Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Гіщинський І.Ю., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортне) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування шкоди у розмірі 69000 грн. В обґрунтування позивач посилається на те, що 23.09.2021близько 23:07 год. у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої відбувся наїзд автомобіля марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] на пішохода [PERSON] . За наслідками отриманих від ДТП травм пішохід [PERSON] загинув. Станом на дату ДТП відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] за спричинення шкоди майна, здоров`ю та/або життю третіх осіб, не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільне - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV) саме МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На теперішній час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 286 КК України, відповідачем не здобуто доказів на підтвердження того факту, що загиблому спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Позивачка понесла витрати на поховання загиблого [PERSON] , то у зв`язку із його смертю, позивачці спричинена шкода у вигляді витрат на поховання у загальному розмірі 69000 грн.. 10.11.2021 МТСБУ було надано повідомлення про ДТП та заява на виплату страхового відшкодування. Позивачем було отримано від відповідача лист щодо необхідності надати їм відомостей які б підтверджували відповідальність водія за ДТП, в подальшому будь яких листів або прийнятих рішень з цього питання від відповідача позивач або її представник не отримували. Ухвалою від 11.10.2022 відкрите провадження у справі та витребувані докази у СУ ГУНП в Миколаївській області. 09.11.2022 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за яким відповідальність виключається, до них належить непереборна сила та умисел потерпілого, обов`язок доведення цих обставин законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Реалізувати таке право можливо лише у ході проведення досудового розслідування, проведення певних слідчих дій та розгляду кримінального провадження у суді із постановленням рішення. Задоволення позовних вимог при відсутності відповідного, судового рішення, яке набрало законної сили, про встановлення особи винною у ДТП, призведе до позбавлення МТСБУ права на подання регресного позову. Тому на даний час у відповідача відсутні законні підстави на здійснення регламентної виплати з фону захисту потерпілих на користь позивача. 27.12.2022 з СУ ГУНП в Миколаївській області до суду надійшли копії документів про результат розслідування кримінального провадження №12021150000000362. 09.03.2023 представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивач та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Ухвалою від 09.03.2023 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 17.04.2023 і 22.05.2023 представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивач та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.11.2021\~представником позивачки\~було направлено\~заяву доМоторного (транспортне) страхового бюро України про відшкодування витрат та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з тим, що 23.09.2021 близько 23:07 год. у м. Миколаєві відбулась ДТП, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В наслідок ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Тому, представник заявника просив виплатити [PERSON] страхове відшкодування пов`язане із витратами на поховання у розмірі 69000 грн., на підтвердження представником було надана оригінал квитанції до ПКО та Договору-замовлення від 30.09.2021 на підтвердження витрат позивача на поховання на загальну суму 69000 грн. та завірена копія свідоцтва про смерть [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.09.2021 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 388 від 30.09. 2021. Відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen\~Transporter\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] [PERSON] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Вказаний факт не заперечувався та спростований відповідачем. Згідно ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 37.2 Закону рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. \~ \~ \~ \~Листом Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України №3-01-а/42881 від 26.11.2021 представнику [PERSON] повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих по справі МТСБУ, оскільки для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про закриття кримінального провадження тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 близько 23:07 год. на автодорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв, на відстані 1км+300 м від м. Миколаєва, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участі автомобіля «Volkswagen\~Transporter»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] , [INFO] та пішохода [PERSON] , [INFO] , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. За даним фактом 24.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за №12021150000000361\~ за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] та пішохода [PERSON] . Згідно висновку проведеної на досудовому слідстві судово-медичної, експертизи трупа [PERSON] №3107, смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку із отриманими ним переломів кісток склеплення та основи черепа, крововиливів під павутинну мозкову оболонку лівої та правої півкулі головного мозку, численних переломів ребер по різним анатомічним лініями з пошкодженням пристінкової плеври, розриви капсули селезінки, що супроводжувалось внутрішньо плевральною кровотечею, спричинених йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Визначені експертом тілесні ушкодження спричинені від контактування з автомобілем, а садна, синці в ділянці голови, тулубу та верхніх і нижніх кінцівок, від твердого дорожнього покриття з подальшим ударом та ковзанням, після відкидання тіла потерпілого з автомобіля. Згідно\~висновків судово\~-\~автотехнічної експертизи\~по дослідженню\~механізму та\~обставин ДТП\~№22-24,\~ водію\~автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] ,\~при виборі\~швидкості руху\~необхідно було\~у своїх\~діях керуватися\~вимогами,\~викладеними в\~п.\~12.2,\~12.6\~(0)\~ПДР України,\~з моменту\~ зміни\~напрямку руху\~пішохода та\~виходу \~на проїжджу\~ частину,\~водію автомобілю,\~у своїх\~діях необхідно\~було керуватися\~вимогами п.\~2.3.\~ПДР.\~ За\~умов приведених\~в постанові\~про призначення\~експертизи,\~водії\~автомобіля \~«Volkswagen\~Transporter»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~не мав\~технічної можливості\~запобігти наїзду\~на пішохода,\~в діях\~ водія\~не вбачається\~невідповідності приведеним\~вище вимогам\~ПДР України,\~та його\~дії,\~з технічної\~точки зору,\~не знаходяться\~ в\~причинному зв`язку\~з настанням\~ДТП.\~ Постановою старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області від 31.01.2022 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12021150000000361 від 24.09.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювача шкоди. У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності\~\~ за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.7 Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. \~ \~ \~ \~ Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.2022\~ не вбачається, що ДТП мала місце внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого [PERSON] .. Крім того, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить виключний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. В даному переліку відсутня така підстави для відмови як відсутність вини у заподіювача шкоди. Отже, суд вважає, що страховиком не обґрунтовано належним чином причини відмови у виплаті страхового відшкодування, помилково застосовано принцип вини та деліктне зобов`язання водія перед потерпілим як підставу для звільнення від цивільно - правової відповідальності. Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами і груба необережність пішохода [PERSON] , що сприяла виникненню ДТП та завданню йому шкоди, що є підставою для зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди, відповідно до ст.. 1193 ЦК України. \~ \~ \~ \~Порядок регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ регулюється ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон). Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1.статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. \~ \~ \~ \~Страховик (МТСБУ)\~здійснює відшкодування\~особі,\~яка здійснила\~витрати на\~поховання та\~на спорудження\~надгробного пам`ятника,\~за умови\~надання страховику\~(МТСБУ)\~документів,\~що підтверджують\~такі витрати,\~та пред`явлення\~оригіналу свідоцтва\~про смерть.\~Загальний розмір\~такого відшкодування\~стосовно одного\~померлого не\~може перевищувати\~12\~мінімальних заробітних\~плат у\~місячному розмірі,\~встановлених законом\~на день\~настання страхового\~випадку.(п.27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. До заяви про страхове відшкодування потерпілий повинен надати ряд документів, зокрема, документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого (п.35.2 ст.35 Закону №1961-IV). Як вже було встановлено судом, позивач надала документальне підтвердження понесених нею витрати на поховання загиблого [PERSON] на суму 69000 грн., надавши Договір - замовлення від 30.09.2021 з ФОП « [PERSON] » та квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.09.2021. Враховуючи, що згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у 2021 році становила 6000 грн. (12х6000 грн.=72000 грн.), розмір страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, які просить стягнути з відповідача позивач, не перевищує цей розмір. Отже, на підставі вище викладеного, встановивши, що позовні вимоги [PERSON] витікають з факту смерті [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія транспортного засобу , який не застрахував цивільно-правову відповідальність, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову та стягнення страхового відшкодування у розмірі 69000 грн. на користь [PERSON] з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved