Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державної установи «Держгідрографія», згідно з яким просив: -Поновити [PERSON] на роботі з 29.12.2021 року на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія»; -Стягнути з Державної установи «Держгідрографія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.2021 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 256194 грн. 00 коп.; -Скасувати наказ Голови Державної служби морського та річкового транспорту України від 28.12.2021 року за № 32-ПД про звільнення [PERSON] з посади начальника державної установи «Держгідрографія» та припинення дії контракту від 20.05.2021 року № 7-ІІІ. Позовні вимоги обґрунтовано тим, 06.04.2020 року Державна служба морського та річкового транспорту відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 року за № 777 оголосила конкурс на заміщення вакантної посади начальника державної установи «Держгідрографія». 28.04.2021 року рішенням комісії з проведення конкурсного відбору мене визнано переможцем конкурсу на зайняття посади начальника Державної установи «Держгідрографія». За результатами проведеного конкурсного відбору [PERSON] було призначено на посаду начальника державної установи, що підтверджується Наказом № 16-ПД від 20.05.2021 року, та з позивачем було укладено контракт від 20.05.2021 року за № 7-ІІІ. Разом з тим, наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 32-ПД від 28.12.2021 року позивача було звільнено з посади на підставі п.6 ст. 40 КЗпП України. При цьому, підставою для звільнення позивача слугувало рішення Господарського суду м.Києва від 02.11.2021 року. У свою чергу, позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки у порушення вимог ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та п.п.1, 4, 6, 10 Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року за № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій відповідно призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203», його звільнення відбулося без обов`язкового погодження з головою Київської міської державної та із позбавленням позивача права надати голові Київської міської державної адміністрації усні чи письмові пояснення щодо обґрунтованості рішення про його звільнення. Крім того, позивач зазначав, що відповідач не мав права звільняти його з займаної посади на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2021 року по справі № 910/7862/21, оскільки зазначене не рішення не набрало законної сили та було оскаржене в апеляційному порядку як позивачем, так і відповідачами. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року справу передано для розгляду за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2022 року позовну заяву залишено без руху. 12.05.2022 року до суду надійшло клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про залучення [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.08.2022 року до суду надійшов відзив Державної установи «Держгідрографія», в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при звільненні позивача відповідачем було дотримано всі вимоги чинного законодавства України. Так, зокрема, представник відповідача вказував, що обов`язок у роботодавця видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Одночасно з відзивом, представником Державної установи «Держгідрографія» було подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.08.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Державної установи «Держгідрографія» було подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 10.08.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення доказів. 19.08.2022 року до суду надійшов відзив Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, в якому представник служби просив здійснити заміну у справі № 761/3675/22 назви юридичної особи відповідача по справі Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому, в обгрунтування своїх заперечень щодо позову представник відповідача вказував не безпідставність тверджень позивача про його звільнення без погодження з головою Київської міської державної адміністрації, адже обставини належного виконання відповідачем вимог законодавства підтверджується відповідною копією листа на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації від 03.12.2021 року за №2093/406/14-21 щодо погодження звільнення [PERSON] із займаної посади начальника державної установи «Держгідрографія» відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України. Також, представник відповідача зазначав, що доводи позивача про передчасність оспорюваного наказу є такими, що не узгоджується із приписами ч. 8 ст. 235 КЗпП України, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 326 ГПК України. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2022 року замінено первісного відповідача - Державну службу морського та річкового транспорту України на належного відповідача - Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, а також залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 29.08.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, в якому він зазначав, що відповідачем на надано жодних доказів на підтвердження факту надсилання або надання голові КМДА листа щодо погодження його звільнення. Крім того, вказував, що з резолютивної частини рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2021 року у справі №910/7862/21 щодо поновлення [PERSON] на посаді начальника ДУ «Держгідрографія» вбачається, що дане рішення не було допущено судом до негайного виконання. 14.09.2022 року до суду надійшли заперечення представника відповідача Державної установи «Держгідрографія» до відповіді на відзив. 15.09.2022 року до суду надійшли заперечення представника відповідача Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на відповідь на відзив. 19.10.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про повернення судового збору у розмірі 2 561 грн. 94 коп., сплаченого позивачем за пред`явлення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України (надалі - Адміністрація судочинства) від 14.02.2020 року № 2-ПД припинено повноваження [PERSON] на посаді начальника державної установи «Держгідрографія» та звільнено його 14.02.2020 року відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. У зв`язку з зазначеним, 06.04.2020 року Адміністрацією судноплавства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 777 від 03.09.2008 року оголосила конкурс на заміщення вакантної посади начальника державної установи «Держгідрографія». Наказом Адміністрації судочинства за № 16-ПД від 20.05.2021 року за результатами конкурсного відбору [PERSON] було призначено на посаду начальника державної установи «Держгідрографія» та укладено з останнім контракт № 7-ІІІ від 20.05.2021 року. Рішенням Господарського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року у справі №910/7862/21 [PERSON] було поновлено на посаді начальника Державної установи «Держгідрографія» з 04.03.2020 року. У зв`язку з зазначеним, 02.11.2021 року Адміністрацією судочинства було видано наказ №32-ПД від 02.11.2021 року «Про звільнення начальника державної установи «Держгідрографія», згідно з яким [PERSON] - начальника державної установи «Держгідрографія» звільнено з 28.12.2021 року із займаної посади відповідно до п. 6 ст. 40 КЗпП України та припинено дію контракту № 7-ІІІ від 20.05.2021 року, укладеного з начальником Державної установи «Держгідрографія». Так, як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду за № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведене звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Разом з тим, в силу вимог ч. 1 ст. 23 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» центральний орган виконавчої влади у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції України та законів України, актів Кабінету Міністру України та наказів міністерств видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Частиною другою статті 36 КЗпП України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умови конкурсу. При цьому, процедура погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємства, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Порядком погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.102013 року № 818». Отже, виходячи із встановленої вищевказаним законодавством процедури, пропозиція щодо звільнення з посади керівника підприємства, яке зареєстроване на території м. Києва погоджується з головою Київської міської держадміністрації. Абзацом другим пункту 6 Порядку визначено, що у разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні звільнення з посади керівника підприємства головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на одну з підстав для задоволення своїх позовних вимог, посилався на те, що у порушення вимог ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та п.п. 1, 4, 6, 10 Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року за № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій відповідно призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203», його звільнення відбулося без обов`язкового погодження з головою Київської міської державної та із позбавленням позивача права надати голові Київської міської державної адміністрації усні чи письмові пояснення щодо обгрунтованості рішення про його звільнення. Однак, вказані твердження позивача є безпідставними, адже як вбачається з матеріалів справи, листом за вихідним номером 2093/406/14-21 від 03.12.2021 року відповідач - Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України звернувся до Голови Київської міської державної адміністрації В. Кличка з проханням погодити звільнення [PERSON] з посади начальника державної установи «Держгідрографія». При цьому, згідно з листом Управління документообігу та аналізу службової кореспонденції апарату виконавчого органу КМР (КМДА) від 13.09.2022 року за вих. № 09/021-391 вищенаведений лист надійшов до апарату виконавчого органу КМР (КМДА) в паперовій формі через скриньку для передачі службової кореспонденції від юридичних осіб, про що є відмітка на звороті аркуша листа, та зареєстрований працівниками управління в системі електронного документообігу АСКОД 06.12.2021 року за 45275. Доказів того, що головою КМДА було відмовлено відповідачу у погодження звільнення позивача з займаної ним посади, матеріали справи не містять. Щодо доводів позивача про те, що відповідач не мав права звільняти його з займаної посади на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2021 року по справі № 910/7862/21, оскільки зазначене не рішення не набрало законної сили, слід зазначити наступне. Абзацом першим статті 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором за фізичними особами. Відповідно до ч. 8 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При цьому, формулюючи правову позицію з питання негайного виконання рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі Верховний Суд України у постанові від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15 дійшов висновків, за змістом яких: -частина 1 статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; -рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5 ст. 235 КЗпП України); -негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні; -оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов`язковості з моменту проголошення; -обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч. 5 ст. 124 Конституції України); -з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом ст.ст. 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням; -належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків; -законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися; -статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки; -виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Крім того, Верховний Суд України в цій справі погодився з тим, що рішення суду про поновлення працівника на роботі вказує на обов`язок, а не на право роботодавця не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення незалежно від відкриття виконавчого провадження видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків. У подальшому, вказана правова позиція щодо обов`язку роботодавця в порядку виконання рішення суду, допущеного до негайного виконання, видати наказ про поновлення працівника на роботі невідкладно після проголошення судом рішення, безвідносно до наявності чи відсутності виконавчого провадження з цього приводу, була підтверджена Верховним Судом (до прикладу, в постанові від 01.04.2020 у справі № 488/4594/17). Отже, у зв`язку з поновленням [PERSON] на посаді за рішенням суду, Адміністрацією судноплавства цілком правомірно та на забезпечення виконання рішення Господарського районного суду м. Києва від 02.11.2011 року винесено наказ про звільнення позивача з займаної ним посади на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України (поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed