Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року постановленою головуючим суддею, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «СБ ЛТД», ТОВ «Укрміськбуд Холдинг», третя особа Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання майнових прав на об`єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] та зобов`язання державного реєстратора вчинити певні дії, виділено в самостійне провадження. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним позовом, посилалась на те, що 13 травня 2016 року між нею та ТОВ «СБ ЛТД» був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач ТОВ «СБ ЛТД» зобов`язався передати протягом 3-го кварталу 2016 року позивачу у власність окрему квартиру [ADDRESS] , ЖК «Олімпійське містечко», кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:82:414:0005, право на спорудження якого виникло у ТОВ «СБ ЛТД» на підставі договору оренди земельної ділянки від 15 листопада 2007 року, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради у книзі записів державного реєстру договорів № 79-6-00558 від 16.11.2007, а позивач зобов`язалася сплатити його вартість. Позивач виконала свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним попереднім договором. Проте, відповідач ТОВ «СБ ЛТД» свої зобов`язання не виконав, майно у власність не передав, крім того, вказаний будинок не введений в експлуатацію. Позивач просить суд визнати її власником майнових прав на об`єкт інвестування - вищевказану квартиру та зобов`язати державного реєстратора Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити відповідну державну реєстрацію майнових прав позивача. 9 березня 2023 року позивач направила до суду клопотання про заміну її прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с. 21, 22, 26). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 10 березня 2023 року після усунення недоліків на виконання ухвали судді Голосіївського районного суду від 24 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 54-55). Відповідачам наданий строк для надання відзиву. В судовому засіданні учасники справи відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Позивач подала до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі (а.с. 58). Відповідач ТОВ «СБ ЛТД» про причини неявки представника суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» про причини неявки представника суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа - Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про причини неявки представника суд не повідомила, правом подачі пояснень на позов не скористалася. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Відповідно до частини 1 статті 876 Цивільного кодексу України, власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. З аналізу частини 1 статті 635 Цивільного кодексу України випливає, що попередній договір не є майновим, тобто не передбачає передачу майна, його оплату тощо, з такого договору виникає єдине спільне для сторін зобов`язання - укласти в майбутньому договір на узгоджених ними умовах. Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що між ТОВ «СБ ЛТД» та [PERSON] 13 травня 2016 року укладено Попередній договір договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 625, відповідно до якого ТОВ «СБ ЛТД» зобов`язувався передати протягом ІІІ-го кварталу 2016 року позивачу у власність окрему однокімнатну квартиру [ADDRESS] , ЖК «Олімпійське містечко», кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:82:414:0005, право на спорудження якого виникло у ТОВ «СБ ЛТД» на підставі договору № 18/10/13 про часткову участь у будівництві та передачу функцій замовника від 18 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ «ТЕХЕНЕРГО» і ТОВ «СБ ЛТД» та договору оренди земельної ділянки від 15.11.2007, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради у книзі записів державного реєстру договорів № 79-6-00558 від 16.11.2007, а позивач зобов`язується прийняти у власність об`єкт та належним чином сплатити його вартість (а.с. 32-35). Прізвище позивача « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 жовтня 2020 року (а.с. 22). Відповідно до пункту 1.4. Попереднього договору, плановий строк введення в експлуатацію будинку - ІІ (другий) квартал 2016 року. Згідно п.п 1.4.1 попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти договір купівлі-продажу протягом ІІІ кварталу 2016 року, але у будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «СБ ЛТД» правовстановлюючих документів на об`єкт. У пункті 5.2. розділу 5 Попереднього договору, сторони погодили, що Основний договір може бути укладений виключно у разі оплати позивачем повної суми грошових коштів, що передбачена розділом 2 Попереднього договору (а.с. 32-34). На забезпечення виконання зобов`язань за Попереднім договором, 13 травня 2016 року між ТОВ «СБ ЛТД» та позивачем укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/2С-К77 з метою підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, укладеним 13 травня 2016 року, щодо укладення та виконання договору купівлі-продажу (далі-Основний договір), та забезпечення виконання таких зобов`язань, [PERSON] сплачує на користь ТОВ «СБ ЛТД» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 договору. Вказана сума коштів, після її належної сплати позивачем за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладання такого Основного договору (а.с. 36-37). 26 жовтня 2016 року було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/2С-К77 від 13 травня 2016 року, відповідно до якої сторони дійшли спільної згоди змінити п.п. 2.2.1, п.п. 2.2. статті 2 Договору, виклавши їх в наступній редакції: п. 2.2.1. [PERSON] зобов`язується у строк до 17 травня 2016 року включно, сплатити ТОВ «СБ ЛТД» грошові кошти в розмірі 438300 гривень, в т.ч. ПДВ 20% - 73050 грн. (24,35 кв. м за ціною 18000 грн.); п.2.2.1.1 грошові кошти в розмірі 11700 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 1950 грн. [PERSON] сплачує ТОВ «СБ ЛТД» у строк до 31 жовтня 2016 року включно. Всього [PERSON] сплачує ТОВ «СБ ЛТД» кошти в розмірі 450000 гривень, в т.ч. ПДВ 20% -75000 грн., як оплату за 25,0 кв.м за ціною 18000 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 3000 грн. п 2.3 сума коштів встановлена сторонами у пункті 2.2.1 ст. 2 цього договору є остаточною та не підлягає зміні у разі її сплати [PERSON] в повному обсязі до 31 жовтня 2016 року включно. 31 жовтня 2016 року було укладено Акт огляду та приймання - передачі об`єкта нерухомості (квартири), про те, що квартира [ADDRESS] ЖК «Олімпійське містечко», загальна площа 25,0 кв. м, яка передається інвестору на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № ОМ/2С-К77 від 13 травня 2016 року відповідає умовам згаданого вище договору; зауважень та претензій щодо стану об`єкту будівництва у сторін немає (Додаток № 1 до договору про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/2С-К77 від 31 жовтня 2016 року) (а.с. 39). Відповідно до копії протоколу фіксації зауважень та недоліків квартири [ADDRESS] у ЖК «Олімпійське містечко» встановили відсутність радіаторів (а.с. 40). Відповідно до п. 3.2 попереднього договору фактична передача Об`єкта відповідачем позивачу оформляється та підтверджується Актом приймання-передачі Об`єкта. Такий Акт підписується сторонами одночасно з укладанням та нотаріальним посвідченням основного договору. Акт приймання був складений та підписаний сторонами 31 жовтня 2016 року, однак основний договір не укладений. Судом встановлено, що станом на 4 лютого 2020 року ТОВ «СБ ЛТД» свої зобов`язання по договору не виконав, будівництво об`єкту нерухомості в термін не закінчив, будинок [ADDRESS] в експлуатацію не ввів та доказів зворотньому суду не надав. Обставини щодо порушення відповідачами виконання своїх зобов`язань за вказаними договорами з позивачем також підтверджуються відповіддю на запит народного депутата України від ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 02.07.2019 року № 1/3/012/11138, листом від ДАБІ від 24.06.2019 (а.с. 46-47, 48-53). Позивачем долучено до позовної заяви копію ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду від 9 вересня 2019 року, якою зобов`язано службову особу Голосіївського УП ГУ НП України в м. Києві вручити позивачу пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої в межах кримінального провадження № 1201910010005690 від 6 липня 2019 року (а.с. 44-45). Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що нею сплачено 100% вартості квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, відтак їй належать майнові права на цю квартиру. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Судом встановлено, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивач сумлінно сплатила відповідачу- 450000 грн 00 коп., що становить 100 % загальної вартості квартири. Факт здійснення нею оплат передбачених Попереднім договором, Договором про забезпечення та додатковою угодою підтверджується копіями квитанцій: від 16 травня 2016 року № 84 на суму 438300 грн. та від 28 жовтня 2016 року № 0.0.641910202.1 на суму 11700 грн., які були перераховані на поточний рахунок відповідача ТОВ «СБ ЛТД» (а.с. 41, 42). Отже, оскільки позивачем виконано зобов`язання щодо оплати 100% вартості квартири [ADDRESS] , який на теперішній час не прийнятий до експлуатації, тому відповідно остання має 100% майнових прав на вказаний об`єкт. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином права позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Європейським судом з прав людини, зокрема у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (заяви №846/16 та 1075/16), закріплено поняття та принцип «Легітимних очікувань». Відповідно до положень статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «ЄКПЛ») до майна входить як наявне майно, так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше «правомірного очікування» ефективного отримання майнового права. Так відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини переважне право на придбання нерухомого майна залежить від волі продавця продати. Оскільки покупець не може змусити продавця здійснити продаж, таке переважне право не є майном у розумінні ЄКПЛ та не підлягає захисту. Суд наголосив, що концепція майна, до якого входить «правомірні очікування», має автономне значення, незалежне від класифікації та критеріїв майна в національному праві, а також що «правомірне очікування» має містити вимогу, що є більш істотною та конкретною, ніж просто сподівання, або таку, що залежить від майбутніх непевних обставин. Вимога вважається майном лише тоді, коли є належне визнання, що вона може отримати примусовий захист. З викладеного випливає, що саме право очікування в контексті застосування ЄКПЛ має захищатися як майно («existing possession»), оскільки судова практика вже визнала його майном у національному контексті та надає йому захист, тобто визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва за умови належного виконання позивачем взятих на себе зобов`язань з оплати грошових коштів, що зараховуються як плата за квартиру, являється належним способом захисту прав майбутнього покупця. Щодо позовних вимог про зобов`язання управління (Центру) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити державну реєстрацію майнових прав позивача на квартиру [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Управління (Центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.08.2018 № 392 «Про затвердження Положення про управління (Центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації» є самостійним структурним підрозділом Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з правом юридичної особи, утворений для надання адміністративних послуг. Управління (Центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: приймає від суб`єктів звернень документи, необхідні для надання адміністративних послуг, здійснення їх реєстрації та подання документів (їх копій) відповідним суб`єктам надання адміністративних послуг; забезпечує надання адміністративних послуг, що надаються через адміністратора, шляхом їх взаємодії із суб`єктами надання адміністративних послуг. Таким чином, управління (Центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації здійснює передачу через адміністратора пакету необхідних документів для надання адміністративної послуги суб`єкту надання адміністративної послуги. Управління (Центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не є суб`єктом надання адміністративних послуг, а тому немає повноважень скасовувати або вносити зміни до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем надано суду достатні та переконливі докази, які в своїй сукупності підтверджують заявлені позовні вимоги, та стороною відповідача останні не спростовані, а тому суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «СБ ЛТД» на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial