Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Представник позивача - адвокат Лишенко Наталія Сергіївна від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна в натурі. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між [PERSON] та\~ [PERSON] був\~зареєстрований шлюб,\~актовий запис\~№46\~складено 18\~жовтня 2016\~року.\~В 2017\~році подружжя\~купує земельну\~ділянку для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~кадастровий номер\~211984500:01:001:0384\~площею 0,1\~Га,\~дата реєстрації\~земельної ділянки\~04.09.2017\~рік шляхом\~отримання уступки\~щодо приватизації\~земельної ділянки\~у продавця\~ [PERSON] ,\~мешканця [ADDRESS] .\~Перехід права\~власності на\~земельну ділянку\~відбувся 04.09.2017\~року про\~що було\~внесено відомості\~до Державного\~земельного кадастру\~№ НВ-210466702220.\~Цільове призначення\~02.01\~Для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд.\~За час\~перебування у\~шлюбі будівництво\~житлового будинку\~розпочато не\~було.\~Станом на\~2022\~рік земельна\~ділянка вільна\~від забудови.\~Факт придбання\~земельної ділянки\~за спільні\~кошти колишнього\~подружжя підтверджуються\~розписками від\~09.11.2016\~р за\~підписом попереднього\~власника спірної\~земельної ділянки,\~мешканця с.\~Ільниця,\~ [PERSON] .\~ [INFO] народилась\~спільна дитина\~ [PERSON] .\~Рішенням Іршавського\~районного суду\~(права\~№ 301/117/19)\~20\~лютого 2019\~року за\~заявою [PERSON] \~до [PERSON] \~шлюб розірвано.\~ [PERSON] звертаючись\~до суду\~із заявою\~про розлучення\~зазначив обставини,\~які стали\~підставою для\~припинення шлюбу,\~а саме:\~сімейне життя\~не склалося\~в зв`язку\~з тим,\~що мають\~різні характери\~та погляди\~на життя. Проте [PERSON] після розлучення забув забезпечити грошима власну дитину та колишню дружину, а також повернути частку майна, яка була придбана у шлюбі, або сплатити грошові кошти (компенсацію вартості майна). У зв`язку з цим [PERSON] змушена відстоювати законні майнові інтереси як для себе, так і спільної дитини [PERSON] . Із-за відсутності засобів для існування із дитиною на руках, ще перебуваючи к законному шлюбі, [PERSON] звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, загальний розмір забезпечення дитини суд визначив 14 400 грн на рік, тобто 1200 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитини. Якщо перевести на щоденне забезпечення, то дитина мала лише 38 гривень на день. Враховуючи, що позивачка тяжко хворіла і не могла влаштуватися на роботу, то щодня дитина разом і матір`ю мала витрачати на харчування лишень 38 грн., це не враховуючи оплату житла, придбань одягу, взуття, ліків т.і. Впродовж останнього часу [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] (колишнього чоловіка) з проханням забезпечувати власну дитину одягом та харчами, але матеріальну допомогу відповідач не надавав. Крім цього, Позивачка у липні 2020-го року намагалась самостійно вирішити питання щодо добровільного розподілу спільного майна. На адресу постійного перебування (проживання) відповідача було направлено заяву, в якій [PERSON] наполягала на розподілі спільного майна (земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384) проте Відповідач не відреагував на заяву, спільне майно не розподілене. В обґрунтування вимоги про розподіл майна в натурі, зазначила, що оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач [PERSON] має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частини земельної ділянки, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Земельна ділянка має правильну форму прямокутника та легко може бути розділена на дві земельні ділянки з визначенням нових кадастрових номерів. З врахуванням викладеного, просить суд. 1.Визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку, кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік. 2.Визнати 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарська будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік за [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що вони разом з відповідачем [PERSON] уклали шлюб в жовтні 2016 року, за спільні кошти, які їм було подаровано на весіллі, у спільного знайомого [PERSON] 11.11.2016 купили земельну ділянку, яка знаходиться в с.Ільниця, урочище «Терники». Так, як на той час [PERSON] дана земельна ділянка була вже виділена за рішенням Ільницької сільської ради, але він не встиг виготовити технічну документацію та не оформив право власності, але повністю користувався нею, то між ними була домовленість, що він за відповідні кошти, а саме 3500 доларів США, відмовиться від даної земельної ділянки на користь відповідача [PERSON] . Після написання заяви до сільської ради вони з відповідачем передали [PERSON] обговорену суму. Рішенням від 18 жовтня 2017 року Ільницької сільської ради було вирішено - затвердити [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у власність. З даних підстав, вважає, що вони з відповідачем купили у [PERSON] вищевказану земельну ділянку, і вона є їх спільною власністю. При цьому, додала, що під час передачі коштів [PERSON] розписка не писалась, а лише коли вона (Позивачка) звернулась до Відповідача з вимогою про повернення половини сплаченої суми за земельну ділянку, чи переоформлення на неї частини та не отримавши відповіді, звернулась до [PERSON] і він підписав розписку в 2020 році (датовану 11.11.2016) в присутності двох свідків, а так як вона не знала як правильно написати дану розписку, тому було написано їх декілька, які і підписав [PERSON] . Представник позивача адвокат Лишенко Н.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.\~Крім цього, подала до суду відповідь на відзив де зазначила, що Відповідач визнає факт володіння ним земельної ділянки за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Факт набуття права власності на спірну ділянку у відповідача виник в 2017 році (в період знаходження у шлюбі). Відповідач отримав право на земельну ділянку за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд після відступу від майнових прав [PERSON] , тобто земельна ділянка не була вилучена від [PERSON] в фонд запасу земель сільської ради або на користь іншої особи, а була вилучена виключно [PERSON] . Крім цього, текст розписки від попереднього власника спірної ділянки містить посилання на паспортні дані [PERSON] , що в свою чергу свідчить про особистий доступ свідка [PERSON] до своїх персональних даних та його особистий підпис на розписці. В резолютивній частині Рішення № 150 від 18 жовтня 2017 року Ільницька сільська рада затвердила передачу у власність громадянину [PERSON] від попереднього користувача спірної земельної ділянки [PERSON] . Це є ще одним доказом того, що між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про відступ права на безоплатну приватизацію за грошову компенсацію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Відповідача- адвокат Мешко В.М. подала до суду відзив на позов, згідно даного відзиву зазначає, що\~відповідач позов\~не визнає.\~Позивач мотивує\~свої позовні\~вимоги тим,\~що факт\~придбання земельної\~ділянки за\~спільні кошти\~колишнього подружжя\~ [PERSON] підтверджуються\~розписками від 11.11.2016 р за підписом попереднього власника спільної земельної - [PERSON] . Також, колишній власник (продавець) земельної ділянки особисто, у судовому засіданні може підтвердити, що отримано ним грошові кошти в рахунок відступи від права отримання земельної. Про розписку [PERSON] дізнався з позовної заяви. Ніякої розписки між [PERSON] та [PERSON] не було. [PERSON] дав згоду на вилучення від нього земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була ним не приватизована, в землі запасу Ільницької сільської ради (Рішенням 8-ї сесії 7-го скликання Ільницької сільської ради від 23.12.2016 за №396 «Про вилучення земельної ділянки» ). Рішенням 14-ї сесії 7-го скликання Ільницької сільської ради від 18.10.2017 за №150 затверджено гр.. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність \~ \~ \~ \~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га зареєстровано в Державному реєстрі речових драв на нерухоме майно 22.11.2017р. державним реєстратором Роман Л.І. Ільницької сільської ради, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 105053003, номер запису про право власності 23559885, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1418058321219. З чого слідує, що приватизована громадянином під час шлюбу земельна ділянка є його власністю і не відноситься до спільної сумісної власності подружжя. На підставі наведеного , просить у позові відмовити. Представник відповідача адвокат Мешко В.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, крім того, зазначила, що як повідомив їй відповідач, він у [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с.Ільниця, урочище «Терники» не купував, отримав її у власність відповідно до рішення Ільницької сільської ради №150 від 18.10.2017, а тому дана земельна ділянка є його особистою приватною власністю, а отже, вимоги про визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384\~площею 0,1га\~ та визнання даної земельної ділянки за позивачкою нічим не обґрунтовані та є безпідставними. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновків. Частиною 1\~ст.3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Під час розгляду справи судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 жовтня 2016 року, а/з 46, який рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області 20 лютого 2019 року- розірвано (а.с.8, 15). Згідно до розписок від 11.11.2016 та 09.11.2016 [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 3500 доларів США за земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в с.Ільниця, урочище «Терники», від якої в подальшому відмовився на його користь (а.с. 5, 125 ) 21.07.2020 на адресу відповідача позивачкою було направлено звернення щодо вирішення питання в позасудовому порядку про повернення половини сплачених коштів [PERSON] за земельну ділянку, або переоформлення земельної ділянки, кадастровий номер 211984500:01:001:0384, на її ім`я (а.с.7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за параметром запиту - кадастровий номер земельної ділянки 211984500:01:001:0384, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розмір частки 1/1, форма власності приватна, підстави виникнення права власності рішення органу місцевого самоврядування , номер 150 від 18.10.2017 , Ільницька сільська рада Іршавського району Закарпатської області (а.с.11). До Ільницької сільської ради Кодріш В 10.11.2016 подано заяву згоду щодо вилучення від нього земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.10 га, що знаходиться в урочищі «Терники» с.Ільниця на користь [PERSON] (а.с. 124). Рішенням Ільницької сільської ради №396 від 23 грудня 2016 року «Про вилучення земельної ділянки», вилучено від громадянина [PERSON] … земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, що знаходиться в урочищі «Терники», с.Ільниця, в землі запасу Ільницької сільської ради, та доручено землевпорядника сільської ради внести зміни в земельно-кадастрову документацію (а.с.75). Рішенням Ільницької сільської ради №150 від 18 жовтня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність», затверджено громадянину [PERSON] … проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : с.Ільниця, урочище «Терники» площею 0,10 га ( кадастровий номер - 211984500:01:001:0384) та передано у власність громадянину [PERSON] … земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер - 211984500:01:001:0384) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : с.Ільниця, урочище «Терники» (а.с.76). Свідок [PERSON] суду показав, що між ним та [PERSON] ніколи не було домовленості про продаж земельної ділянки, так як у нього не було у власності будь яких земельних ділянок, він не заперечує, що в урочищі\~«Терники»,\~с.Ільниця користувався земельною ділянкою за рішенням сільської ради, але межі даної ділянки не були визначені, технічну документацію він не виготовляв, написав заяву згоду на вилучення даної ділянки на користь відповідача, так як вони є знайомими з [PERSON] і він неодноразово допомагав йому працевлаштовуватися за кордоном. Котегорично заперечив щодо передання йому коштів. Щодо підписаних розписок пояснив, що влітку 2020 року до нього додому приїхала позивачка [PERSON] і пояснила, що від нього потрібно розписки щодо земельної ділянки від якої він відмовився, мова про кошти не йшла, так як він себе недобре почував то повірив [PERSON] і підписав чисті аркуші. Свідок [PERSON] суду показала, що є рідною сестрою позивачки. В 2016 році вона разом з позивачкою та [PERSON] їздили до Ільницької сільської ради де той написав заяву-відмову від земельної ділянки на користь [PERSON] , за що отримав кошти. В липні 2020 року вона з своїм чоловіком [PERSON] та позивачкою їздили до [PERSON] додому. При зустрічі [PERSON] зачитала текст розписок і [PERSON] погодившись, поставити підпис. До суду представником позивача адвокатом Лишенко Н.С. надано від свідка [PERSON] заяву завірену нотаріусом, згідно якої зазначено, що він був свідком , що 16 липня 2020 року був присутній при підписанні розписки громадянином [PERSON] , …..про отримання грошових коштів за земельну ділянку розташованої в урочищі «Терники», с.Ільниця, а також те, що в липні 2020, він на своєму автомобілі відвозив громадянку [PERSON] та громадянина [PERSON] до Ільницької сільської ради, де він мав намір подати заяву про відмову від вище вказаної земельної ділянки (а.с.177). Відповідно до частини 1\~ст.60 СК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. У пункті 18-2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року\~\~№ 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей\~81,\~116 ЗК України\~окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Отже, вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав щодо об`єкта нерухомості, врахуванню підлягають особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до Закону України від 11 січня 2011 року № 2913 «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Зазначена норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України від 17 травня 2012 року № 4766 «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності 12 червня 2012 року. З урахуванням наведених змін до СК України, правовий режим приватизованого земельного фонду змінювався. При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із державного земельного фонду, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності дружини або чоловіка, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31 січня 2023 року у справі № 587/2739/20,\~від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 442/6318/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 158/1378/20-ц, від 26 квітня 2023 року у справі № 521/20920/16-ц. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,10 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 211984500:01:001:0384, передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення № 150 чотирнадцятої сесії VII го скликання Ільницької сільської ради від 18 жовтня 2017 року в порядку безоплатної приватизації, що підтверджує його особисту приватну власність на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] надала пояснення з приводу заявлених позовних вимог, при цьому, як долученими до матеріалів справи доказами, так і при розгляді справи, не знайшло свого підтвердження те, що ними з відповідачем, під час шлюбу, була придбана у [PERSON] земельна ділянка (кадастровий номер 211984500:01:001:0384), а також доказів, які б стверджували право власності [PERSON] на вищевказану ділянку. Крім цього, суд критично оцінює свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] та не бере їх до уваги, з причин, що дані свідки є близькими родичами (сестра позивачки та її чоловік), їх свідчення мають певні розбіжності - у визначені дат при написанні розписок (а.с. 5 та а.с.5 на звороті), та дат щодо надання допомоги [PERSON] в написанні відмови від земельної ділянки в Ільницькій сільській раді, так свідок [PERSON] стверджувала, що [PERSON] писав відмову в 2016 році, а свідок [PERSON] у своїх письмових поясненнях зазначив, що [PERSON] мав намір подати заяву відмову в сільській раді в липні 2020 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частинні визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки ( кадастровий номер 211984500:01:001:0384) площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік. Позовна вимога про визнання 1/2\~земельної ділянки\~(кадастровий\~номер 211984500:01:001:0384)\~площею 0,1га\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарська будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~дата реєстрації\~земельної ділянки\~04.09.2017\~рік за\~ [PERSON] є похідною від позовної вимоги про визнання спільної сумісної власності на майно, та враховуючи відмову в задоволенні цієї вимоги, також задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, тому понесені ним по справі судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed