Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

21.12.2022 року адвокат Найда К.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, в якій просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] - 170028 грн. 00 коп. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника, а також 21000 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2020 року в с. Руські-Комарівці, Ужгородського району, Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула. Оскільки Позивачка - дочка по відношенні до загиблої, у зв`язку із її смертю Позивачці спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника (14-18 років). Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії А0111111, який діяв на момент настання ДТП станом на 29.08.2020 року, (підтверджується довідкою про ДТП №3020247483575232). 30.08.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію то Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020070170000982 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 03.02.2021р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено Вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України та призначено покарання, (справа №308/885/21). 16.09.2020 року за вих. №7621 в ПАТ «СК «Універсальна» було скеровано Повідомлення про ДТП із додатками від 15.09.2020 року, де були зазначені всі відомі відомості про учасників та про обставини цієї пригоди. 04.03.2022 року повторно з Повідомленням про ДТП в було скеровано заяву на виплату страхового відшкодування від року із додатками, з вимогою виплатити страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника (14-18 років) в сумі 170028,00 грн. Відповідач визнав зазначену ДТП страховим випадком та виплатив страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 11335 грн. Після цього сторонами більше не вживалося жодних дій, що були спрямовані на досудове врегулювання спору. Від відповідача ПАТ Страхова компанія «Універсальна» на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ, д/н [NUMBER] . 29.08.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю забезпеченого автомобіля ВАЗ, д/н [NUMBER] та пішоходом [PERSON] , внаслідок якої остання отримала тілесні ушкодження та померла від отриманих травм. 07.04.2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» отримали заяву про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] , яка приходилась загиблій донькою. Розглянувши вищевказану заяву, Страховиком було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 11 335, 20 грн., щодо вимоги відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника було повідомлено заявника про необхідність надання повного пакету документів відповідно до п. 2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з довідкою вих. № 2176/04-10 від 16.10.2020 року виданої секретарем Руськокомарівської сільської ради, із родичів першого ступеня спорідненості у загиблої [PERSON] , є: чоловік - [PERSON] ; донька - [PERSON] ; син - [PERSON] ; донька - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Отже, у даній справі на виплату моральної шкоди у зв`язку зі смертю фізичної особи претендувало п`ятеро осіб. Так, моральна шкода, у зв`язку з смертю фізичної особи відшкодовується у розмірі 12 мінімальних заробітних плат на чоловіка (дружині), батьків (усиновлювачам) та дітей (усиновленим) та ділиться на рівні частини, але не виплачується окремо кожному по 12 мінімальних заробітних плат. Оскільки, відповідно до п. 2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявником не було надано відповідних документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, то виплата страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника не була проведена. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак її представник адвокат Найла К.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задоволити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечила. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляджу справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі і через сайт судової влади України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.08.2020 року в с. Руські-Комарівці, Ужгородського району, Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ПТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено Вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України та призначено покарання (справа №308/885/21). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.09.2020 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 16.09.2020 року за вих. №7621 в ПАТ «СК «Універсальна» було скеровано Повідомлення про ДТП із додатками від 15.09.2020 року, де були зазначені всі відомі відомості про учасників та про обставини цієї пригоди. 04.03.2022 року повторно з Повідомленням про ДТП в було скеровано заяву на виплату страхового відшкодування від року із додатками, з вимогою виплатити страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника (14-18 років) в сумі 170028,00 грн. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Частиною 2 статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч. 3 ст. 1200 ЦК України). У даній справі встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка загинула внаслідок ДТП, що мала місце 29.08.2020 року, у неї на утриманні перебувала неповнолітня дочка [PERSON] , в інтересах якої пред`явила позов адвокат, а тому з урахуванням положень статті 1200 ЦК України потерпіла має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника. Розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив - 4723 грн. Отже, з урахування фактично встановлених обставин та положень частин першої-третьої статті 1200, частини першої статті 1202 ЦК України, [PERSON] має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 4723 грн., починаючи з наступного місяця від дати смерті годувальника, тобто з 29.09.2020, і до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, а саме - до [INFO] . Водночас пунктом 27.5. Закону № 1961-IV встановлено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Пунктом 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на день смерті потерпілої) встановлений розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, - 260 000 гривень на одного потерпілого. Тож, з урахуванням встановленого договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту відповідальності (страхової суми) за шкоду, завдану життю і здоров`ю забезпеченим транспортним засобом, з відповідача підлягає стягненню визначена сума відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановленої страховим полісом №АО11111 та не більше зазначеної в позовних вимогах страхової суми, а саме 170 028 грн. Що стосується доводів представника відповідача викладених у відзиві про відсутність доказів про перебування позивачки на утриманні померлої [PERSON] , то такі суд, виходячи з вимог ст. 180 СК України, вважає безпідставними. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат з оплати послуг по наданню професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Згідно з рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року склад та розміри витрат, пов`язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір, доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано витяг з договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж37/Д063357 від 24.02.2022, квитанцію №58577 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС. Однак, до матеріалів справи не додано жодних платіжних документів, які можуть підтвердити факт передачі коштів в рахунок сплати позивачем 21000 грн. на надання правничої допомоги. Враховуючи відсутність належних доказів, які б підтвердили фактичні витрати позивача на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн. в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved