Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

в січні 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (після зміни найменування - Акціонерне товариство «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.10.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/590-К590, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 34 760,00 дол. США з метою фінансування будівництва, відповідно до договору про пайову участь у будівництві №36-01/06 ДУ від 12.01.2006, укладеного між відповідачкою та ТОВ «Телец ВАК». Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 03 жовтня 2021 року. Проте, відповідачка [PERSON] ухилилася від повного та своєчасного виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015 було достроково стягнуто з відповідачки на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 1 460 122 грн. 44 коп., а також судові витрати по справі. Рішення суду відповідачка [PERSON] не виконала, заборгованість за кредитним договором не погасила. В зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідачки, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, проценти за період з 06.12.2018 по 06.12.2021 в розмірі 131 410 грн. 98 коп. (виходячи з 3% річних), інфляційні збитки за період з 06.12.2018 по 06.12.2021 в розмірі 335 776 грн. 55 коп. Ухвалою суду від 31.01.2022 було відкрито провадження по справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21.02.2022 представник відповідачки [PERSON] адвокат Зотіков С.Є. надіслав на електронну адресу суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема з огляду на наступне: рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015 не може бути прийнято до уваги, оскільки справа, по якій прийнято відповідне рішення, не підвідомча третейському суду; в зв`язку зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливла і до додаткової вимоги (3% річних, інфляційних збитків); положення ч.2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних збитків не поширюються на випадки прострочення грошового зобов`язання, предметом якого є кошти, виражені в іноземній валюті. Ухвалою суду від 10.02.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дорош І.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. При цьому звертала увагу суду на те, що оскільки рішення третейського суду не скасовано в передбаченому законом порядку, грошове зобов`язання відповідачкою не виконано, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, в тому числі інфляційних витрат огляду на те, що заборгованість за кредитним договором стягнута з відповідачки в гривнях без застосування валютної прив`язки чи еквіваленту суми боргу в іноземній валюті. Нарахування обумовлених сум обмежується останніми трьома роками, які передували подачі відповідного позову. Представник відповідачки адвокат Коробченко Д.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог АТ «СЕНС БАНК» з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 04.10.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «СЕНС БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/590-К590, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 34 760,00 дол. США з метою фінансування будівництва, відповідно до договору про пайову участь у будівництві №36-01/06 ДУ від 12.01.2006, укладеного між відповідачкою та ТОВ «Телец ВАК». Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 03 жовтня 2021 року. Проте, відповідачка [PERSON] ухилилася від повного та своєчасного виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015 було достроково стягнуто з відповідачки на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 1 460 122 грн. 44 коп., а також судові витрати по справі. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З викладеного слідує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як зазначалося вище рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.10.2015 було достроково стягнуто з відповідачки на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 1 460 122 грн. 44 коп. Представником відповідачки було надано суду копії документів, на підставі яких було прийнято обумовлене рішення, що свідчить про те, що відповідачка була обізнана з наявністю вказаного рішення. Відповідно до ст.ст. 50, 51 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст. 51 даного Закону. Відповідачкою вказане рішення не оскаржене, останнє не скасовано. Матеріали справи не містять доказів щодо добровільного виконання відповідачкою [PERSON] взятого на себе зобов`язання. Рішенням третейського суду підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачки перед позивачем у вищевказаному розмірі. Невиконанням грошового зобов`язання не припиняє правовідносин сторін, не звільняє відповідачку від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення (зобов`язання є триваючим). При цьому, право на позов про стягнення коштів на підставі вказаної статті виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, оскільки зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, з урахуванням положень ст.ст. 257, 261 ЦК України, з 19.01.2019 (19.01.2019 - звернення з даним позовом до суду (подання позову до відділення поштового зв`язку)) по 06.12.2021 (в межах заявлених позовних вимог). За такого, з відповідачки [PERSON] на користь АТ СЕНС БАНК» належать до стягнення проценти, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, за період з 19.01.2019 по 06.12.2021 в розмірі 126 250 грн. 58 коп., виходячи з наступного розрахунку: (1 460 122,44 х 3% / 365 х 347 (з 19.01.2019 по 31.12.2019)) + (1 460 122,44 х 3 % / 366 х 366 (за 2020 рік)) + 1 460 122,44 грн. х 3% / 365 х 340 (01.01.2021 по 06.12.2021)). Щодо заявлених вимог в частині інфляційних втрат. Згідно наявних у справі матеріалів, відповідачкою отримано кредит за договором в іноземній валюті - доларах США. Водночас заборгованість за кредитним договором на підставі рішення суду, ухваленого за позовом кредитора, який пред`явив позов про стягнення заборгованості з відповідачки в гривнях, стягнута з останньої в гривнях без застосування валютної прив`язки чи еквіваленту суми боргу в іноземній валюті. У зв`язку з чим, наявні підстави для нарахування інфляційних втрат. Відповідно до ст.ст.3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. При цьому, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Якщо грошове зобов`язання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця то з урахуванням цього місяця. З урахуванням викладеного інфляційні збитки за період з 19.01.2019 по 06.12.2021 складають 267 060 грн. 51 коп., виходячи з наступного розрахунку: 1 460 122,44 грн. х 118,290% / 100% - 1 460 122,44 грн. При здійсненні розрахунку інфляційних збитків, судом враховано: сума грошового зобов`язання - 1 460 122 грн. 44 коп.; період, за який нараховуються інфляційні збитки - 01.02.2019 по 06.12.2021; сукупний індекс інфляції - 118,290% (100,50% х 100,90% х 101,00% х 100,70% х 99,50% х 99,40% х 99,70% х 100,70% х 100,70% х 100,10% х 99,80% х 100,20% х 99,70% х 100,80% х 100,80% х 100,30% х 100,20% х 99,40% х 99,80% х 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% (індекси інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики, надруковані в газеті «Урядовий кур`єр» за лютий 2019 року - листопад 2021 року)). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (84%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 5 886 грн. 56 коп. (7007,81 х 84 %).

Outcome: partial