Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту з нерухомого майна звернулась представник [PERSON] [PERSON] , просить суд зняти арешт із всього нерухомого майна боржника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), який помер [INFO] , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Гнесь Т.В. від 18.06.2013 року ВП № 38518446. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Звернувшись до приватного нотаріуса Бештинарського О.В. задля оформлення спадщини після смерті чоловіка позивачу стало відомо, що 13.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Гнесь Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38518446. Постановою ВП № 38518446 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) після цього, Позивач звернулась до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про знаття арешту із нерухомого майна у зв`язку із смертю боржника [PERSON] . У своєму листі від 13.04.2023 року № 92175, який позивач отримала 24.04.2023 року відповідач зазначає, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №3851446 з примусового виконання виконавчого листа № 1715/19653/12, виданого 04.06.2013 р. Рівненським міським судом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії AT «Брокбізнесбанк» заборгованості у сумі 57947, 94 грн. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 579,48 грн. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] . Свою відмову у знятті арешту з нерухомого майна Відповідач мотивує тим, що 19.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 року. Відповідач зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу по п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-606-ХІV від 21.04.1999 року не є підставою для знаття арешту з майна боржника згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-606-ХІV від 21.04.1999 року. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 330777373 від 01.05.2023 року квартира загальною площею (кв.м): 65.5, житловою площею (кв.м): 38.9, за адресою [ADDRESS] знаходиться в обтяженні. У зв`язку з тим, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту із майна покійного чоловіка позивача, вона змушена звернутись із даною позовною заявою до суду задля реалізації свого права на спадщину. 05 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01 червня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. 01 червня 2023 року представником відповідача відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Н.Іщук подано відзив на позовну заяву [PERSON] в якому вона зазначає, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, оскільки законодавством не передбачено обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника при поверненні виконавчого документу стягувачу на підстаі п.7, ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити. Представник відповідача відділу ДВС у місті Рівному ЗМУМЮ (м.Львів) в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Частиною 4 статті 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове звернення стягнення з боржника в порядку, врегульованому Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст. ст.48,50,56 цього Закону, відповідно до яких першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у позові, на сьогодні позивач має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Наслідки завершення виконавчого провадження зазначені у частині 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-ХІУ, в редакції від 06.06.2015 року), а саме: у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до п. 11 вказаної Постанови Пленуму при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що у разі, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , що видане 25 квітня 2022 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] стверджується реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 01 червня 1985 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Із відповіді приватного нотаріуса Бештинарського О.В., до якого позивач звернулась задля оформлення спадщини після смерті чоловіка, позивачу стало відомо, що 13.08.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Гнесь Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38518446. Постановою ВП № 38518446 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Із листа відділу ДВС у місті Рівному Західного МУМЮ [PERSON] на її звернення від 07.04.2023 року вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №3851446 з примусового виконання виконавчого листа № 1715/19653/12, виданого 04.06.2013 р. Рівненським міським судом про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії AT «Брокбізнесбанк» заборгованості у сумі 57947, 94 грн. та судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору у сумі 579,48 грн. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] . Свою відмову у знятті арешту з нерухомого майна Відповідач у листі мотивував тим, що 19.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року. Відповідач зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу по п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року не є підставою для знаття арешту з майна боржника згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 року. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 330777373 від 01.05.2023 року квартира загальна площею (кв.м): 65.5, житловою площею (кв.м): 38.9, за адресою [ADDRESS] знаходиться в обтяженні. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право Позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно, немає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved