Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та раніше встановлений рішенням суду спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 у справі № 373/2396/15-ц. Крім цього, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 у справі № 373/2396/15-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 31.08.2015 до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з постійним зростанням цін на товари та послуги для дітей на даний час стягнуті судом аліменти не забезпечують належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини. Крім того, на даний час матеріальне становище відповідача змінилося, у зв`язку з отриманням офіційного та стабільного доходу, оскільки він є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних силах України. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. Свою позицію щодо предмету позову не висловив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 19.01.2023 відповідачем [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Ухвалою суду від 23.01.2023 здійснено перехід у справі з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду з повідомленням сторін на 15.02.2023. Ухвалою суду від 15.02.2023 у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. 01.03.2023 розгляд справи відкладено на 09.03.2023, 30.03.2023, 24.04.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. 17.03.2023 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 про відмову в зупиненні провадження подано апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.04.2023 апеляційну скаргу адвоката Чичиркіна А.О. в інтересах [PERSON] на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 у даній справі вважати неподаною та повернуто скаржнику. 24.04.2023 розгляд справи відкладено на 10.05.2023 у зв`язку з неповерненням матеріалів цивільної справи з Київського апеляційного суду. 10.05.2023 розгляд справи відкладено на 18.05.2023, за клопотанням представника відповідача - адвоката Чичиркіна А.О. 10.05.2023 оголошено перерву до 23.05.2023. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади та направленням судового виклику на електронну скриньку відповідача, адреса якої міститься в матеріалах справи (а/с 33, 38). Представник відповідача-адвокат Овсієнко Ю.А. не висловив свою позицію та заперечення проти позову у зв`язку з обмеженням повноважень відповідно до адвокатського ордеру. Встановлені судом обставини Згідно з копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 21.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, батьками народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 373/2396/15-ц). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] . Позивачка працює перукарем, щомісячно отримує нестабільний дохід, що залежить від кількості клієнтів. Відповідач з 05 квітня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та отримує стабільний дохід. Норми права, застосовані судом Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі № 343/945/19 (провадження №61-2057св20). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. В обґрунтування своїх позовних вимог та підставою для зміни способу стягнення аліментів, позивач вказала зміну матеріального становища відповідача, як платника аліментів, у зв`язку з отриманням ним офіційного та стабільного заробітку, так як він є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних силах України. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Оцінка доказів та аргументів учасників справи З наданих письмових доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Враховуючи, що майновий стан відповідача [PERSON] у зв`язку із перебуванням з 05.04.2022 на військовій службі у військовій частині [NUMBER] змінився, в результаті чого він отримує офіційний та стабільний дохід, то наявні підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015 у справі № 373/2396/15-ц. Суд бере до уваги, що після ухвалення рішення суду матеріальне становище відповідача змінилось. Якщо на момент ухвалення рішення суду відповідач був непрацюючим, проживав за рахунок нерегулярних, випадкових заробітків як встановлено в рішенні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.09.2015, то з 05.04.2022 він отримує офіційний стабільний дохід, оскільки проходить службу в Збройних Силах України. Крім того, протягом розгляду справи стороною відповідача не представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Крім цього, будь-яких письмових доказів, які повинні бути враховані та можуть вплинути на прийняття рішення як відповідачем, так і його представниками, протягом розгляду справи не представлено суду. З огляду на викладене вище, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, матеріальне та сімейне становище сторін у справі, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивача, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми в умовах воєнного стану, а тому суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (КМУ). Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів (пункт 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved