Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 20.10.2022 року до суду з позовом до [PERSON] та Миргородської міської ради Полтавської області звернувся представник Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», адвокат Жага Є.Г.. В резолютивній частині позову викладено вимоги про скасування рішення № 6 сесії 8 скликання Миргородської міської ради Полтавської області про затвердження громадянам документації із землеустрою, передачу земельних ділянок у власність, оренду та відмову у затвердженні № 190 від 12.03.2021 року, яким було передано земельну ділянку площею 1,6800 га кадастровий номер 5323282200:00:003:0196, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Зубівка, Миргородського району, Полтавської області у приватну власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) та скасувати право власності на земельну ділянку площею 1,6800 га з кадастровим номером 5323282200:00:003:0196, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Зубівка, Миргородського району, Полтавської області, яке зареєстроване 25.03.2021 року за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавською області Погребскою К.С., номер запису про власність- 41224719, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2323912253232. В обґрунтування позову зазначено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5323282200:00:003:0196 передана у власність [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства без попереднього її вилучення у належного користувача Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», як землі державного лісового фонду та в порушення встановленої процедури незаконно передана міською радою у приватну власність. Оскільки спірну земельну ділянку передано у власність [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства, то запис в Державному реєстрі речових прав про право власності останнього на земельну ділянку підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 27.10.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. У строки визначені в ухвалі відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про визнання обставини, що рішенням Миргородської міської ради від 12 березня 2021 року № 190 «Про затвердження громадянам документації із землеустрою, передачу земельних ділянок у власність, оренду та відмову у затвердженні» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, місце розташування якої: Миргородський район, с. Зубівка, розроблений ФОП [PERSON] та передано безоплатно у його власність земельну ділянку площею 1,68 га з кадастровим номером 5323282200:00:003:0196, місце розташування якої: Миргородський район, с. Зубівка. Проект землеустрою було розроблено на підставі рішення Зубівської сільської ради від 15 жовтня 2020 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», яким йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7 га ріллі земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Зубівської сільської ради в межах населеного пункту с. Зубівка. У відзиві [PERSON] заперечує повністю щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджуюся, виходячи з наступного: 1. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на день постановлення оспорюваного рішення): «До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.» Лісовий кодекс України набрав чинності з дня його опублікування, тобто 13.04.1994, а тому позивачем не надано доказів про те, що йому до вказаної дати надано земельні ділянки на праві постійного користування і тому таке право не може підтверджуватися планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. 2. Щодо наданих позивачем доказів на підтвердження його права на земельну ділянку: - \~ \~ \~ \~в Дозволі на підготовку матеріалів погодження місця розташування об`єкта Полтавської ОДА зазначається на необхідність оформлення матеріалів вибору земельної ділянки у відповідності до вимог ст. 151 Земельного кодексу України, яка в ч. 10 передбачає розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - \~ \~ \~ \~згідно акту вибору та обстеження земельної ділянки, передбаченої для передачі в постійне користування ДП «Миргородське лісове господарство» від 31.08.2007 року проведено вибір і обстеження земельної ділянки загальною площею 20,5 га, передбаченої для передачі в постійне користування відповідачу із земель запасу Зубівської сільської ради за межами населених пунктів в адміністративних межах Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (спірна ж земельна ділянка розташована в межах с. Зубівка); - \~ \~ \~ \~всі без виключення погодження місця розташування земельних ділянок відповідача датовані 2007 роком (після набрання чинності Лісовим кодексом України) і це: рішення Миргородської райради, висновок Миргородського сектору охорони навколишнього природного середовища, висновок відділу земельних ресурсів у Миргородському районі, висновок головного санітарного лікаря Миргородського району, розпорядження голови Миргородської РДА, висновок відділу архітектури, містобудування та житлово- комунального господарства Миргородської РДА, і всі вони містять застереження про необхідність розроблення позивачем проекту землеустрою по передачі земельних ділянок в постійне користування, його погодження, затвердження та вказують на можливість приступити до використання земельними ділянками після встановлення меж в натурі та виготовлення і отримання правовстановлюючих документів та реєстрації права на земельну ділянку; - \~ \~ \~ \~згідно висновку Державної експертизи землевпорядної документації від 01 жовтня 2007 року № 331 матеріали погодження місця розташування земельних ділянок 154,35 га відповідача щодо надання їх в постійне користування для ведення лісового господарства із земель державної власності на території, зокрема, Зубівської сільської ради Миргородського району не в повній мірі відповідають вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам і направляються на доопрацювання. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивачем не надано доказів, що ним отримано документ, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та доказів про державну реєстрацію такого права за позивачем. Тому в нього і не виникнуло право постійного користування земельною ділянкою за захистом якого він звернувся до суду. 29.11.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про залучення у справі правонаступника позивача, Філію «Миргородське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». В обґрунтування заяви додано копії документів про прийняття рішення про припинення шляхом реорганізації Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», а саме приєднання його до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Суд 13.03.2023 протокольною ухвалою до початку судового розгляду задовольнив заяву представника щодо залучення правонаступника позивача Філію «Миргородське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». В судовому засіданні представник позивача, адвокат Жага Є.Г. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. У своїх поясненнях представник вказав, що підприємство дізналось про порушення свого права користування земельною ділянкою після звернення [PERSON] до ДП «Миргородське лісове господарство» 10.10.2022 із заявою про викорчовування лісу, який росте на земельній ділянці, яка передана йому у приватну власність. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Педорич В.І. заперечив позовні вимоги посилаючись на те, що у позивача не виникло права користування земельною ділянкою на підставі рішення 10 сесії 5 скликання від 12.06.2007 року Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Так як даним рішенням лише погоджено розташування земельної ділянки для ведення лісового господарства площею 20,5 га. ДП «Миргородське лісове господарство» не виготовило необхідні документи для оформлення права користування, а тому на момент безоплатної передачі земельної ділянки [PERSON] , вона не була обтяжена іншими правами. Представник Миргородської міської ради Полтавської області Пищимуха Н. М. також заперечила позовні вимоги з мотивів того, що на момент прийняття рішення про передачу права власності [PERSON] на конкретну земельну ділянку, вона не була обтяжена правом постійного користування ДП «Миргородський держлісгосп». Окрім того оскаржуване рішення стосувалось не лише [PERSON] і тому викладення вимоги про його повне скасування може порушити права інших осіб, яких воно стосується. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово- картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Зокрема, така правова позиція, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлена судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-196цс15 від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 у справі № 6-224цс 14, у правових висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17, та постановах Великої Палати Верховного Суду у від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі №369/1777/13-ц. Судом встановлено, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 рішення сорок шостої сесії сьомого скликання Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 15.10.2020 року [PERSON] надано дозвіл розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,700 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в межах населеного пункту села Зубівка. Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 рішення Миргородської міської ради № 190 від 12.03.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність гр. [PERSON] земельні ділянку загальною площею 1,6800 га з кадастровим номером 5323282200:00:003:0196, місцем розташування якої є Миргородський район с. Зубівка. На підставі вказаних рішень міської ради [PERSON] 25.03.2021 зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 1,6800 га кадастровий номер 5323282200:00:003:0196, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Зубівка, Миргородського району, Полтавської області, номер запису про право власності -41224719, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна -2323912253232 Зазначена земельна ділянка надана [PERSON] на земельній ділянці, яка рішенням 10 сесії 5 скликання 12.06.2007 року Зубівською сільською радою Миргородського району Полтавської області погоджена ДП «Миргородське лісове господарство» для ведення лісового господарства (створення лісових насаджень), із земель запасу Зубівської сільської ради, яка передається у постійне користування. Статтями 116, 141, 149 ЗК України в редакції, чинній на час прийняття оспорюваних рішень, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України, або за результатами аукціону; земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача. Статтями 14 Конституції України та 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 1 ЛК України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та подальша передача їх у приватну власність грубо порушують інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ЗК України Миргородською міською радою прийнято рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки державного лісового фонду за відсутності згоди на її вилучення ДП «Миргородське лісове господарство», тобто поза волею належного землекористувача. Право постійного користування земельною ділянкою ДП «Миргородське лісове господарство» на території Зубівської сільської ради Миргородського району площею 20,5 га, в межах якої розташована спірна земельна ділянку передана у власність [PERSON] , підтверджується планово-картографічні матеріалами лісовпорядкування Гоголівського лісництва ДП «Миргородський лісгосп» (а.с.33-52) Відповідно до статуту ДП «Миргородське лісове господарство», затвердженого наказом № 78 від 18.01.2022 року Державного агентства лісових ресурсів України, підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агенства лісових ресурсів України (орган управління майном) та входить до сфери управління Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства. Надана [PERSON] земельна ділянка згідно матеріалів лісовпорядкування відноситься до земель держлісфонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Миргородське лісове господарство». Відповідно до ч. 2 ст. 117 ЗК України спірна ділянка відноситься до земель державної власності, оскільки перебуває у постійному користуванні державного підприємства, а її власником (розпорядником) згідно з ч. 5 ст. 122 ЗК України та ст. 31 ЛК України є Полтавська обласна державна адміністрація. Отже, обласна державна адміністрація у даному випадку є уповноваженим державою органом, який розпоряджається землями зазначеної категорії. Також, згідно ч. 4 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього середовища та лісового господарства. Оскільки спірна земельна ділянка державного лісового фонду надавалася [PERSON] для цілей, не пов`язаних із веденням лісового господарства і використання лісових ресурсів, що фактично свідчить про зміну її цільового призначення, проект відведення мав бути погоджений органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008 року «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» Державне агентство лісових ресурсів зобов`язано зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 318-р від 11.02.2010 суб`єктів управління об`єктами державної власності зобов`язано не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження. Таким чином, внаслідок грубого порушення Миргородською міською радою вимог законодавства, за відсутності згоди належного землекористувача, висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, прийнято рішення про надання у власність [PERSON] земельної ділянки державного лісового фонду за рахунок земель, що перебували у постійному користуванні ДП "Миргородське лісове господарство. Згідно зі ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викуп) її у позивача у встановленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. З огляду на викладене, пункт 3.2.1 пункту 3.1 розділу 3 рішення Миргородської міської ради Полтавської області № 190 від 12.03.2021 року, яким було передано безоплатно земельну ділянку площею 1,6800 га кадастровий номер 5323282200:00:003:0196, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Зубівка, Миргородського району, Полтавської області у приватну власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ) суперечать законодавству, порушують цивільні права та інтереси держави в особі ДП «Миргородський держлісгосп», а тому визнаються незаконними та підлягають скасуванню. В частині позовних вимог щодо скасування інших пунктів вищевказаного рішення суд відмовляє у задоволенні з підстав того, що вони є безпідставним та не обґрунтованими, так як не стосуються спірної земельної ділянки. В подальшому, на підставі підпункту 3.2.1 пункту 3.1 розділу 3 рішення Миргородської міської ради Полтавської області № 190 від 12.03.2021 року Реєстраційною службою Виконавчого комітету Миргородської міської ради до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 41224719 про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, запис у Державному реєстрі речових прав про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку підлягає скасуванню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів зобов`язання по сплаті судового збору на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. Позовна вимога про скасування відомостей про право власності [PERSON] в Державному реєстрі прав на нерухоме майно задоволена повністю, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 100% суми сплаченого судового збору за дану позовну вимогу, тобто 2481 грн. Так як позовна вимога про скасування рішення Миргородської міської ради задоволена частково в межах пунктів, що стосуються спірної земельної ділянки, дана вимога задоволена на 1,2 %, а тому з Миргородської міської ради на користь позивача підлягає стегенною 30 грн.

Outcome: partial