Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою (позивача) користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , та після досягнення сином [PERSON] повноліття, з 03 липня 2025 року стягувати з [PERSON] аліменти на її (позивача) користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона ( [PERSON] ) з 24 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2022 року був розірваний та від якого (шлюбу) мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Окрім того, відповідно до свідоцтва про народження відповідач також вказаний батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначила, що після припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що стало підставою для звернення до суду з позовом та є необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано сторонам процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Крім того, ухвалою суду від 15 березня 2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Нофенко Ю.В. про зупинення провадження по цивільній справі № 405/6361/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до вирішення цивільної справи №405/3795/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, - залишено без задоволення. Представник позивача [PERSON] - адвокат Романюк О.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1040043 від 12.10.2022 року) в судовому засіданні позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в його інтересах адвокат Нофенко Ю.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1048880 від 15.03.2023 року) в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 13 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання текстового SMS повідомлення з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, при цьому, відповідно до довідок про доставку повідомлення у додатку «Viber», сформованих одержувачам [PERSON] 16.05.2023 о 16:20:17 на номер телефону [NUMBER] та Нофенко Ю.В. 16.05.2023 о 16:21:19 на номер телефону [NUMBER] , доставлено: 16.05.2023, 16:36:58, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, а також відзив на позов відповідач та в його інтересах представник не подавали, тим самим, суд вважає, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами на участь в судовому засіданні та надання суду доказів. При цьому, судом зауважується, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене вище, суд зауважує, що представник відповідача [PERSON] - адвокат Нофенко Ю.В., будучи присутньою в судовому засіданні 15.03.2023 року підтримала клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі, що свідчить про обізнаність відповідача [PERSON] про наявність в суді цивільної справи за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, за яким він є відповідачем, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову, а також доказів на підтвердження своїх заперечень не подавав, на підставі чого, а також враховуючи категорію справи, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті та вирішення судом спору по суті в даному судовому засіданні та на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народився [INFO] , його батьками в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 грудня 2021 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до ст. 121 СК України, яка визначає загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ст.122 СК України). Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 136 СК України визначено можливість оспорити батьківство особою, яка записана батьком дитини, зокрема, відповідно до ч.ч.1, 2 зазначеної статті особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини та у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Матеріальною підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. Оскільки визнання батьківства є волевиявленням особи, то воно може бути оспорено при наявності вад волі цієї особи, наприклад, коли визнання батьківства було здійснене під впливом обману, помилки чи загроз тощо. При цьому, у ч.5 ст.136 СК України закріплено правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було, так як, подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами РАЦС та зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини, більш того, вважається, що при прийнятті рішення про "оформлення" свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа, і саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. Разом з тим, законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо). З огляду на зазначене, судом відзначається, що на час розгляду судом справи про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про оспорювання відповідачем батьківства відносно неповнолітнього сина [PERSON] , та при цьому, не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстав наявності спору про батьківство. Судом також встановлено, що сторони з 24 квітня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22 жовтня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 364, в якому батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені: в графі «батько» - [PERSON] та в графі «мати» - [PERSON] . Крім того, встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили 03.11.2022 року (справа № 405/3796/22), шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 24 квітня 2015 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 203, - розірвано. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення дітьми повноліття, крім того, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, окрім того, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів, не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, аліментних зобов`язань, приймаючи також до уваги, що аліментами є періодичні щомісячні платежі, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2022 року і до досягнення старшою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2025 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved