовитися. У постанові від\~4\~серпня 2021\~року у\~справі №\~654/4307/19\~Верховний Суд визначив базові елементи, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, а саме: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання взаємин; піклування, захист і безпека дитини; вразливе становище; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. При вирішенні цієї категорії спорів також підлягають врахуванню: спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини (йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів); бажання дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд враховує положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в тім, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Крім того, у постанові від 09 лютого 2023 року у справі No 753/572/20 Верховний Суд вказав, що з огляду на введення воєнного стану в Україні, при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них у порівнянні з іншими. Отже, із вищевикладеного, суд робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до частини першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо місця її проживання. Суд наголошує, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю повинна приділятися належна увага, водночас згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 171 СК України, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Під час опитування спеціалістом в галузі дитячої психології в судовому в режимі відеоконференції [PERSON] , [INFO] , висловила думку про те, що не бажає повертатись до України і проживати з батьком, хоча однаково позитивно ставиться як до матері, так і до батька. Оцінивши зібрані у справі докази, з огляду на норми, які регулюють спірні правовідносини, що виникли між сторонами, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд доходить висновку, позивачем не доведено, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини, виходячи з наступного. В умовах воєнного стану в Україні судом першочергово враховується безпекова ситуація та обмеження, пов`язані із проведенням в державі бойових дій і їх наслідками, зокрема існування реальних ризиків пошкодження цивільної інфраструктури за місцем проживання позивача. Також позивач не досяг встановленого законом граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних та не надав будь-яких обгрунтувань щодо здійснення опіки над дитиною у випадку його мобілізації для проходження військової служби, участі в бойових діях, виїзду (відрядженням) для виконання бойових завдань. Крім того, позивач не довів того, що відповідачка не дбала про здоров`я доньки та не надав доказів її неналежної поведінки. Навпаки, надані відповідачкою докази підтверджують, що мати здійснила заходи щодо працевлаштування, оренди квартири, забезпечення відвідування дитиною дитячого садочка, тобто забезпечує потреби утримання та розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком органу опіки і піклування про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] разом з батьком. Стосовно доводів позивача та його представника про недостатнью обгрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд зазначає, що в ході судового розгляду позивачем не спростовано належними і об`єктивними доказами, що вказаний висновок органу опіки і піклування, а також висловлена дитиною думка щодо місця свого проживання по суті суперечать інтересам дитини, зокрема позивачем не доведено, що з урахуванням обставин, які фактично склались, батько на даний час може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Крім того, суд враховує, що зміна місця проживання дитини з матір`ю, з якою вона проживає тривалий період часу, може призвести до негативних та непередбачуваних психологічних травм для дитини, а тому не відповідає її інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків, зокрема в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатись з матір`ю в Республіці Польща, де відповідачка з малолітньою донькою тимчасово перебувають з метою убезпечити дитину з огляду на воєнні дії в Україні. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд враховує, що позивач не заявляв вимоги про відшкодування вказаних витрат та за законом в зв`язку з відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для їх відшкодування відповідачкою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed