Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців з позовом про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, посилаючись на те, що 12.02.2019 року до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (далі - Департамент) звернулась відповідач із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну допомогу на дітей одиноким матерям. Вказує, що разом із заявою відповідачка надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 12.02.2019 року, в якій зазначила, що до складу її сім`ї входять: доньки- [PERSON] , [PERSON] та чоловік [PERSON] . Про отримані доходи вказала в декларації свою заробітну плату в сумі 6617,50 грн., дохід чоловіка в розмірі 14350,32 грн. Інших доходів не задекларовано. Зазначає, що рішеннями Департаменту від 20.09.2019 року, 25.06.2019 року, 10.03.2019 року відповідачці призначено та виплачено державну соціальну допомогу на дитину одинокій матері, щомісячно, на період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року на загальну суму 1326, 00 грн. Однак, під час звірення поданої відповідачкою інформації для призначення допомоги з інформацією, отриманою 05.03.2020 року з державної податкової інспекції, позивачем було виявлено дохід відповідачки у розмірі 5304,00 грн., отриманий від ФОП [PERSON] Розпорядженням Департаменту було визначено обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, який склав 1326,00 грн. Разом з цим, відповідачка відмовилась повертати наміру виплачені кошти у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] , надміру виплачених бюджетних коштів та стягнути з відповідачки судові витрати. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 грудня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи судом, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3 та п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як було встановлено судом, 12.02.2019 року до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (далі - Департамент) звернулась відповідач із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну допомогу на дітей одиноким матерям. Також, разом із заявою відповідачкою була подана декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 12.02.2019 року, в якій зазначила, що до складу її сім`ї входять: доньки- [PERSON] , [PERSON] та чоловік [PERSON] . Про отримані доходи вказала в декларації свою заробітну плату в сумі 6617,50 грн., дохід чоловіка в розмірі 14350,32 грн. Інших доходів не задекларовано. Зазначає, що рішеннями Департаменту від 20.09.2019 року, 25.06.2019 року, 10.03.2019 року відповідачці призначено та виплачено державну соціальну допомогу на дитину одинокій матері, щомісячно, на період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року на загальну суму 1326, 00 грн. Однак, під час звірення поданої відповідачкою інформації для призначення допомоги з інформацією, отриманою 05.03.2020 року з державної податкової інспекції, позивачем було виявлено дохід відповідачки у розмірі 5304,00 грн., отриманий від ФОП [PERSON] Розпорядженням Департаменту було визначено обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, який склав 1326,00 грн. Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі-Закон) та п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, який затверджений Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї, тощо). Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пунктів 33, 34 Порядку право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ст.18-3 Закону допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих закладах I- IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом від 15.11.2001 року №486/202/524/455/3370 (далі - Методика). Відповідно до п. 5.20 Методики, до сукупного доходу сім`ї враховуються доходи, які підлягають оподаткуванню. В результаті проведеної перевірки достовірності та повноти інформації, наданої відповідачем встановлено, що відповідач не зазначала в декларації про отримання доходу у розмірі 5304,00 грн. Будь-яких заперечень зазначеного - відповідачкою суду не подано. Також, для врегулювання в досудовому порядку спору Департаментом направлялися відповідачу письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних кошів, однак відповідач коштів не повернула. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.02.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачка не повідомила про обставини, що стосуються отримання нею доходу в більшому розмірі, аніж подана позивачу декларація про майновий стан та доходи, відмовляється від повернення коштів, з неї необхідно стягнути зайво виплачені бюджетні кошти в судовому порядку, в розмірі 1326,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.141 ЦПК України також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved