Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий виклад позиції позивача. 13.03.2023 в Городищенському районному суді Черкаської області зареєстровано позов [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] та зареєстрованого 04 серпня 2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1167. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Цей шлюб для них є другим. Як подружжя дітей на мають. В фактичних дошлюбних подружніх відносинах не перебували. Причиною припинення подружніх відносин було небажання відповідача належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання як подружжя. Шлюб був укладений без наявності відповідного почуття для створення сім'ї та виконання обов'язків подружжя, зі сторони відповідача. Остаточно припинили подружні відносини ще в 2021 році, так як подружжя стали чужими один одному. На даний час позивач категорично не бажає поновлювати подружні відносини з відповідачем, які існують виключно формально. Відповідач фактично створила іншу сім'ю. Примирення неможливе, як і збереження формально існуючої сім'ї. Це не короткочасний розлад у сім'ї, а є обгрунтованим рішенням, так як порушуються інтереси щодо нормального сімейного життя. Вирішити в позасудовому порядку питання про розірвання шлюбу, з відповідачем через органи РАЦСу не представляється можливим, по причині небажання останньої з'явитися до відповідного органу та подати спільну заяву. Просив суд, розірвати шлюб, стягнути з відповідача понесені судові витрати, справу розглядати без його участі, як сторони позивача. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 14.03.2023 року позовну заяву залишено без руху, зобов'язано позивача усунути виявлені недоліки. 03.05.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. На електронну пошту суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в додатках фотознімки, листування у мессенджерах. На обгрунтування зазначила, що відносини з позивачем почалися значно раніше, ніж реєстрація шлюбу, приблизно на початку 2021 року, що підтверджується численним листуванням, спілкуванням через відеозв'язок, зустрічами в м. Києві. Посилання позивача, про фактичне укладення шлюбу з метою виїзду для проживання у Великій Британії не відповідає дійсності, адже перед наданням уповноваженими органами Великої Британії сімейної візи, були у відносинах, що підтверджується перепискою, численними зустрічами в Україні, в подальшому уклали законний за взаємною згодою та коханням шлюб, а після чого в подальшому, було подано пакет документів для отримання сімейної візи. З березня 2022 року проживають спільною родиною у будинку позивача, донька ходить до місцевої школи, ведуть звичайний сімейний побут. Позивач познайомив зі своєю родиною: сестрою, сином, ми спільно проводили та проводимо побут, подорожуємо в межах містечка, а також в місто Лондон, що також підтверджує послідовність сімейних взаємовідносин та сталі сімейні зв'язки. До нас приходили та приходять друзі, ми проводили і проводимо час, як єдина родина. Не заслуговують на увагу твердження позивача, про створення іншої родини, проживаємо разом з відповідачем та її донькою до цього часу. Позивач вводить суд в оману, надаючи подібні відомості. Всі обставини, що викладені в позовній заяві позивачем, не відполвідають дійсності, не містять за собою будь-якого підтвердження та не підтверджені жодними належними та допустимими, достовірними та достатніми та будь-якими іншими доказами. Вказує, що з врахуванням того, що проживає у Великій Британії, прийняття участі у судовому засіданні буде проводити через свого представника. Зазначила, що ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, просить у задоленні позовної заяви про розірвання шлюбу відмовити. 08.05.2023 позивач [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що подружні стоосунки з відповідачем не прідтримує вже на протязі тривалого періоду, і вже довгий період часу проживають окремо один від одного. На даний час не бажає збереження даного шлюбу, так як він порушує його права. Просив суд розглянути дану цивільну справу без його участі в судовому засіданні. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання, згідний на розгляд справи за її відсутності. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, тощо) у справі за позовом про розірвання шлюбу, судом не вживалось. До суду сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були сповіщена своєчасно, належним чином. Позивач в заяві просив розглянути дану цивільну справу без його участі в судовому засіданні. Відповідач чи її представник, за наявності, в судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не відомі. Заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, за відсутності підстав до відкладення, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, розглянув позов в межах заявлених позовних вимог, та врахувавши думку позивача, відзив відповідача, що викладені письмово, вивчивши наявні докази у справі, вважає можливим розглянути справу. ІІ. Мотивувальна частина 1. Обставини справи, що встановлені судом. Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про припинення шлюбних правовідносин. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог, з урахуванням поданого відзиву на позов, та зазначених і доведених в них обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як убачається з матеріалів справи, 04 серпня 2021 року між громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] та громадянкою України [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено відповідний актовий запис № 1167, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21.02.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління. Слід дійти висновку, що дане рішення ухвалюється у справі з іноземним елементом. Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України, положення якої гарантує забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини. Із наданих стороною позивача заяв та змісту позову, стороною відповідача змісту відзиву на позов, судом не встановлено наявності у подружжя на утриманні спільних дітей, у тому числі віком до одного року, а також те, що відповідач вагітна. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружжя сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. Причиною припинення подружніх відносин було небажання відповідача належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання як подружжя. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Із змісту відзиву, відповідач заперечила ту обставину, що сторони спільно не проживають, та вказала, що з березня 2022 року проживають спільною родиною у будинку позивача, донька ходить в місцеву школу, ведуть звичайний сімейний побут. Як вбачається, згоди на розірвання шлюбу між сторонами не досягнуто. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 Сімейного кодексу України). Заяв (клопотань) від відповідача про надання часу на примирення до суду не подано. Позивач в категоричній формі заперечив щодо примирення, на даний час не бажає збереження цього шлюбу так як він порушує його права. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до вимог частини 1 статті 56 Закону України "Про міжнародне приватне право", форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Правові наслідки шлюбу, згідно статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 року, визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року визначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов'язки у шлюбних і сімейних відносинах. Стаття 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбаачє, що іноземці та громадяни України, які уклали шлюб з іноземцем, можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України. Відповідно до норм статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем в Україні здійснюється за законом України. В статті 1 Сімейного кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За нормами частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини 3 статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. За нормами статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до статтей 111, 112 СК України - розривається. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Як роз'яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З приводу заперечень відповідача про розрівання шлюбу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи заявлений позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, незважаючи на те, що остання заперечила щодо розірвання шлюбу. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки не підтримуються, зі сторони позивача втрачено почуття любові та довіри, подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам одного із подружжя, чоловіка. Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Прийшовши до такого висновку, також суд бере до уваги приписи статті 56 Сімейного кодексу України, які встановлюють, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частин 2, 3 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, що підтверджено квитанцією, з датою проведення операції - 27.02.2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк". Частиною 1 статті 141 ЦПК України регламентовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат, а саме стягнути на його користь з відповідача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved