Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка просить: змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Долинського районного суді від 06.05.2014, та стягувати з [PERSON] на її, [PERSON] , [INFO] , користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона самостійно виховую сина [PERSON] , [INFO] . З батьком дитини вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але [PERSON] було визнано батьком їхнього сина за рішенням суду. 06.05.2014 рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі по 400.00 гривень щомісячно. На даний час аліменти в розмірі по 400.00 гривень є достатньо малими для забезпечення необхідності фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. Будь яких інших додаткових коштів чи матеріальної допомоги окрім аліментів відповідач не надає. Син хворіє, що призвело до значних фінансових витрат та враховуючи специфіку лікування та реабілітації необхідні для цього значні витрати, а вона самостійно нездатна їх забезпечити. Наскільки її відомо, відповідач інших осіб на утриманні не має. Відповідач надав відзив на позов, де зазначив, що він не погоджується із заявленими позовними вимогами. У нього встановлена друга група інвалідності по зору з дитинства. Він отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходів, з якої на даний час у нього стягують аліменти на утримання дитини. Він не працює, не зареєстрований, як фізична особа-підприємець, у нього у власності відсутнє будь-яке нерухоме майно чи автомобіль. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кобилинець Т.В. в судовому засіданні позов підтримали з обставин викладених в позовній заяві. Вказавши, що позивачка працює в дитячій лікарні, отримує дохід 9 000 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Вважає, що захворювання дитини пов`язані з неналежним доглядом її з боку позивача. Він не має у власноті будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а отримує 1800 гривень пенсії. Він перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак не був працевлаштований. В нього є водійське посвідчення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного: Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане повторно Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області (а.с.7), батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 343/1007/14-ц від 06.05.2014 вирішено: позов задоволити частково. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 (чотириста) гривень щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягувати з часу пред`явлення в суд даного позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). Відповідачем до відзиву на позовну заяву було додано копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0457921, згідно якої [PERSON] , який народився [INFO] , визнано особою з інвалідністю ІІ групи по зору з 1.12.17, безстроково. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , дата видачі: 05.10.2021, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства, довічно, яке було додано відповідачем до відзиву. В судовому засіданні оглянуто трудову книжку серії [NUMBER] видану на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якій останній запис зроблено 24.03.2020 під № 21 про звільнення з роботи за угодою сторін. Відповідно до довідки про доходи № 9450 4646 2240 1447 від 11.01.2023, долученої відповідачем, сума пенсії отримана [PERSON] за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 15 381,60 гривень. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. В ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Верховний Суд вказав у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 693/1218/20, закон визначає аліменти саме як кошти, що необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. В ст.182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 (на яку також посилається і Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так само в п.1 ст.13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно викладеного позивачка несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Позивачка не надала суду доказів в обґрунтування заявленого розміру аліментів, також ненадала належних доказів покращення матеріального стану відповідача. Отже, відповідач в відзиві на позов посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він не працює, не зареєстрований, як фізична особа-підприємець, у нього у власності відсутнє будь-яке нерухоме майно чи автомобіль. Відповідач не визнав позов. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Таким чином, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи вважає за можливе та доцільне (в інтересах малолітньої дитини) збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, на користь відповідачки, в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень щомісячно на утримання їхнього сина, на стягнення їх в розмірі по 800,00 гривень на дитину щомісячно до досягнення останньою повноліття. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України № Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору. Також в п.5 ч.1 ст.5 Закону України № Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до викладеного, обидві сторони звільнені від сплати судового збору, в такому разі судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі ст.ст.180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial