Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення в її користь аліментів на утримання дітей: синів [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 22 лютого 2007 року Старунською сільською радою, актовий запис №7. За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей: сини [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] . Сімейне життя не склалося і вона звернулася із позовом про розірвання шлюбу. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. У добровільному порядку питання утримання дітей між ними не вирішено. З огляду на викладене, оскільки відповідач працює, отримує регулярний дохід, інших осіб на утриманні не має, позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився на сплату аліментів у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Діти є неповнолітніми та проживають з матір`ю. У добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, оскільки відповідач визнав вимоги позову, підстав для відмови у прийнятті його визнання немає, суд, з дотриманням вимог ст.182 Сімейного кодексу України, з урахуванням визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітніх дітей: синів [PERSON] , [PERSON] та дочки [PERSON] аліменти в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дати подання позову\~25 квітня 2023 року. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільк позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, то з нього на користь держави сляд стягнути судовий збір в рлзмірі 536,80 грн. На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved