Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

02.06.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання батьківства до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] 19.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 20.08.2021 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 28.10.2021 року. 28.10.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 25.01.2022 року, за клопотанням позивача. 11.11.2021 року позивачем подана уточнена позовна заява, яка прийнята судом. 25.01.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 17.03.2022 року. 17.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 07.06.2022 року, в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 07.06.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 27.07.2022 року, в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 27.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 12.10.2022 року, в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 22.09.2022 року позивачем надана уточнена позовна заява, яка прийнята судом. 12.10 .2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні зупинений в зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи. 26.01.2023 року ухвала Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи повернулась із експертної у станови без виконання. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року поновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.03.2022 року. 20.03.2023 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 22.05.2023 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 22.05.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог за уточненою позовною заявою позивач просить визнати його батьківство до дитини - [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) внести зміни до актового запису № 05 від 29 травня 2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , яке зареєстроване виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, включивши відомості про нього, я к про батька дитини, відомості про матір залишити без змін. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Він з 2000 року перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . В період даних відносин у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації народжень зроблений відповідний запис № 05 від 29 травня 2007 року та видане свідоцтво про народження дитини Запис про батька вчинений зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» він записаний батьком з дівочим прізвищем колишньої співмешканки. Донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Йому випадково стало відомо, що його донька весь час, починаючи з народження до цього часу проживала у вкрай нелюдських умовах. У неї не було навіть найнеобхіднішого. Колишня співмешканка після припинення їхніх фактичних відносин забрала дитину та поїхала у невідомому напрямку. Він фактично втратив зв`язок із донькою. На сьогоднішній день він бажає визнати батьківство його неповнолітньої дитини, приймати участь у її житті, надавати матеріальну допомогу, займатись вихованням та навчанням, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надала. Треті особи, що не заявляють вимог щодо предмету спору, представник орган опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради, представник Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] . В судове засідання не з`явились, про дату ч ас і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] про що виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації народжень зроблений відповідний запис № 05 від 29 травня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Зі слів позивача запис про батька вчинений зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України, проте будь-яких доказів даного факту позивачем не надано. Проте позивач вважає себе батьком дитини та бажає встановити своєї батьківство по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] , так як посилається на те, що з матір`ю дитини [PERSON] , перебував у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1. \~ \~ \~ \~за заявою матері та батька дитини; 2. \~ \~ \~ \~за рішенням суду. Відповідно до ч. 1,2,3, ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2003 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» - Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. З метою підтвердження батьківства позивача була призначена судова-генетична експертиза за ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2022 року. Проте справа повернена до суду без виконання призначеної судової генетичної експертизи в зв`язку з неявкою гр.. [PERSON] , з дитиною 05.12.2022 року та 09.01.2023 року на експертизу. Таким чином висновок експерта, яким би був підтверджений факт кровного споріднення відповідача з дитиною суду не наданий. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту спільного проживання з відповідачкою, [PERSON] . В самій позовній заяві позивач лише зазначає, що почав проживати із [PERSON] , з 2000 року, але не зазначає період припинення фактичних шлюбних відносин. Відповідачка не з`явилась в судове засідання та будь-яким способом не підтвердила факту батьківства позивача щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , тому положення ч. 1 ст. 82 СК України при ухваленні рішення застосовані бути не можуть. Також при ухваленні рішення судом не можуть бути застосовані положення ст. 109 ЦПК України, згідно якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки на час розгляду справи дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає не з відповідачем [PERSON] , а у прийомній сім`ї [PERSON] . Згідно ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2022 року суд зобов`язував [PERSON] , разом з дитиною - [PERSON] , [INFO] , а не [PERSON] , прибути до експертної установи для відібрання зразків для проведення призначеної судової генетичної експертизи. Таким чином позивач не надав жодного доказу на підставі якого б суд зміг би ухвалити рішення про визнання батьківства позивача стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Крім того позивач в жодне із призначених судових засідань не з`явився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, що розцінюється судом як не заінтересованість у вирішенні даного спору, який стосується перш за все інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також судом встановлено, що дитина на даний час проживає у прийомній сім`ї, а не з відповідачкою. Позивач протягом тривалого часу не цікавився долею дитини та не ніяким чином не здійснював свої батьківські обов`язки щодо дитини. На даний час у позивача також відсутні будь-які перешкоди щодо участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, але позивач не надав жодного доказу того, що він спілкувався з дитиною, забезпечував її дозвілля, матеріально допомагав, тобто проявляв свою батьківську любов та турботу про дитину вважаючи себе її батьком. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., відповідачем не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed