Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та рух справи До суду звернулася позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітньою і призначити її опікуном [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що вона є бабою малолітніх внучок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Матір внуків [PERSON] , яка є дочкою позивача, померла [INFO] .До смерті [PERSON] із доньками [PERSON] і [PERSON] проживала в родині і будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) з 2015 року проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний рішенням Красилівського районною суду Хмельницької області 12.01.2016 року у справі № 677/2267/15-ц.Після смерті [PERSON] , позивача призначено опікуном малолітньої внучки [PERSON] , [INFO] , про що 16.08.2022 року виконавчим комітетом Красилівської міської ради Хмельницької області прийнято рішення № 796.Старша внучка [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] , з народження проживає в родиніпозивача. На час звернення до суду членом сім`ї позивача є її чоловік [PERSON] , батько [PERSON] , син [PERSON] , внучки [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.08.2022 року, сім`я забезпечена житлом і умови для проживання є придатними. З часу захворювання [PERSON] у червні 2020 року, позивач взяла на себе догляд і виховання малолітніх внуків [PERSON] і [PERSON] , які після смерті [PERSON] стали щоденними і необхідними для них. [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами, вони проживають з нею, та потребують її піклування, та вона бажає піклуватися про них і ростити їх разом, без тривог і негараздів у їхньому житті.Члени сім`ї позивача для [PERSON] є рідними людьми, які виявляють до неї любов і турботу. Сама малолітня [PERSON] бажає проживати в родині позивача, в звичному і комфортному для неї середовищі. [PERSON] з першого класу навчається у Лагодинецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів Красилівської міської ради Хмельницької області. Відповідно до виданої навчальним закладом довідки № 10 від 24.08,2022 року, [PERSON] опікується баба [PERSON] , вдома створено, всі необхідні житлово - побутові умови для нормального проживання та розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою, щоденно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько не приймає участі у вихованні [PERSON] , жодного разу не відвідував школу, не цікавився її життям, навчанням.Батько [PERSON] відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками щодо її виховання, піклування, утримання. Його спілкування із донькою [PERSON] обмежувалося лише разовим побаченням протягом року по приїзді на її день народження та нечастими телефонними розмовами, що не є достатнім для її самоусвідомлення. Відповідач взагалі не бачив доньку [PERSON] з 2020 року. Позивачу відомо, що відповідач із-за місця працевлаштування роду роботи, тривалими періодами перебуває за кордонам.Відповідач не створює умов для отримання [PERSON] освіти, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу і тому він не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя. Також, відповідач не турбується станом здоров`я малолітньої доньки [PERSON] . Позивач, будучи бабою [PERSON] , займається її вихованням, а відповідач понад 3 роки ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття нею загальної середньої освіти, не проявляє зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позивач же у свою чергу виконує обов`язки як батька, так і матері, опікується дитиною та матеріально забезпечує.Саме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , та потреба у захисті її майнових і особистих прав, її вихованні, піклуванні про її фізичний і моральний розвиток, зумовили звернення позивача до суду про позбавлення батьківських прав відповідна [PERSON] відносно доньки [PERSON] , та встановлення опіки над нею.Фактично малолітня [PERSON] проживає з нею і є членом її родини, проте без встановлення опіки щодо неї, позивач в повній мірі не зможе здійснити захист її інтересів та забезпечити потреби. Вказала, що призначення судом позивача опікуном неповнолітньої внучки [PERSON] з позбавленням батьківських прав відповідача, сприятиме інтересам дитини та захисту її прав, оскільки вона продовжить проживати у благополучному і звичному для себе середовищі - сім`ї позивача. Вказала, що виконавче провадження за виконавчим листом № 677/796/16-ц від 08.08.2017 року про примусове стягнення аліментів із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, закінчене.Згідно наказу № 26 від 01.08.2022 року Служби у справах дітейКрасилівської міської ради, постійне місце влаштування малолітньої [PERSON] визначене в сім`ї позивача [PERSON] . На підставі наведеного, просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , встановити над нею опіку та призначити позивача опікуном дитини, стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу). Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.12.2022 року прийнято до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою особою, стягнення аліментів на утримання дитини, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17.01.2023 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Красилівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Аргументи учасників справи 11.11.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання від [PERSON] , не позбавляючи його батьківських прав, його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлення над дитиною опіки, та стягнення з відповідача аліментів. 17.01.2023 року позивач [PERSON] подала заяву, у якій просила прийняти до розгляду у даній цивільній справі позовну заяву до [PERSON] із зміненим предметом позову - про позбавлення відповідача батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною, стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що після смерті доньки [PERSON] саме вона з чоловіком займаються вихованням онуки [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] померла [INFO] у віці 28 років. Почала хворіти на онкологію в 2020 році, про хворобу доньки та її смерть відповідач по справі [PERSON] знав, однак жодним чином не вчиняв дій щодо своєї дитини. Дитина батька не бачила 3 роки, вона його майже не пам`ятає, повністю відвикла від нього. Іноді він їй дзвонить, говорить, що перебуває за кордоном. Забрати дитину до себе він не виявляє бажання, фінансову допомогу після смерті доньки не надає, виконавча служба справу про стягнення аліментів з відповідача закрила, оскільки стягувач померла. На засідання комісії органу опіки та піклування Відповідач не з`являється. Жодної допомоги від держави на утримання малолітньої дитини вони не отримують. Неповнолітня (малолітня) [PERSON] , [INFO] , яка була допитана за участі психолога та представника органу опіки та піклування, у судовому засіданні пояснила, що ходить до школи, навчається добре, проживає з бабусею, дідусем та меншою сестрою. Батька майже не пам`ятає, останній раз він до неї приїздив 3 роки тому. Він перебуває у Польщі, принаймі, він їй так говорить. Іноді їй телефонує, питає як у неї справи. Також вказала, що вона його майже не пам`ятає, повністю відвикла, дзвінків його не чекає, хоче проживати з бабусею. Представник позивача адвокат представник позивача Поворозник П.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник третьої особи Тимченко О.С. підтримала позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Також повідомила суду про те, що батько дитини не виконує свої батьківські права, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, на засідання Комісії він не з`являвся, під час розгляду Комісії йому дзвонили та запитували чи збирається він виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини, оскільки та залишилася фактично сама (сиротою), однак він спочатку в агресивній формі реагував на наш дзвінок, потім байдуже. Фактично дитина кинута на призволяще, про смерть матері дитини Відповідачу відомо, однак він не виконує свої батьківські обов`язки. Як їм відомо, Відповідач перебуває за кордоном. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на пізнішу дату суду не надав. Про розгляд справи повідомлялася в порядку ст. 128 ЦПК України - через розміщення оголошення на сайті «Судова влада», а також шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого його місця проживання. Суд дійшов висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 11.10.2013 року серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Лагодинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 12.01.2016 року у справі № 677/2267/15-ц шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Вказаним рішенням також встановлено, що в липня 2015 року відповідач [PERSON] залишив сім`ю і переїхав проживати до батьків у с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області. (а.с. 10). [PERSON] після розірвання шлюбу батьків проживала з матір`ю [PERSON] в будинку баби [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2022 року (а.с. 9). Позивач є бабусею малолітніх онучок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після смерті матері проживають з нею. Рішенням Служби у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області № 26 від 01.08.2022 року дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які залишились без батьківського піклування, тимчасово влаштовано у сім`ю баби [PERSON] , яка проживає за адресою за адресою [ADDRESS] , до визначення постійного місця влаштування (а.с. 18). Після смерті [PERSON] [PERSON] призначено опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , про що 16.08.2022 року виконавчим комітетом Красилівської міської ради Хмельницької області прийнято рішення № 796 (а.с. 15). Довідкою від 15.08.2022 року № 218, виданою Лагодинецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, підтверджується, що склад сім`ї позивача [PERSON] наступний: чоловік - [PERSON] , 1968 року народження, син - [PERSON] , 2007 року народження, внучка [PERSON] , 2013 року народження, внучка [PERSON] , 2017 року народження, батько - [PERSON] , 1944 року народження (а.с. 12). Згідно з актом обстеження умов проживання від 24.08.2022 року, комісією у складі старости [PERSON] , діловода [PERSON] за дорученням органу опіки та піклування проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що в житловому будинку за даною адресою є газ, світло, водопостачання, каналізація, інтернет. Є земельна ділянка, яка обробляється. В наявності є автомобіль ВАЗ 2109. Сім`я утримує худобу та птицю (а.с. 13). Відповідно до довідки Лагодинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Красилівської міської ради Хмельницької області № 10 від 24.08.2022 року [PERSON] під час хвороби матері та після її смерті опікується баба [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово - побутові умови для нормального проживання та розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою, щоденно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Учениця забезпечена усім необхідним приладдям для навчання. Батько не приймає участі у вихованні [PERSON] , жодного разу не відвідував школу, не цікавився її життям, навчанням, навіть у телефонному режимі (а.с. 14). Згідно з довідкою, виданої [PERSON] 25.10.2022 року Кузьминською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП «Красилівський Центр первинної медико-санітарної допомоги», батько дитини [PERSON] - [PERSON] з приводу захворювань не приводив дитину жодного разу, за медичною допомогою дитині звертались мама [PERSON] та баба [PERSON] (а.с. 16). Згідно з постановою заступника начальника Городоцького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 677/796/16-ц від 08.08.2017 року про примусове стягнення аліментів із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку із смертю стягувача [PERSON] закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 19-20). Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні стверджує, що батько [PERSON] - відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками щодо її виховання, піклування, утримання, його спілкування із донькою [PERSON] обмежувалося лише разовим побаченням протягом року під час його приїзду на її день народження та нечастими телефонними розмовами, що не є достатнім для її самоусвідомлення. Відповідач взагалі не бачив доньку [PERSON] з 2020 року. Позивачу відомо, що відповідач через місце свого працевлаштування та роду роботи, тривалими періодами перебуває за кордоном.Також, відповідач не турбується станом здоров`я малолітньої доньки [PERSON] , понад 3 роки ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття нею загальної середньої освіти, не проявляє зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком. Представником органу опіки та піклування Красилівської міської ради Хмельницької області - начальником служби у справах дітей Красилівської міської ради Тимченко О.С. подано до суду Висновок служби у справах дітей Красилівської міської ради № 24 від 16.01.2023 року про доцільність позбавлення батьківських права [PERSON] , 1991 року народження, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с. 41-42). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави - учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, наведені норми права дають підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). Також ЄСПЛ в рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження з дитиною полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з наданим суду висновком служби у справах дітей Красилівської міської ради № 24 від 16.01.2023 року Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] , 1991 року народження, батьківських права відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , немає законного представника, адже відсутність батька неодноразово спричиняла незручності у вчиненні будь-яких дій, які вимагають присутність та згоду обох батьків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач перебуває за кордоном, останній раз приїздив до дітей три роки тому, фактично не проявляє інтерес до дітей, не виявив бажання забрати їх до себе. Відповідач знає про те, що їх мати померла у 2022 році, як і про те, що вона з 2020 року дуже тяжко хворіла. Даний факт також підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження про стягнення аліментів у зв`язку зі смертю стягувача. Малолітня дитина [PERSON] , 2013 року народження хоче проживати з бабусею, батька фактично не пам`ятає, повністю відвикла він нього. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач фактично не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських прав відносно своєї дитини, що є підставою для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Крім того, позивач просить суд призначити його опікуном неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3). Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна своїм рішенням із видачею посвідчення. Враховуючи те, що до матеріалів справи не додано подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном, суд не має можливості задовольнити вимоги в цій частині. Однак, це не позбавляє позивача права звернутись до органу опіки та піклування про призначення її опікуном з видачею відповідного посвідчення. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial