Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь 10338,56 грн. заборгованості, яка складається із: 3623,41 грн. відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 по 31.12.2020; 5172,83 грн. - нарахування інфляційних витрат; 1542,32 грн. - нарахування 3% річних за період з 31.01.2020 по 31.12.2020. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2022 року №761/3811/21 стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.12.2013, а саме за тілом кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. Однак, сторона позивача вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання у зв`язку із невиконанням рішення суду, а саме стягнути суму у розмірі 10338,56 грн. заборгованості, яка складається із: 3623,41 грн. - відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 по 31.12.2020; 5172,83 грн. - нарахування інфляційних витрат; 1542,32 грн. - нарахування 3% річних за період з 31.01.2020 по 31.12.2020. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося із відміткою, за закінченням терміну зберігання. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2013 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. З копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2022 року №761/3811/21 вбачається, що з відповідача було стягнуто тіло кредиту на користь позивача та відмовлено у стягненні інших нарахувань. Відповідно нарахування відсотків за обліковою ставкою НБУ вбачається, що сторона позивача надала розрахунок відсотків та розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних по клієнту, які становлять 10338,56 грн. Як вбачається з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Зазначені правові висновки були враховані у постановах ВС від 17.02.2021 р. у справі №383/869/14, від 10.02.2021 р. у справі №331/3410/16-ц, від 30.06.2020 р. у справі №717/1223/17-ц та інших. Отже, як було встановлено судом у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2022 року №761/3811/21, відповідач уклав письмовий договір звернувшись із заявою до позивача про отримання банківських послуг згідно яких отримав у користування кредитний ліміт у розмірі 51500,00 грн. на картковий рахунок яким користувався. Однак, своєчасно не повернув борг, у зв`язку з чим, судом з нього було стягнуто на користь позивача суму тіла кредиту. Сторона позивача реалізуючи своє право на одержання від позичальника грошового зобов`язання визначеного рішенням суду, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5172,83 грн., а також 3% річних від прострочення суми у розмірі 1542,32 грн., що є законним та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів від суми позики, то суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, у зв`язку із тим, що норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України до грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду не можуть застосовуватись. Отже, у зв`язку із тим, що правовідносини щодо кредитного зобов`язання були розглянуті судом з прийняттям рішення по суті, відсутні підстави для застосування регулятивної норми ч. 1 ст. 1048 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на сторону відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до платіжного доручення, позивачем сплачено 2684,00 грн. судового збору.

Outcome: partial