Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У листопаді 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулось з позовом до \~[PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за користування коштами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2008 року\~між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (надалі ВАТ «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір № 122/Rf/2008-980 (далі - Кредитний договір) за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 234\~320 грн. строком до 07.02.2013 року. На забезпечення Кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки від 08.02.2008 року. Відповідно до умов даного договору Поручитель поручається перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та вiдповідає перед Банком в повному обсязі. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: «ПАТ «КБ «Надра». У зв`язку з невиконанням Позичальником та Поручителем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту. Посилаючись на викладене, Ізмаїльський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 304 470,42 грн. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі № 2-2821/10 позов Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості було задоволено. Суд вирішив стягнути зі [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 304 470,42 грн. Рішення суду не виконується. Жодних платежів на користь ПАТ «КБ «Надра» або ТОВ «Консалт Солюшенс» від [PERSON] та [PERSON] не надходило. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області дорівнює 304 470,42 грн. 26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99. За змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів. За змістом Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , [PERSON] за договором № 122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договору поруки від 08.02.2008 року та договором застави від 08.02.2008 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» вибуло як сторона стягувача із виконавчого провадження. Новим кредитором у правовідносинах, що виникли з кредитного договору № 122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договором поруки від 08.02.2008 року стало ТОВ «Консалт Солюшенс». Отже, заборгованість [PERSON] , [PERSON] перед ТОВ «Консалт Солюшенс», що встановлена рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі №2-2821/10 є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України. В силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Розрахунок санкцій проведено за період з 16.11.2018 року по 16.11.2021 року на суму грошового зобов`язання, яке за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі №2-2821/10 дорівнює 304\~470,42 грн., та, відповідно до розрахунку інфляційне збільшення становить 59209,09 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами 27\~427,36 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили. 10.02.2022 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву (а.с.54-57), в якому вказав, що посилаючись на договір №GL2N79746 від 26.02.2020 року про відступлення права вимоги позивач стверджує, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договором поруки та договором застави від 08.02.2008 року. Однак, позивач не отримав права вимоги за кредитним договором № 122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, виходячи з наступного. 3 матеріалів справи вбачається, що 08.02.2008 року був укладений кредитний договір №122/RF 2008-980 з відповідачем 1 та в забезпечення кредиту - договір поруки, від того ж числа, з відповідачем 2. 3 матеріалів справи вбачається, що кредитний договір який має номер №122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договір поруки від 08.02.2008 року, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання, які витікають з кредитного договору №122/KA/2008-980 від 08.02.2007 року. Відповідно до п. 152 додатку Mo1 до договору про відступлення прав вимоги до позивача перейшло право вимоги саме за кредитним договором №122/KA/2008-980 від 08.02.2007 року, а не за кредитним договором №122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року. Зобов`язання відповідача за вказаним договором поруки відноситься до іншого кредитного договору, який позивачем до суду не наданий. Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для стягнення коштів за кредитним договором №122/Rf/2008-980, оскільки право вимоги до нього саме за цим договором до нього не надходило, будь в якому разі доказів зворотного ним суду не надано. Крім того, розрахунок позивачем проведений не вірно. Якщо припустити, що у повивача виникло право вимоги за договором №122/Rf/2008-980, то за зазначеним раніше рішенням суду, з відповідачів було стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 304 470,42 грн., яка складає: заборгованість по кредиту 228 609,74 грн.; - заборгованість по відсотках - 59 412,48 грн.; пеня - 16 448, 20 грн. При розробленні розрахунку інфляційних нарахувань та 3% річних позивач не врахував положення вищевказаних статей та провів розрахунок не з суми основного боргу, а з усієї суми заборгованості 304 470,42 грн., хоча повинен був з 288 022,22 (304 470,42 - 16 448,20) гpн. Згідно розрахунку відповідача інфляційні нарахування становлять 58 839,97 грн. та 3% річних - 25 945,68 грн., а загальна сума 84 785,65 грн., а не як зазначено у вимогах позивача 86 717, 45 коп. Позивач стверджує, що жодного погашення боргу з часу винесення рішення суду не відбувалося, при тому що кредит був забезпечений договорами застави транспортних засобів, належних відповідачу 1. При цьому позивач не надав суду договори застави та свідчення про їх використання, оскільки відповідачеві відомо, що в рахунок сплати боргу було реалізовано заставне майно, про те, на яку саме суму не відомо. Враховуючи, що є правомірні сумніви розміру боргу, а письмові докази про це відсутні, вважає за необхідне зобов`язати позивача надати докази реалізації цього заставного майна з зазначенням конкретної суми або докази не реалізації цього майна за договорами застави. Позивач подавав до Ізмаїльського міськрайонного суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження (справа № 2-2821/10), де боржниками виступають відповідачі, яка судом була задоволена, але яка оскаржена відповідачем 2 до Одеського апеляційного суду. Станом на теперішній час дана скарга не розглянута. Отже, остаточне рішення суду щодо визнання за позивачем за цим позовом права на стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 304 470,42 грн. та заборгованості на ці кошти інфляційних виплат та 3% річних в сумі 86 817,45 грн., ще не прийнято. З огляду на зазначене [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс» відмовити у повному обсязі. 22.02.2022 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» надав суду відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.72-77), в якій зазначив, що ТОВ «Консалт Солюшенс» не може погодитися із вказаним у відзиві на позовну заяву з наступного. У відзиві на позовну заяву зазначається, ніби то ТОВ «Консалт Солюшенс» не набуло права вимоги за кредитним договором №122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року. Якщо звернути увагу, то буквосполучення «RF» на клавіатурі комп`ютера в англомовній розкладці відповідає буквосполученню «КА» на клавіатурі комп`ютера в україномовній розкладці. Таким чином, слід вважати, що у вказаних документах мала місце описка, яка за своєю суттю не вливає на волевиявлення сторiн та характер правовідносин, що виникли між кредитором в особі ПАТ «КБ «Надра» (пізніше - ТОВ «Консалт Солюшенс») та боржників [PERSON] та [PERSON] . Допущення технічної помилки, описки у договорі або в будь-яких додаткових угодах, додатках до нього не є підставою для невиконання контрагентом своїх зобов`язань за договором. Так, Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі 747/839/18 (режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/review/94328547), зроблено висновок про те, що порушення, які допущені в оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні документів, при цьому такі недоліки є формальними. Також, відповідно до постанови Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі № 488/3753/17-ц, надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). Доказом відступлення права вимоги слід вважати передання новому кредитору документів, які засвідчують права та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Даний кредитний договір разом із Кредитною справою №122/КА/2008-980 був переданий попереднім кредитором ПАТ «КБ «Надра» новому кредитору - ТОВ «Консалт Солюшенс» та наразі знаходиться у ТОВ «Консалт Солюшенс», що свідчить про передачу прав за даним кредитним договором. До істотних умов кредитного договору відносяться предмет, строк повернення та його ціна (розмір процентів). Відповідно до чинного законодавства назва договору не є його істотною умовою, а отже наявність описки в його назвi не може бути підставою для його невиконання. Також відповідач зазначає, що договiр поруки не відповідає вказаному кредитному договору, чим вводить суд в оману. Отже, як зазначалося в позовнiй заяві, раніше з приводу правовідносин, які витікали з вищевказаних договорів вже відбувався судовий розгляд та ухвалювалося судове рішення. Так, в провадженні Ізмаiльського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивiльна справа № 2-2821/10 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості. В цiй цивiльнiй справі розглядалися правовідносини, які витікали з кредитного договору № 122/Rf/2008-980 від 08 лютого 2008 року, договору поруки від 08 лютого 2008 року та договорів застави від 08 лютого 2008 року. За результатами розгляду вказаноi цивільної справи Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення від 11 березня 2010 року, в якому зазначається, зокрема наступне: «Відповідачi [PERSON] та [PERSON] позов та обставини справи визнали в повному обсязi». Таким чином, обставини, на які посиласться ТОВ Консалт Солюшенс» раніше вже визнавалися сторонами справи, а також були встановлені у судовому рішенні. Таким чином, факти, які наведені ТОВ «Консалт Солюшенс» та намагаються бути оспореними [PERSON] не можуть бути оспорені, оскільки вже раніше встановлювалися судом. Якщо відповідач вважає, що у нього наявні правовідносини, які породжені іншими договорами та за якими право вимоги не переходило до ТОВ «Консалт Солюшенс», то обов`язок по доведенню існування цих правовідносин покладається на нього, оскільки відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів наявності таких правовідносин вiдповiдачем подано не було. Таким чином, слід вважати, що існують лише одні правовідносини між позивачем та відповідачами, що витікають з Кредитного договору №122/Rf/2008-980 вiд 08.02.2008 року. Також зазначає, що в договорах, копії яких були наданi суду разом з позовною заявою містяться описки, якi є суто формальними і жодним чином не впливали та не впливають на волевиявлення сторiн та наявні правовідносини. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заявляє про те, що було неправомірно розраховано індекс інфляції та 3% річних, оскільки вони нараховувалися на всю суму боргу, а не з суми основного боргу. В даному випадку штрафні санкції у вигляді 3% річних та індексу інфляції нараховуються на борг відповідачів, який було визначено в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2-2821/10 від 11 березня 2010 року. Так, у вказаному рішенні суд вирішив стягнути зі [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 304 470,42 грн. В той же час, в резолютивній частині рішення суду не встановлено, яка сума є заборгованістю по кредиту, заборгованістю по відсотках або пенею. Таким чином, у відповідачів наявне солідарне зобов`язання по сплаті заборгованості у розмірі 304 470,42 гривень, а отже і розрахунок штрафних санкцій у вигляді 3% річних та індексу інфляції повинен розраховуватися саме з цієi суми. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів рiчних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, вiд 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру. Щодо можливої реалізації заставного майна [PERSON] зазначає, що позивач не надав суду договори застави та свідчення про їх використання, оскільки відповідачеві відомо, що в рахунок сплати заборгованості було реалізоване заставне майно. Повідомляємо, що ця інформація не відповідає дійсності. В процесі аналізу переданих ТОВ «Консалт Солюшенс» матеріалів кредитної справи №122/КА/2008-980 представник ТОВ «Консалт Солюшенс» звертався із адвокатським запитом (копія додається) до Головного сервісного центру МВС. У відповіді на запит (копія додається) зазначено, що заставне майно, а саме автомобіль RENAULT MAGNUM AE 430, 11626 (1998) № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та причеп TRAILOR (1992) № шасi VFNS383ELN3L22878, державний номерний знак [NUMBER] станом на день формування відповіді на запит (31.08.2021 року) зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до відомостей АСВП відкриті виконавчі провадження, де стягувачем є ПАТ «КБ «Надра» або ТОВ «Консалт Солюшенс», а боржником - [PERSON] , відсутні. Таким чином, дані транспортні засоби не були реалізовані та знаходяться у власності [PERSON] . Щодо відсутності рішення з приводу заміни сторони виконавчого провадження представник позивача вказує, що у відзиві зазначено, що остаточного рішення суду щодо визнання за ТОВ «Консалт Солюшенс» права на стягнення заборгованості в розмірі 304 470,42, ще не прийнято. Відзначає, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2-2821/10 від 25 серпня 2021 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» було задоволено, та замінено сторону стягувача на правонаступника за кредитним зобов`язанням - ТОВ «Консалт Солюшенс». Відповідно до статті 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Інших особливостей набрання законної сили ухвалою про заміну сторони виконавчого провадження цивільним процесуальним законодавством не передбачено. Також, в ухвалі Одеського апеляційного суду у справі № 2-2821/10 від 18.10.2021 року про відкриття апеляційного провадження не зазначається про зупинення виконання даної ухвали. Таким чином, ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 2-2821/10 вiд 25 серпня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження вважається такою, що набрала законної сили, а ТОВ «Консалт Солюшенс» - кредитором в даних правовідносинах. В той же час, рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні є суто процесуальним та не змінює будь-яких матеріальних правовідносин. Разом з тим право нараховувати відсотки у правовідносинах, щодо кредитного договору передається не на підставі ухвали суду, а на підставі укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» договору про відступлення права вимоги. Так, до позовної заяви були додані всі докази того, що ТОВ «Консалт Солюшенс» отримало право вимоги, включаючи право вимагати понесення боржниками відповідальності в порядку ч.2 ст.625 ЦПК України. З огляду на викладене, просить суд позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2008 року\~між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (надалі ВАТ «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір № 122/Rf/2008-980 (далі - Кредитний договір) за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 234\~320 грн. строком до 07.02.2013 року (а.с.6-7). На забезпечення Кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки від 08.02.2008 року. Відповідно до умов даного договору Поручитель поручається перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та відповідає перед Банком в повному обсязі. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: «ПАТ «КБ «Надра» (а.с.8). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі № 2-2821/10 позов Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості було задоволено. Стягнуто зі [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 304 470,42 грн. (а.с.60-61). 26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів (а.с.10-11). За змістом Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , [PERSON] за договором №122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договором поруки від 08.02.2008 року та договором застави від 08.02.2008 року (а.с.12-18). ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року (а.с.18). ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року (а.с.20). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2021 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача з виконання рішення по цивільній справі № 2-2821/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитом на його правонаступника - ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС»\~(код\~ЄДРПОУ:\~42251700,\~юридична адреса:\~65048,\~Одеська область,\~м.Одеса,\~вул.Пушкінська,\~36,\~офіс 308). Постановою Одеського апеляційного суду від 06.05.2022 року ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2021 року залишено без змін (а.с.157-161). Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» вибуло як сторона стягувача із виконавчого провадження. Новим кредитором у правовідносинах, що виникли з кредитного договору № 122/Rf/2008-980 від 08.02.2008 року, договором поруки від 08.02.2008 року стало ТОВ «Консалт Солюшенс». Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761 /43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру. Аналогічні висновки підтверджені Верховним судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі № 758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі № 910/17566/17. Отже, заборгованість [PERSON] , [PERSON] перед ТОВ «Консталт Солюшенс», що встановлена рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі №2-2821/10 є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Таким чином, у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, в силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Виходячи з тексту рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі № 2-2821/10 заборгованість відповідачів перед позивачем складає 304470,42 грн. В період з 16.11.2018 року по цей час відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 304470,42 грн, що належали до сплати ПАТ «КБ «НАДРА», а після укладення договору про відступлення права вимоги позивачу. Розрахунок санкцій проведено за період з 16.11.2018 року по 16.11.2021 року на суму грошового зобов`язання, яке за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі №2-2821/10 дорівнює 304\~470,42 грн., та, відповідно до розрахунку інфляційне збільшення становить 59209,09 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами 27\~427,36 грн. Суд погоджується з розрахунком, оскільки не надано доказів, що він є неправильним. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Як вбачається з тексту рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2010 року у справі № 2-2821/10 зобов`язання Відповідачів виражено у гривні. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від Відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням №730 від 16.11.2021 року, в рівних частинах з кожного, а саме, по 1135,00 грн.

Outcome: approved