Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У січні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 22 липня 1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у сільській раді народних депутатів с. Давидківці Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 6. Від шлюбу у них є один повнолітній син. З відповідачем разом не проживають 15 років, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім`я розпалася, існує формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року в справі за клопотанням відповідача сторонам було надано строк для примирення терміном на два місяці і провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року провадження в справі поновлено та призначено розгляд в судовому засіданні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнає, бажає зберегти сім`ю. Пояснив, що примирення з позивачкою не відбулося, оскільки остання після звернення з позовом до суду виїхала в Італію і він не мав можливості з нею спілкуватися. Телефонувати він також не міг, так як йому не відомий номер її телефону. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 22 липня 1995 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Давидківській сільській раді народних депутатів Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 6. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Сторони спільно не проживають 15 років, не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки та суперечки, що виникали між ними. Примирення сторін у визначений судом строк не відбулося. Тому суд приходить висновку, що фактично сім`я розпалася, існує лише формально. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] .

Outcome: approved