Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

І. Стислий виклад вимог заяви: Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його (заявника) опікуном. Вказану заяву мотивує тим, що [PERSON] страждає психічним розладом у формі помірної розумової відсталості в ступені імбецильності та знаходиться на обліку в КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області з 2009 року, а до цього часу постійно перебувала під спостереженням в дитячому психоневрологічному диспансері через виражене відставання в фізичному і психологічному розвитку, внаслідок обмежень через психічний стан здоров`я потребує постійного догляду і допомоги сторонніх, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого та довідкою №2, виданими КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області від 04.01.2023 року. Також, у 2011 році міжрайонною спеціалізованою психіатричною МСЕК №2 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи [PERSON] було встановлено безтерміново І групу (підгрупу «А») інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААА №823653 від 18.08.2011 року. Стверджує, що [PERSON] на даний час страждає хронічним, стійким психічним розладом та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, у зв`язку з чим потребує опіки. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити його ( [PERSON] )опікуном останньої. ІІ. Позиція учасників справи: В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак в матеріалах справи містяться повноваження представника, згідно яких його інтереси представляє адвокат Голубінка Л.В. (ордер серії ВС №1187774). В судове засідання представник заявника [PERSON] адвокат Голубінка Л.В. не з`явилася, проте подала заяву, в якій зазначила, що підтримує заявлені вимоги свого довірителя, просить розгляд справи проводити у її та [PERSON] відсутності. Заінтересована особа - представник Мостиської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у їх відсутності та зазначає, що не заперечують щодо задоволення вимог заяви [PERSON] . Відповідно до статті 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. В даному випадку судом за висновком судово-психіатричної експертизи №275 від 29.03.2023 року Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інституту психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» з приводу психічного стану недієздатної [PERSON] встановлено, що вона за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не здатна з`явитися в судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи. Таким чином, суд прийшов висновку про відсутність підстав для виклику [PERSON] , в судове засідання, оскільки її стан здоров`я унеможливлює таку процесуальну дію як участь в судовому засіданні з усвідомленням значення дій останньої та можливості керувати ними. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 10.01.2023 року заяву [PERSON] , залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою судді від 23.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено таку до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою судді від 17.02.2023 року призначено по даній справі судово-психіатричну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою судді від 26.04.2023 року провадження по даній справі поновлено. IV. Обставини справи, встановлені судом, застосоване законодавство та висновки Суду: Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статті 12 ЦПК України. Відповідно до частин 2 та 7 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст.293 ЦПК України). В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у частині 2 статті 293 ЦПК України, зокрема визнання особи недієздатною. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , хворіє на психічні розлади та потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, що стверджується медичними документами, які містяться в матеріалах даної цивільної справи. Згідно статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У своїй постанові від 19 жовтня 2016 року по справі № 6-384цс16 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений. Із висновку судово-психіатричного експерта №275 від 29.03.2023 року Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» відомо, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у виді важкої розумової відсталості в ступені імбецильності та не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , 1986 року народження,- недієздатною. Як відомо із змісту частини 1 статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідності до частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами статті 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У відповідності до частини 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Із матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] , є членом сім`ї [PERSON] , 1986 року народження, а саме є чоловіком рідної сестри [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області №8 від 26.05.2023 року, - рекомендується призначити заявника [PERSON] опікуном [PERSON] . Зі змісту згаданого висновку також відомо, що заявник [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , створює їй належні умови проживання, по місцю проживання характеризується позитивно та може бути призначений опікуном. За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своїми процесуальними правами заявник та заінтересована особа під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц). Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Враховуючи викладене, а також встановлені судом обставини, які свідчать про існування психічного розладу гр. [PERSON] , внаслідок якого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується відповідним висновком судово-психіатричного експерта, присутність її в судовому засіданні недоцільна, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі, з наведених вище мотивів і підстав. V. Вирішення долі Судових витрат по даній справі: Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно частини 2 статті 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Враховуючи наведене вище, а також повідомлення начальника ДУ «Інституту психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» Гуль А. судові витрати «за проведення експертизи [PERSON] » у Львівській філії судово-психіатричних експертиз», судово-психіатричний експерт Козак У.Я. у розмірі 4\~237 гривень 00 коп. віднести на рахунок Держави, стягнувши з Державного бюджету України на користь ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ: 04803492, МФО: 820172, ДКСУ у Подільському районі м.Києва, UA158201720313251005201007077, 04080 м.Київ, вул.Кирилівська, 103).

Outcome: approved