Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовними вимогами про стягнення грошових коштів за договором позики солыдарно з [PERSON] , [PERSON] у сумі 36 300 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 листопада 2021 року [PERSON] в інтересах сім`ї отримав від [PERSON] позику в сумі 30 000 доларів США та 3 000 Євро. Зобов`язався повернути грошові кошти в сумі 36 300 доларів США та 3 030 Євро у строк не пізніше 18.02.2022. Факт укладання договору позики підтверджено розпискою від 18 листопада 2021 року, наданою [PERSON] . [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позика отримана в інтересах сім`ї, оскільки при укладанні договору позики подружжям відповідач надав йому завірені належним чином копії свідоцтва про одруження, паспорта та картки платника податків - фізичної особи [PERSON] , які завірені підписом [PERSON] . З початку грудня 2021 року [PERSON] не виходить на зв`язок з ним. 18 грудня 2021 року в мережі інтернет з`явилася інформація про зникнення [PERSON] , який за твердженнями дружини [PERSON] додому не повернувся. Вважає, що [PERSON] переховується від нього, з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань. В подальшому надав заяву в якій зазначив, що відповідачі повернули частину боргу у сумі 3\~030 Євро. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2022 заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий № 1221411000:02:020:0119, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , серія та номер: 3568, посвідченого 31.10.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. Накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.04.2007 нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. Накладено арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , серія та номер: 3570, посвідченого 31.10.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. В іншій частині відмовлено. Представник [PERSON] адвокат Лучка А.С. обставини викладені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Згідно інформації, наданої начальником ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Кримінальне провадження № 12021041660000892, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, 06.12.2022 було закрито за п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Також, зазначали, що місцезнаходження [PERSON] , у ході проведення досудового розслідування було встановлено та за час відсутності, він жертвою кримінального правопорушення не став. [PERSON] , зазначив, що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно розписки\~ [PERSON] 18\~листопада 2021\~року надав\~ [PERSON] 30\~000\~доларів США\~та 3\~000\~Євро.\~ [PERSON] зобов`язався\~повернути борг\~та відсотки\~в сумі\~36\~300\~ доларів\~США та\~3\~030\~Євро у\~строк не\~пізніше 18.02.2022. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640\~ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Таким чином, вищевказані розписки містять в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Відповідно до\~ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~частиною 1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення\~зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; зміна\~умов зобов`язання; сплата\~неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що борг за договором позики є спільним боргом подружжя, тому стягненню підлягає з обох відповідачів. Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин подружжя, у тому числі колишнього, поряд із застосуванням норм\~ЦК України\~підлягають застосуванню норми\~СК України. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина перша\~статті 21 СК України\~визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої\~статті 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Так, положення\~статті 60 СК України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Згідно з частиною третьою\~статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга\~статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору\~інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Відповідно до частини другої\~статті 73 СК України\~стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя відповідає усім своїм майном. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша\~статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору позики, оформленого розпискою, не було отримано згоди [PERSON] на його укладення, в тому числі і письмової, не дивлячись на те, що правочин виходить за межі дрібно-побутового. Використання коштів в інтересах сім`ї та цільового використання коштів позивачем не доведено. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 607/3973/18 (провадження № 61-12628св19). Оскільки таким договором не покладається його виконання на дружину позичальника, остання не надавала згоду на укладання договору позики, факт використання таких коштів в інтересах сім`ї по справі належними та допустимим доказами не доведено, що виключає виникнення солідарного обов`язку іншого подружжя разом з боржником, а відтак дружина [PERSON] , не може відповідати за його зобов`язаннями в розумінні\~ст. 65 СК України. Враховуючи, що наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідною розпискою про отримання грошових коштів, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути суму заборгованості за боргом у сумі 36 300 доларів США. Відповідно до\~частини 1\~статті 141\~ЦПК України судовий\~збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 10\~818, 33 грн.

Outcome: partial