Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

\~14.10.2022 року суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до Кислянського ліцею Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (правонаступник Зайцівської загальноосвітньої школи) про визнання дійсним акту про нещасний випадок на виробництві та встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилалася на те, що вона з 19 серпня 1988 року до 15 серпня 1989 року працювала вчителем фізичної культури у Зайцівській загальноосвітній школі. 22 березня 1989 року о 9 годині ранку, проводячи урок на стадіоні школи та показуючи учням сьомого класу вправу з м`ячем, отримала травму нижньої кінцівки правого коліна, що у подальшому призвело до проведення операції з видалення мініску. За фактом отримання виробничого травматизму було складено акт №1 від 05 травня 1989 року про нещасний випадок на виробництві, форми Н-1, та наказ №35 від 26 квітня 1989 року про створення комісії по розгляду випадку травматизму. Проте, на цей час акт не відповідає вимогам Положення про розслідування нещасного випадку на виробництві. Акт складено з порушеннями Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві від 13.08.1982 року №11-6 (далі - Положення), а саме: відсутні підписи членів комісії, бухгалтера та не заповнено п. 17.2. акту. Спочатку позивач не надала значення цьому факту, так як на акті були підпис директора школи та печатка, що в її розумінні показує, що цей документ є дійсним. Але як виявилось, у зв`язку з виявленими недоліками [PERSON] відмовляє позивачу в призначені інвалідності внаслідок трудового травматизму, що в подальшому не дає можливості отримувати пенсію з інвалідності внаслідок трудового травматизму. Відшукати хоча б один екземпляр акту № 1 від 05 травня 1989 року про нещасний випадок, що складено відповідно до законодавства позивачу не вдалося. Єдиний документ який їй було надано школою, на її вимогу отримати їх екземпляр акта №1 від 05 травня 1989 року про нещасний випадок на виробництві, форми Н-1, є наказ № 35 від 26 квітня 1989 року про створення комісії по розгляду випадку травматизму. Школа не одноразово реорганізовувалась і документи про нещасний випадок не збереглися. Тому питання про призначення інвалідності у зв`язку з виробничим травматизмом та в подальшому отримання відповідної пенсії можливе за умови визнання дійсним екземпляра акту, що зберігся у [PERSON] . На сьогодні позивачу встановлено третю групу інвалідності з ураження опорно-рухового апарату за загальним захворюванням. [PERSON] зазначає, що втрата працездатності є результатом нещасного випадку пов`язаного з виробництвом. З часом отримана травма колінного суглоба на стадіоні школи при виконанні посадових обов`язків призвела до необхідності в операційному лікуванні (1991 рік - видалено мініск). Після цієї операції більша частина навантаження перейшла на ліву ногу, що спричинило гонартроз 2-3ст. лівого колінного суглоба й як наслідок втрату працездатності. При оформленні акту про нещасний випадок були допущені істотні порушення форми його заповнення, але ці порушення трапились незалежно від позивача, проте тепер вона змушена звертатись до суду про визнання дійсним цього акту та встановлення факту, що має юридичне значення, а саме нещасного випадку на виробництві. Ухвалою суду від 01.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні. 29.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що акт №1 від 05.05.1989 року про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, як і будь-яких інших документів, справ та матеріалів розслідувань випадків травматизму, журналу реєстрації нещасних випадків в архіві закладу освіти не знайдено. Доводи позивача є безпідставними, а позовні вимоги такими, що не можуть підлягати задоволенню. В той же час до відзиву долучено копію наказу №35 від 26.05.1989 року, підписаного директором Зайцівської школи Солсуном В.І., про створення комісії для розгляду випадку травматизму за заявою вчителя фізичної культури [PERSON] . Ухвалою суду від 31.01.2023 року по справі було залучену третю особу Синельниківське відділення управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропетровській області Фонду соціального страхування України. Ухвалою суду від 28.02.2023 року третю особу Синельниківське відділення управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропетровській області Фонду соціального страхування України було замінено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 18.05.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову,\~в яких\~представник Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Дніпропетровській\~області Землянухіна\~Н.С.,\~просила у задоволенні заяви [PERSON] заінтересована особа: ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, про визнання дійсним акта про нещасний випадок на виробництві та встановлеення факту, що має юридичне значення відмовити та розгляд справи,\~провести без\~участі уповноваженого\~представника ГУ\~ПФУ у\~Дніпропетровській області.\~Пояснення обґрунтовані\~тим,\~що при\~вирішенні питання\~про прийняття\~заяви про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~суддя,\~окрім перевірки\~відповідності поданої\~заяви вимогам\~закону щодо\~форми та\~змісту,\~зобов`язаний\~з`ясувати\~питання про\~підсудність та\~юрисдикційність. У пункті 3 Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання порарнень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових винагород. Витяг із аналізу Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підготовлений суддею Верховного Суду України Н.П. Лященко та науковим консультантом управління вивчення та аналізу судової практики [PERSON] зазначає, що виникнення особистих і майнових справ громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у поясненнях щодо позову просила розглядати справу без їх участі. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. За змістом статей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною першою статті 3, частиною четвертою статті 43 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Частинами першою, третьою статті 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Судом встановлено, що з 19 серпня 1988 року до 15 серпня 1989 року [PERSON] працювала вчителем фізичної культури у Зайцівській загальноосвітній школі, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.8) . 22 березня 1989 року о 9 годині ранку, проводячи урок на стадіоні школи та показуючи учням сьомого класу вправу з м`ячем, [PERSON] отримала травму нижньої кінцівки правого коліна, що у подальшому призвело до проведення операції з видалення мініску. У наказі №35 від 26 квітня 1989 року про створення комісії по розгляду випадку травматизму, підписаного директором Зайцівської школи Солсун В.І., вказано, що на ім`я директора школи [PERSON] надійшла заява вчителя фізкультури [PERSON] про те, що 22 березня цього року остання, проводячи урок в 7 класі та демонструючи вправу, травмувала праву ногу. Тов. [PERSON] просить скласти акт про нещасний випадок на виробництві. Заява датована 25 квітня 1989 року. Також в наказі вказано, що виходячи із вищесказаного наказано: створити комісію по розгляду випадку травматизму вчителя фізичної культури [PERSON] та винести рішення комісії про причини травматизму та характер травми (а.с. 34-35). За фактом отримання виробничого травматизму було складено російською мовою акт №1 від 05 травня 1989 року про нещасний випадок на виробництві, форми Н-1, в якому вказана наступна інформація: 1.Міністерство, відомство МНП УРСР; 2.Назва підприємства Зайцівська СШ; 3.Адреса підприємства с.Зайцеве; 4.Прізвище, ім`я, по-батькові постраждалого [PERSON] ; 5.Чоловік, жінка (підкреслити); 6.Вік 18 років; 7. [PERSON] , посада вчитель фізкультури; 8.Цех, в якому постійно працює постраждалий (або підприємство, організація, звідки був направлений постраждалий) Зайцівська середня школа; 9.Цех, ділянка, де стався нещасний випадок, виконувана робота стадіон школи; 10.Прізвище, ім`я по-батькові майстра, на дільниці якого стався нещасний випадок директор школи [PERSON] ; 11.Стаж роботи постраждалого: 11.1.загальний стаж роботи за основною професією вісім місяців; 11.2.стаж роботи, при виконанні якої стався нещасний випадок вісім місяців; 12.Інструктаж, навчання по техніці безпеки: 12.1. поатковий інструктаж 1 вересня 1988 р.; 12.2. інструктаж на робочому місці по роботі, при виконанні якої стався нещасний випадок 1 вересня 1988 р.; 12.3.навчання для робіт з підвищеною небезпекою не потребується; 12.4. атестація не потребується; 13.Нещасний випадок стався о 9 годині 22 числа березня місяця 1989 року; 13.1 Повне число годин від початку роботи постраждалим -; 14.Детальний опис обставин нещасного випадку: При проведені уроку 22 березня в 7 класі на стадіоні, показуючи вправу з м`ячем на футбольному полі, вчитель оступилась; 15.Травмуючи фактор напруга в русі; 15.1. Причини нещасного випадку необережність вчителя (а.с.9-11). Крім того, в акті вказаний діагноз за листком непрацездатності або довідці лікувального закладу забій правого колінного суглоба, гемартроз (пункт 17.1) та підписаний він начальником цеха (керівником підрозділу) [PERSON] . Варто також вказати, що зазначений акт 05.05.1989 року затверджений керівником закладу [PERSON] з його підписом та печаткою закладу. Вказаний акт не відповідає вимогам Положення про розслідування нещасного випадку на виробництві від 13.08.1982 року №11-6 (далі - Положення): відсутні підписи всіх членів комісії, бухгалтера, неповністю заповнено п.17.1 та не заповнено п. 17.2. акту. Згідно з частиною другою статті 153 Кодексу законів про працю України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 171 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах та організаціях, визначено Положенням про розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року № 623 (далі - Положення), яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою. Відповідно до п.1 Положення, розслідуванню підлягають травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні отруєння* та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори (далі - нещасні випадки), що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності перевести потерпілого на іншу (легшу роботу) терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві. Відповідно до п.2 Положення, за результатами розслідування складається акт за формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під\~час виконання\~трудових (посадових)\~обов`язків,\~у тому\~числі у\~відрядженнях,\~а також\~ті,\~що сталися\~під час перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці роботи протягом робочого часу**, або за дорученням власника в неробочий час, під час відпустки, у вихідні та святкові дні. Пунктом 10 Положення визначено, що про кожний нещасний випадок свідок, працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні терміново повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу і вжити заходів до надання необхідної допомоги. Власник, одержавши повідомлення про нещасний випадок, організує його розслідування комісією, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, а у разі гострих професійних захворювань (отруєнь) також спеціаліст санепідстанції (пункт 12 Положення). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, визначальними аспектами для вирішення даного спору є з`ясування місця, часу та обставин настання нещасного випадку. З огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту травмування останньою в робочий час при виконанні трудових обов`язків 22.03.1989 року та щодо дійсності акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved