Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 30.09.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.08.2019 року розірваний. Від вказаного шлюбу \~сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які проживають з матір`ю та перебувають на її повному матеріальному утриманні, Оскільки відповідач [PERSON] є працездатною особою, не має будь яких вад або проблем із здоров`ям, не має непрацездатних осіб на утриманні, отримує щомісячний дохід у приблизному розмірі, а отже має можливість сплачувати дитям аліменти. Позивач вважає, що необхідним є стягнення з відповідача на утримання дітей в розмірі 3000 гривень, починаючи з дня звернення з позовом до суду, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] та її адвокат Поштаренко С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково позивачка вказала, що просить стягнути по 3000 грн. на кожну дитину. Хоча діти тимчасово проживають з батьком, вона має намір повернути їх до свого місця проживання. Вказувала, що фактично між сторонами існує спір про місце проживання дітей. Діти переїхали до батька на час її хвороби, вона вже пройшла необхідне лікування, орендувала житло, працює неофіційно, бере участь у матеріальному забезпеченні дітей, тому вважає, що переважно діти знаходяться на її утриманні, оскільки батько не приділяє належної уваги навчанню та медичному забезпеченню, харчуванню дітей. Просила позов задовольнити. \~\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що з квітня 2023 року діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають з ним, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я матері та знаходиться на його повному утриманні, що виключає стягнення з нього аліментів. Зазначені обставини підтверджуються Актами опитування сусідів за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні діти подружжя: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , підтвердили обставини, що в лютому 2023 року на момент подання позову всі троє синів проживали з матір`ю [PERSON] , однак станом на квітень 2023 року проживають з батьком та в подальшому мають намір продовжувати проживати з ним. Батьки проживають недалеко один від одного, поруч знаходяться і їх навчальні заклади. Матеріальне забезпечення дітей здійснюють як мати, так і батько. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділ реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1393. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.08.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2023 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на його утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. В даній справі позивачкою [PERSON] ставиться питання про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] по 3000 грн. на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~Актів про\~проживання,\~наданих сторонами\~в судовому\~засіданні встановлено\~та підтверджено\~сторонами,\~що неповнолітні\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~на момент\~подання позову\~проживали з\~позивачкою [PERSON] ,\~а з\~квітня 2023\~року проживають\~разом із\~батьком -\~ [PERSON] \~за його\~місцем проживанняза адресою: [ADDRESS] . Піклування та матеріальне забезпечення дітей здійснюється обома батьками. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що хоча неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] періодично проживають то з матір`ю, то з батьком, між батьками існують розбіжності щодо подальшого місця проживання дітей, проте вказане не може бути підставою для припинення матеріального забезпечення дітей, при цьому щоденну турботу та нагляд за забезпеченням нагальних побутових потреб дітей здійснює мати. Обидва батьки працюють неофіційно. Проте, будь-яких доказів на підтвердження відомостей, встановлених ст. 182 СК України, зокрема, достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, позивачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, матеріальне становище платника і одержувача аліментів, виходячи з принципу справедливості та розумності,\~враховуючи, що відповідачем не спростовано те, що його витрати перевищують його заробітки, а також не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень, починаючи з 21.02.2023 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України підлягає судовий збір в сумі 1073,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: partial