Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~із вказаною\~вище позовною\~заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12\~жовтня 2019\~року між\~нею [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] ,\~було укладено\~шлюб.\~Від шлюбу\~сторони мають\~спільну неповнолітню\~дитину -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Протягом останнього\~року,\~стосунки між\~сторонами розладились,\~зникло взаєморозуміння\~і взаємоповага.\~Вже тривалий\~час кожен\~з подружжя\~живе окремим\~життям та\~своїми інтересами.\~Фактично шлюбні\~відносини між\~ними припинені\~та спільне\~господарство не\~ведеться.\~У сторін\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~обов`язки.\~Нормальні шлюбні\~відносини між\~сторонами не\~можуть бути\~поновлені.\~Розірвання шлюбу\~являється єдиним\~правильним рішенням.\~Подальше спільне\~життя та\~збереження шлюбу\~суперечить інтересам\~позивача.\~Підстав для\~примирення не\~має,\~позивач вважає,\~що шлюб\~розпався остаточно,\~та сім`ю\~зберегти не\~можливо.\~ Майнові\~спори між\~сторонами вирішуються\~Саксаганським районним\~судом м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~у справі\~№ 214/5268/22.\~Дитина проживає\~разом позивачкою\~та перебуває\~на її\~повному матеріальному\~утриманні,\~утримувати самостійно\~дитину позивачка\~не має\~можливості.\~Відповідач участі\~у вихованні\~дитини не\~приймає.\~В силу\~свого віку\~дитина потребує\~більших витрат\~на матеріальне\~забезпечення,\~розвиток,\~освіту та\~інше,\~що тягне\~за собою\~відповідні матеріальні\~витрати.\~Також позивач\~вважає,\~що відповідач\~має можливість\~сплачувати аліменти\~на її\~користь,\~як дружину,\~з якою\~проживає дитина\~яка не\~досягла трирічного\~віку,\~так як\~він знаходиться\~у працездатному\~віці. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, позивач не має. На підставі викладеного, позивач просить ухвали рішення яким, розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття, стягнути з [PERSON] на її користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, а також судові витрати у вигляді судового збору у сумі 992,40 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, за клопотанням [PERSON] , витребувано з Бучанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Київській області, інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] \~ адвоката\~Туровського І.С.,\~було витребувано з Бучанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Київській області, інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі позивача. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, представник відповідача - адвокат Костроміна В.А. подала заяву, якою просила розглядати справу у їх з відповідачем відсутність. При цьому, направила до суду відзив на позов, яким зазначила про часткове визнання відповідачем позову, зауважила на тому що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, відповідач заперечує проти вимог позивача щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що кожного місяця він перераховує аліменти позивачу на утримання дитини, матеріальної можливості на утримання дружини в нього не має. Він офіційно працює та його заробітна плата складає: червень 2022 р. - 6500 грн, липень 2022 р. - 6500 грн, серпень 2022 р. - 6500 грн, вересень 2022 р. - 6500 грн, жовтень 2022 р. - 6700 грн., листопад 2022 р. - 6700 грн, грудень 2022 р. - 6700 грн. Будинок, в якому він мешкав до одруження - знаходиться на окупованій території. І як згодом стало відомо, в зв`язку з військовою агресією - не придатний до проживання. На даний час він проживає у товариша, але за комунальні послуги сплачує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав частково, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6\~ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5\~ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2019 року Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 345. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (копія додається), актовий запис № 91. Дитина [PERSON] ,\~ [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст.\~18\~ч. 2 п. 3, ст.ст.\~51,\~56\~ч. 3, ст.110\~ч. 1\~СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз\~сім`ю\~шлюб, не може мати місце. Суд установив, що у сторін сім`я розпалася, відповідач погодився на розірвання шлюбу, про що зазначив у заяві, сторони не бажають зберігати шлюб, спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання спільної дитини між сторонами не має, малолітня дитина залишається проживати з матір`ю. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині розірвання шлюбу, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1\~ст.191 СК України\~\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітня дитина, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у частці від доходу батька. Таким чином,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , підлягають присудженню у частині від доходу батька. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено\~статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Відповідач [PERSON] надав суду довідку про офіційне працевлаштування та отримання заробітної плати - доходів з якої вбачається, що останній працевлаштований у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату (дохід): червень 2022\~р.\~-\~6500\~грн,\~ липень\~2022\~р.\~-\~6500\~грн,\~серпень 2022\~р.\~-\~6500\~грн,\~вересень 2022\~р.\~-\~6500\~грн,\~жовтень 2022\~р.\~-\~6700\~грн.,\~листопад 2022\~р.\~-\~6700\~грн,\~грудень 2022\~р.\~-\~6700\~грн.\~ Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання сина, суд вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини, є виправданими. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів,\~їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1\~ст.192 СК України). Згідно\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 16.11.2022 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Щодо заявлених\~позивачем вимог\~про стягнення\~аліментів на\~її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Статтею ст.84 СК України передбачено\~право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. 1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. 2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 3. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. 4. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 5. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. 6. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює. та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аналізуючи вище вказані норми закону, суд приходить до висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком; проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років; наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17, провадження № 6128943св18, від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20), які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У відповідності до ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини, відсутні, оскільки доводи позивача в цій частині не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач здійснює догляд за дитиною та відповідно немає змоги працювати, відповідач є особою працездатного віку та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружинин, а отже дружина має право на стягнення аліментів на своє утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Разом з цим, позивач не надає жодних доказів, які б свідчили про те що відповідач (батько дитини) має такий дохід, при якому може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Напроти, матеріали справи спростовують доводи позивача у даній частині, тому як згідно відповіді наданої Головним управлінням ДПС у Київській області ДПС України на виконання ухвалу суду, вбачається, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату у розмірі від 6500 грн до 6700 грн. Інших доходів відповідача судом не виявлено. У зв`язку із цим, позов в даній частині, суд вважає не доведеним, а отже таким що не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено частково, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу, та на користь держави за вимогу про стягнення аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча\~\~пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial