Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивачка в особі свого представника - адвоката Бігунець І.М. звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 03.04.2023 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивачки подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб зареєстрований 01.07.1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва (а/з № 756), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільного малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а/з № 959), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Заперечень на спростування викладених обставин, відповідачем суду не надано. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивачки, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved