Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просить: - визнати житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7110400000 08 001 0082, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] з визначенням часток у даному майні - по 1/2 частині за кожним із них. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 15.07.2004 по 14.03.2008 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період шлюбу відповідач за спільні кошти подружжя придбав земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . У 2006 році відповідач отримав рішення міської ради, яким було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість старого на даній ділянці. У 2007 р. після отримання необхідних дозволів спільними зусиллями та за спільні кошти подружжя було знесено старий будинок, закуплено необхідні будівельні матеріали та розпочато будівництво нового житлового будинку та господарських споруд. У 2009 році після розірвання шлюбу відповідач закінчив будівництво і лише в 2012 році отримав свідоцтво про право власності на нього. Позивачка вважає, що дане нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка, набуте під час її шлюбу з відповідачем, тому воно є їх спільною сумісною власністю, підлягає розподілу в рівних частинах. У судове засідання позивачка не з`явилася, але скерувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. 15.07.2004 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 14.03.2008 р. їх шлюб було розірвано, що стверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.03.2008 р. Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.11.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., [PERSON] придбав (купив) земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7110400000 08 001 0082, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку. З копії рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області від 21.12.2006 р. №1185 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку замість старого по [ADDRESS] . Золотоніською міською інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Котенку К.Я. було надано дозвіл на виконання будівельних робіт №38 ід 20.04.2007 р. з будівництва нового житлового будинку замість старого, літньої кухні, господарського сараю, гаража в [ADDRESS] . Копія даного дозволу міститься в матеріалах справи. 29.12.2011 р. у інспекції ДАБК у Черкаській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] . Згідно декларації замовником є [PERSON] , початок будівництва 2007 р., закінчення будівництва 2009 р. 15.02.2012 р. виконавчим комітетом Золотоніської міської ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно будинок в [ADDRESS] . З ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.03.2023 р. по справі №695/345/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя встановлено, що за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . У статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено,\~що земельна\~ділянка за\~адресою:\~ [ADDRESS] була\~придбана відповідачем\~ в\~період його\~шлюбу з\~позивачкою.\~Будівництво будинку\~на даній\~земельній ділянці\~розпочато в\~період шлюбу,\~але фактично\~завершено в\~2009\~р.\~та введено\~в експлуатацію\~в 2012\~р.Відповідач заявою про визнання позову підтвердив, що й земельна ділянка, й будинок, побудований на ній, являються спільним майном подружжя. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності від 19.09.2022 р. вартість земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] становить 109710,00 грн. Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст.372 ЦК України). Частиною 3 статті 372 ЦК України визначено, що в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Позивачка бажає визначити розмір своєї частки в спільному майні подружжя в житловому будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7110400000 08 001 0082, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що відповідає положенням ст. 372 ЦК України. Тому вимога про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири підлягає до задоволення. Оскільки з визначенням частки за позивачкою право спільної сумісної власності подружжя припиняється, тому суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем та відповідачем на 1/2 частину вказаного майна. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2486,75 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved