Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути заборгованість по аліментах спадкодавця [PERSON] у розмірі 3983702 грн 76 коп. з відповідачів солідарно. [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2006з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.07.2006 і до досягнення повноліття, проте протягом життя [PERSON] постійно ухилявся від сплати аліментів у зв`язку із чим на день його смерті утворилася заборгованість у розмірі 168684 грн 03 коп., на підставі чого позивач звернулася до ПН КМНО Піддубної С.П. із заявою про прийняття спадщини, а також з вимогою до інших спадкоємців, внаслідок чого до складу спадкової справи, входить вказана вище сума заборгованості по сплаті аліментів, яка підлягає сплаті при оформленні спадщини, на яку через невиконання зобов`язань по сплаті аліментів також нараховується згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати, пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, оскільки відповідачі з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину до цього часу добровільно не сплатили суму боргу по сплаті аліментів, та на пропозицію позивача відшкодувати суму боргу за рахунок передачі спірного автомобіля, що належав спадкодавцю також відмовилися. 01.06.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що через повномасштабне вторгнення РФ в Україну та введенням військового стану, просила стягнути з відповідачів основну суму боргу у розмірі 168684 грн 03 коп., а від інших позовних вимог відмовилася. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача у заяві про уточнення позовних вимог від 01.06.2023 просила розглядати справу у їх відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 51). Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 33-35, 50). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 24, 25). Ухвалою судді від 18.04.2023 повернено заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 30). Ухвалою судді від 19.04.2023 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 31). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2023 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів залишино без розгляду в частині стягнення неустойки за період у розмірі 3830814 грн 32 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2023 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2006 стягнуто з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.07.2006 до досягнення повноліття (а.с. 13). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 06.04.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на мати [PERSON] , сина [PERSON] , дружину [PERSON] та дочку [PERSON] , яка складається із автомобіля марки «Hyundai» модель Santa FE, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований 12.04.2016 ТСЦ 8045 РСЦ МВС у м. Києві, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] (а.с. 9-10). [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку. Згідно розписки від 21.01.2017 [PERSON] зобов`язалася зберігати автомобіль марки «Hyundai», модель Santa FE, номерний знак [NUMBER] , на платному автомайданчику, до вирішення питання про спадок, що також підтверджується повідомленням ГУ НП У м. Києві Дніпровського УП від 06.07.2017 (а.с. 15, 16). На виконанні в Подільському РВ ДВС м. Київ, ГТУЮ у м. Києві станом на 27.05.2019 перебувало ВП [NUMBER] відносно [PERSON] щодо стягнення аліментів (а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.04.2015-[INFO], згідно виконавчого листа №2-2364, який видано 16.04.2008 Святошинським районним судом м. Києва, загальна сума заборгованості станом на 01.11.2017 у [PERSON] складає 168684 грн 03 коп. (а.с. 17). [PERSON] звернулася до спадкоємців, які прийняли спадщину, після смерті [PERSON] із нотаріально завіреною вимогою (претензією) в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України, зареєстровано в реєстрі №1081 від 04.07.2017 (а.с. 20). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України. Якщо предметом спору у справі є стягнення боргу спадкодавця, який він мав за життя у вигляді заборгованості за аліментами, наявна на момент смерті спадкодавця заборгованість зі сплати аліментів входить до складу спадщини. Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 Сімейного кодексу України, - до досягнення нею двадцяти трьох років. За змістом ст. 194 СК України відпогашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (ст. 608 ЦК України). Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.03.2018 у справі № 161/11682/15-ц, від 12.08.2020 у справі № 199/5826/16-ц, від 11.11.2020 у справі № 161/11682/15-ц та від 16.06.2021 у справі № 754/17704/18. Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи зі змісту зазначеної вище норми, це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 161/11682/15-ц та від 12.08.2020 у справі № 61-20217св19. З урахуванням наведених вище положень чинного законодавства, обов`язок задоволення вимог кредитора спадкодавця лежить на усіх спадкоємцях, які прийняли спадщину, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині. Відповідно до ст. 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін. Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, у цьому зобов`язанні і навпаки. Враховуючи викладені обставини, ст. 606 ЦК України повинна застосовується судом у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи, яка є кредитором у цьому зобов`язанні, відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі. При цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, стає одночасно і боржником, і кредитором у тому ж самому зобов`язанні. Саме в цьому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін. Така правова позиція є сталою та викладена як у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 (провадження № 6-43цс15), так і неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.03.2019 у справі № 757/31762/14 (провадження № 14-662цс18) та у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 334/10417/14-ц (провадження № 61-17019св18) та від 14.11.2018 у справі № 461/13458/14-ц (провадження № 61 -17549св18). Зважаючи на вищевикладені обставини та враховуючи ту обставину, що представник позивача уточнила позовні вимоги шляхом зменшення суми позову у розмірі 168684 грн 00 коп., а також на момент ухвалення рішення відсутня вартість спадкового майна, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах основної суми боргу. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову станом на подання позову складала 3983702 грн 76 коп. проте враховуючи ту обставину, що позивач відмовилася від позовних вимог у розмірі 3815018 грн 73 коп. сума судового збору згідно зазначених обставин розраховується наступним чином: загальна сума задоволених вимог позивача складає 168684 грн 03 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі (168684,03 х 100% : 3983702,76 = 4,23 % х 13420). У порядку ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи задоволення позову в межах уточнення позовних вимог, що має майновий характер, з відповідачів в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 568 грн 25 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved