Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач - АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.12.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 26.12.2008 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій він підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлений. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 42 000,00 грн. Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, у разі починаючи з 181 -го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта по погашенню кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми від суми неповернутого у строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання належним чином не виконав. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 26.12.2008 року станом на 06.02.2023 року у сумі 55241,15 грн, а саме: 44 478,83 грн. - заборгованість за кредитом; 10 762,32 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.167). Представник позивача АТКБ «ПРИВАТБАНК» -Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника, проти заочного рішення не заперечує (а.с.2-4). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с.169-172, 175-178, 182-183). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавав. 01 червня 2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Судом встановлено, що 26.12.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», назва якого перейменована на АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с. 42). Позивач надав суду копію анкети-заяви, підписану відповідачем [PERSON] , довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, виписку руху коштів по картковому рахунку. Так, 26.12.2008 р. відповідачем було підписано заяву, у якій, зокрема, зазначено про згоду на те, що дана заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, у заяві відсутні відомості про розмір кредиту, строк дії кредитного договору, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, що погоджені сторонами (а.с.42). До заяви позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 43-49). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису відповідача, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором від 26.12.2008 р. (а.с.44-49). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», у період з 26.12.2008 року по 09.11.2017 року відповідачу на виконання вказаного кредитного договору позивачем було надано кредитні картки «Універсальна», «Універсальна міні», «Універсальна GOLD» ( а.с. 122). Відповідачу було встановлено 26.12.2008 р. кредитний ліміт у розмірі 250 грн., який в подальшому збільшувався, зокрема з 25.11.2021 року кредитний ліміт збільшено до 42 000 грн., що підтверджено довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 121). Згідно виписки за договором б/н за період з 26.12.2008 року по 08.02.2023 року відповідач користувався грошовими коштами позивача (а.с. 123-165). Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, наданого позивачем, станом на 06.02.2023 року відповідач має заборгованість за кредитним договором б/н від 26.12.2008 року у сумі 55241,15 грн, з яких: 44 478,83 грн. - заборгованість за кредитом; 10 762,32 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-39). Згідно даного розрахунку річна процентна ставка за прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України становить 84% у період з 01.07.2019 р. по 31.07.2020 р., з 01.08.2020 року по 06.02.2023 року - 60 % (а.с.32-39 зворот). За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.42). При цьому, звертаючись до суду із позовом банк просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. В обґрунтування цих позовних вимог щодо їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.12.2008 року, банк посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору, зокрема, на п.2.1.1.2.12, що почали діяти з 01.03.2019 р. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємною частиною спірного договору, що наданий банком на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розмір, а також додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також те, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг в редакції з 01.03.2019 р. був ознайомлений відповідач та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування прострочених відсотків. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (http://privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.12.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.03.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил та Тарифи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Верховний Суд України виклав аналогічну правову позицію у постанові від 03 липня 2019 року у справі №14-131цс19. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та Тарифи, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, процентів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд наголошує, що укладений між сторонами кредитний договір від 26.12.2008 року у вигляді заяви позичальника, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, у випадку, коли фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд доходить висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Наведені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до яких зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як на підставу нарахування процентів річних від простроченої суми позивач посилається саме на Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача. Підстави для сплати відповідачем процентів, відсотків, які нараховувалися позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не узгоджених з відповідачем, відсутні. З урахуванням наданого АТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.12.2008 року, суд вважає, що підлягає стягненню лише заборгованість по тілу кредиту по кредитному договору, яка станом на 06.02.2023 року становить 44 478 грн. 83 коп. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 26.12.2008 року у розмірі 44 478 грн. 83 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №BOJ61B3Q16 від 01.03.2023 року про сплату судового збору у сумі 2 684,00 грн. (а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 80,52 % відсотків позовних вимог (44 478 грн. 83 коп. від 55 241 грн. 15 коп. складає 80,52%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2 161,16 грн. (2684,00 грн. х 80,52% : 100). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial