Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 12 травня 2012 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 160. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 2012 року вони уклали шлюб, у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. З 24 жовтня 2022 року вони проживають окремо, припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжям і збереження шлюбу вважає неможливим. За наведених обставин, просить позов\~задовольнити, шлюб розірвати. Ухвалою суду Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що належним чином повідомлено сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви до суду, в яких зазначили, що позов підтримують повністю, просять шлюб розірвати та проводити розгляд справи за їхньої відсутності, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 12 травня 2012 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 160 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а. с. 15). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 16). Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сторони тривалий час не підтримують сімейні відносини, подальше збереження шлюбу та примирення вважають неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved