Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 лютого 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Приватного підприємства «Стіл Сервіс» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 14 лютого 2023 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді від 14 лютого 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.38). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що [PERSON] протягом 15 років 11 місяців працював на підприємствіПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі за текстом - Відповідач - 1), а саме : з 23.11.2001 року по 07.11.2017 року - прибиральником гарячого металу сортопрокатного цеху №2. Починаючи з 08.11.2017 року по теперішній час працює прибиральником гарячого металу, цех з обробки, прибирання металу та сортування металопродукції, дільниця з обробки та прибирання металу, прибирання металу у ПП «СТІЛ СЕРВІС» (далі за текстом - Відповідач - 2). 25.10.2022 року Лікарсько-експертною комісією ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» Позивачу було встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1переважно справа, з помірно-больовим та м`язово-тонічним синдромом, статико-динамічними порушеннями, М54.1; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху)- за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Н90.3. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 22.11.2022 року підставою виникнення у Позивача професійного захворювання стало те, що Позивач працюючи прибиральником гарячого металу дільниці обробки та прибирання металу цеху з обробки, прибирання металу та сортування металопродукції ПП «СТІЛ СЕРВІС» з 08.11.2017 року по теперішній час. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 25.10.2022 №1571 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також прослужив профмаршрут: з 23.11.2001 по 07.11.2017 - прибиральник гарячого металу СПЦ №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 08.11.2017 по 25.10.2022 - прибиральник гарячого металу цеху з обробки , прибирання металу та сортування металопродукції ПП «СТІЛ СЕРВІС». Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що при роботі прибиральником гарячого металу- важкість праці згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 року, показники важкості праці перевищували нормативні: -величина статистичного навантаження на зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль однією рукою складала 50400 гк/с при нормативному значенні 36000 кг/с; -нахили тулуба (вимушені), кількість за зміну: 300-320 разів за зміну при нормативному 50-100 разів за зміну. Шум: -еквівалентний рівень шуму на 11-17 дБА перевищував гранично-допустимий рівень (91-97 дБА при ГДР 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку. У зв`язку із заподіянням з вини Відповідача-1 та Відповідача-2 шкоди здоров`ю Позивача, 10.01.2023 року, він пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 25% (20%- радикулопатія, 5%- тугов.) з датою переогляду з 01.01.2024 року. Внаслідок отриманого професійного захворювання, Позивач змушений постійно бути під наглядом лікарів, порушені та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Вказаними обставинами Позивачу завдано моральної шкоди з вини Відповідача-1 та Відповідача-2. Тому, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 168 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, стягнути з Приватного підприємства «СТІЛ СЕРВІС» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Судові витрати покласти на відповідачів. Представник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 09.03.2023 року подав до суду відзив, в якому зазначив наступне. Щодо недоведеності факту порушення відповідачем законодавства про працю. При укладенні трудового договору з позивачем відповідно до ст.29 КЗпП України йому було роз`яснено його права та обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. А тому позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та пов`язані з цим наслідки. При цьому, позивач достеменно усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із використанням обладнання, машин та механізмів, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці на протязі тривалого часу - більше 16 років. Саме тривалий стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів став причиною виникнення у нього захворювання. У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням в нього професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди та необґрунтованості суми позову. Позивач, будучи ознайомленим з наявністю шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, та усвідомлюючи їх можливий негативний вплив на здоров`я, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. Згідно ЗУ «Про охорону праці» саме на працівника покладений обов`язок дбати по особисту безпеку та здоров`я, користуватися засобами індивідуального та колективного захисту. Тобто, саме безвідповідальне ставлення позивача до свого здоров`я у результаті призвело до встановлення йому професійного захворювання, прогресування його хвороби, погіршення самопочуття та встановлення 40% втрати працездатності за професійним захворюванням. Так, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вважає вимоги позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обов`язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, заявлена позивачем, не відповідає засадам розумності і справедливості. Просить суд, в задоволенні позовної заяви [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання у розмірі 268000,00 грн. відмовити у повному обсязі. Представник ПП «Стіл Сервіс» 05.06.2023 року надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] відповідач не погоджується в повному обсязі, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, не ґрунтуються на реальних обставинах справи та нормах чинного законодавства, з огляду на наступне. Під час працевлаштування до ПП «Стіл Сервіс» позивач був повідомлений про шкідливі умови праці та добровільно погодився на виконання вказаної роботи, при цьому підприємством вживались всі необхідні заходи для забезпечення належних умов праці, відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач щороку проходив медичний огляд та жодних скарг від нього під час проходження у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роках не надходило. 10.01.2023 року позивач пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 25% з датою переогляду 01.01.2024 року. Тобто медико-соціальна експертна комісія вважає, що при проведенні лікування у позивача може бути відновлена працездатність у повному обсязі, саме тому і призначено переогляд у 2024 році. Позивач працював на посаді прибиральником гарячого металу у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 15 років 11 місяців, а в ПП «Стіл Сервіс» 4 роки 11 місяців. Таким чином пропорція часу роботи на двох підприємствах складає 76,4% на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 23,6% на ПП «Стіл Сервіс». Сторона відповідача вважає, що позивач не довів суду обставини щодо того, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір відшкодування, при цьому підприємством належними та допустимими доказами спростовуються позовні вимоги щодо стягнення 100000,00 грн. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] працював на підприємствіПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 23.11.2001 року по 07.11.2017 року - прибиральником гарячого металу сортопрокатного цеху №2, з 08.11.2017 року по теперішній час працює прибиральником гарячого металу у ПП «СТІЛ СЕРВІС» (а.с.7-8). Згідно Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №99/4.6-9 від 30.01.2020 року на ПП «СТІЛ СЕРВІС» на робочому місці позивача, як прибиральника гарячого металу основним шкідливим фактором є важкість праці, супутнім фактором є мікроклімат. Умови праці відносяться до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі» (а.с.10-12). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримані хронічні професійні захворювання. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 22.11.2022 року Форми П-4 причинами виникнення у [PERSON] хронічного професійного захворювання (отруєння) є: радикулопатія попереково-крижова L5, S1переважно справа, з помірно-больовим та м`язово-тонічним синдромом, статико-динамічними порушеннями, М54.1; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху)- за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Н90.3 (а.с.13-15). Відповідач-1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у відзиві не заперечує, що Позивач працював у шкідливих для здоров`я умовах внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання та втрату професійної працездатності. Згідно довідки МСЕК від 10.01.2023 року серії 12ААА № 1270247, [PERSON] було визначено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 25% (20%- радикулопатія, 5%- тугов.) з датою переогляду з 01.01.2024 року (а.с.17). 25.10.2022 року Лікарсько-експертною комісією ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» Позивачу було встановлено діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5, S1переважно справа, з помірно-больовим та м`язово-тонічним синдромом, статико-динамічними порушеннями; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової (а.с.18-19). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем-1 та Відповідачем-2, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.11.2022 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбувся при виконанні ним трудових обов`язків в тому числі і на підприємстві Відповідача-2. Факт того, що позивач [PERSON] працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в шкідливих умовах праці більше 16 років, Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву не заперечував. При цьому, медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с.20-34). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві Відповідача-1, що відсутній причинно - наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивачем професійного захворюванням на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача-1 та Відповідача-2, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт від 22.11.2022 року, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача-2 не оскаржувався. При цьому суд бере до уваги висновок про наявність шкідливих умов праці [PERSON] на ПП «Стіл Сервіс», з якого умови праці, згідно Акту Форми П-4 від 22.11.2022 року, за важкістю праці відносяться до ІІІ класу 1 ступеня шкідливості (а.с.14). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач-1 та Відповідач-2 не скористалися обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надали до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємств. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою Відповідача-1, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що Відповідачем-1 та Відповідачем-2 не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому вони також несуть відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачами не доводився факт відшкодування ними позивачу моральної шкоди. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд лікарсько-експертною комісією 25 жовтня 2022 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належними Відповідачами є роботодавці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПП «Стіл Сервіс». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що Відповідачі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПП «Стіл Сервіс» є особами, які несуть відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відповідача-1 та Відповідача-2 є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що Позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, не має змоги вести звичне життя, тому, що змушений постійно перебувати під наглядом лікарів, щороку проходити медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість роботи на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах, а саме 15 років 11 місяців на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та 4 роки 11 місяців на ПП «Стіл Сервіс», характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 25 % втрати працездатності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, пропорції часу роботи на двох підприємствах (76,4% на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 23,6% на ПП «Стіл Сервіс»), у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 57 300,00 (п`ятдесят сім тисяч триста) гривень, стягнути з відповідача ПП «Стіл Сервіс» в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 17 700,00 (сімнадцять тисяч сімсот) гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з Відповідача-1 - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 820,23 грн., з Відповідача-2 - Приватного підприємства «Стіл Сервіс» в дохід держави судовий збір в сумі 253,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial