Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

03.02.2023 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Прядко Денис Володимирович, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.01.2014 року [PERSON] прийнято за переводом на посаду "печовий на відновленні й дистиляції титану та рідкісних металів" до цеху № 07 ТОВ "ЗТМК", відповідно до наказу № 7/ок п.3.2.1 від 06.01.2014 року. 01.12.2022 року позивача було звільнено за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 1183 від 01.12.2022 року. В день звільнення, в порушення вимог законодавства про працю, відповідач, не провів повний розрахунок з позивачем та не виплатив заборгованість по заробітній платі. Позивач просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 81 789,60 грн. (сума зазначена без відрахування обов`язкових платежів та зборів) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05-30 год. 24.02.2022 строком на 30 днів, що неодноразово продовжувався і діє на сьогоднішній день. З 25.02.2022 відбувались систематичні обстріли міст та інших населених пунктів Запорізької області. ТОВ «ЗТМК» розташований в межах м. Запоріжжя та є об`єктом підвищеної небезпеки. Враховуючи сукупність вищезазначених факторів та обставин, необхідність дотримання вимог безпеки виробництва, збереження життя та здоров`я людей як у м. Запоріжжі, так і у Запорізькій області та у прилеглих областях, проблеми з поставками сировини необхідної для безперервного, нерозривного циклу виробництва, порушення логістичних зв`язків, керівництвом ТОВ «ЗТМК» було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку ТОВ «ЗТМК», оформлене наказом в.о. директора ТОВ «ЗТМК» № 174 від 02.03.2022 «Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату», та як наслідок, можливість своєчасного виконання зобов`язань щодо своєчасної виплати заробітної плати. Таким чином, з 24.02.2022 існували та продовжують існувати об`єктивні обставини, що унеможливлюють здійснення своєчасної виплати заробітної плати працівникам ТОВ «ЗТМК», включаючи позивача, пов`язані з введенням воєнного стану на всій території України. Звертають увагу на те, що після звільнення [PERSON] ТОВ «ЗТМК» була здійснена виплата заробітної плати позивачу за червень 2022 року у розмірі 11204,87 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «ЗТМК» від 08.03.2023 № 48. Крім того зазначають, що на роботодавця лягають усі функції податкового агента з оподаткування доходів, що і повинно здійснити ТОВ «ЗТМК» при виплаті заробітної плати [PERSON] , а сума під час виплати заробітної плати з відрахуванням податків становить 70584,73 грн., станом на 01.03.2023 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «ЗТМК» від 07.03.2023 року № 47. Відповідач також заперечує щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та не надано договору, укладеного між позивачем та адвокатом, а відтак сума в розмірі 2 500,00 грн задоволенню не підлягає. У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Прядко Д.В., наводить доводи аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та додатково зазначає про те, що посилання відповідача на воєнний стан як на причину невиплати позивачу заробітної плати є незаконним і не звільняє відповідача від покладеного законодавством обов`язку. Щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги вважає, що розмір гонорару адвоката є повністю співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що підтверджується відповідними доказами. З урахуванням наведеного вважає, що позовна заява є обґрунтованою та просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Прядко Д.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача за наявними у справі доказами та не заперечує проти стягнення з ТОВ «ЗТМК» заборгованості по заробітній платі, згідно з довідкою ТОВ «ЗТМК № 93 від 26.04.2023 року та просить стягнути сплачені [PERSON] суми за надання професійної правничої допомоги. Від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «ЗТМК», у задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу № 7/ок п.3.2.1 від 06.01.2014 року з 06.01.2014 року [PERSON] прийнято за переводом на посаду "печовий на відновленні й дистиляції титану та рідкісних металів" до цеху № 7 ТОВ "ЗТМК", що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно наказу № 1183 від 01.12.2022 року 01.12.2022 року позивача було звільнено за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України (а.с. 12, 15 ). Станом на 12.01.2023 у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 81789,60 грн.(червень 2022 року у розмірі 11204,87 грн., липень 2022 року - 11794, 37 грн., серпень 2022 року у сумі 12 185,30 грн., вересень 2022 року - 11411,55 грн., жовтень 2022 - 11237,29 грн., листопад 2022р. - 11140, 96 грн., грудень 2022р. - 12815,26 грн. ) (а.с.14). Станом на 01.03.2023 року заборгованість по заробітній платі за червень 2022 року у сумі 11204,87 грн. виплачена у повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ «ЗТМК» № 48 від 08.03.2023 року(а.с. 69). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч. 1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч. 2). Згідно з довідкою № 93 від 26.04.2023, наданої ТОВ «ЗТМК», вбачається, що станом на 26.04.2023 у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 70584,73 грн. (сума до видачі), що складається з наступного: липень 2022 року - 11794, 37 грн., серпень 2022 року у сумі 12 185,30 грн., вересень 2022 року - 11411,55 грн., жовтень 2022- 11237,29 грн., листопад 2022р. - 11140, 96 грн., грудень 2022р. - 12815,26 грн. (а.с. 87 ). Сума нарахованої заробітної плати становить 87682, 90 грн., утримано - 17098,17 грн. Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що на теперішній час складає 70584,73 грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Щодо витрат позивача на правничу допомогу, з якими не погоджується відповідач, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Участь адвоката Прядко Д.В., який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Прядко Д.В. серії ЗП № 001024 (а.с. 21), ордером на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Прядко Д.В. серії АР № 1108177 (а.с. 20); договором про надання правової допомоги, укладеного 20.12.2022 року між адвокатом Прядко Д.В. та Щетініним Г.В(а.с. 74); додатковою угодою № 23/01 до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2022 року (а.с. 16), актом виконаних робіт № 23/01 від 23.01.2023 року, актом № 23/01 приймання передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги б/н від 20.12.2022 року від 23.01.2023 року, який містить детальний опис наданих послуг на загальну суму 2500,00 грн. (а.с. 18). На переконання суду, сума в розмірі 2500,00 грн. є обґрунтованою, об`єктивною і такою, що відповідає критерію розумності у даній конкретній справі. Суд відхиляє доводи представника відповідача в частині того, що сума витрат на правничу допомогу не підтверджена відповідними доказами, адже до позовної заяви та до відповіді на відзив адвокатом долучені документи на підтвердження понесення позивачем витрат в сумі 2500,00 грн, що перелічені судом вище, які в свою чергу спростовують позицію відповідача. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018, у справі № 920/653/19 від 03.04.2020. В свою чергу з боку відповідача такого клопотання не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовийзбір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовийзбір».

Outcome: partial