Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Адвокатське бюро «Ігнатюк та партнери» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості зі сплати гонорару за Договором про надання правової допомоги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2019 між Адвокатським бюро «Ігнатюк та партнери» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідачка, в добровільному порядку, всупереч умовам укладеного з Адвокатським бюро «Ігнатюк та партнери» договору про надання правової допомоги, не здійснила оплату залишку гонорару адвоката, за виконану ним роботу, в розмірі 210765,54грн. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідачки оплату частини гонорару в розмірі 210765,54грн, інфляційних витрат в розмірі 69401,10грн та 3% річних в розмірі 10965,58грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 16.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідачки [PERSON] 25.04.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що у січні 2019 року вона звернулась до Адвокатського бюро «Ігнатюк та партнери», з метою отримання правової допомоги в реалізації свого права на перерахунок пенсії, оскільки їй стало відомо про позитивну практику бюро в пенсійних спорах, та уклала з Бюро Договір про надання правової допомоги. Зазначає, що відповідно до п. 1.1. Договору позивач взяв на себе наступні зобов`язання: надати відповідачу правову консультацію, здійснити представництво та надати інші види правової допомоги відповідачу з приводу юридичного супроводу його інтересів в органах Пенсійного фонду України, органах прокуратури, державних та недержавних експертних установах України, судах загальної та адміністративної юрисдикції першої, апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду та вирішення спору про протиправність дій органів Пенсійного фонду України в частині перерахунку раніше призначеної органами Пенсійного фонду України відповідачу, як прокурору, пенсії за вислугу років з розміру 90%; забезпечити якісну підготовку та пред`явлення до суду адміністративного позову у справі про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії до органів Пенсійного фонду України; забезпечити участь у судових засіданнях за пред`явленим позовом в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції по даній справі; забезпечити у разі прийняття судом рішення на користь відповідача та вступу судового рішення в законну силу, виконання прийнятого у справі судового рішення на умовах і в порядку, що визначені цим Договором. [PERSON] в свою чергу зобов`язана оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. За умовами п. 3.1. Договору за надання правової допомоги [PERSON] повинна була сплатити гонорар в сумі 221565,54грн. Відповідачка зазначає, що виходячи зі змісту договору, гонорар напряму залежав від обсягу фактично наданої допомоги, наданої відповідачу позивачем. Відповідачка зазначає, що на день укладання договору вона добросовісно сплатила 10800,00грн за підготовку адміністративного позову. Однак, всупереч досягнутим домовленостям з позивачем, та положень Договору відповідачка так і не отримала очікуваного обсягу правової допомоги та була змушена залучати до цієї роботи інших працівників та займатись витребуванням доказів, виконання судового рішення та іншими певними питаннями особисто. [PERSON] зазначає, що у зв`язку з тим, що нею особисто було забезпечено значний обсяг робіт щодо захисту свого порушеного права на отримання сум перерахованих пенсійних виплат, який повинен був забезпечити позивач, згідно умов Договору, витрачено велику кількість особистого часу, та отримавши лише через два роки суму перерахованих пенсійних виплат, вона вважає, що не повинна сплачувати передбачену п. 3.1. Договору суму гонорару в розмірі 221565,54грн. Також відповідачка вказує, що п. 3.7. Договору допускається можливість зміни розміру гонорару Бюро, як в сторону збільшення так і в сторону зменшення. Також відповідачка [PERSON] зазначає, що стосовно отриманої від позивача претензії від 18.10.2020 про виплату гонорару адвокату, вона направила відповідь від 18.11.2020, відповідно до якої повідомила позивачу про відсутність реального виконання рішення суду. На підставі наведеного проти позову заперечує, та вважає що позов не підлягає до задоволення. Від Адвокатського бюро «Ігнатюк та партнери» 24.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідачка залишає поза увагою результат наданої позивачем правової допомоги, а саме задоволення судом позовних вимог за пред`явленим адміністративним позов, набранням рішення законної сили та виконання зазначеного судового рішення Пенсійним фондом України. Про що свідчить факт здійснення перерахунку пенсії відповідачці у липні 2019 року, за наслідками якого розмір пенсії відповідачки склав 73855,19грн на місяць, як це і передбачалось у момент прийняття Бюро зобов`язань по Договору від 01.09.2019. Позивач зазначає, що надав відповідачці належну правову допомогу у межах Договору, зокрема Бюро: надало клієнту правові консультації, після вчинення судової практики у справах про перерахунок раніше призначених органами ПФУ пенсій за вислугою років пенсіонерам органів прокуратури у розмірі 90%, пов`язані з процедурою перерахунку раніше призначеної органами ПФУ клієнту, як прокурору; забезпечило здійснення збору доказів для підготовки до Тернопільського окружного адміністративного суду адміністративного позову в інтересах клієнта, в тому числі розрахунок розміру заробітної плати клієнта станом на 06.09.2017, який виклало в Довідці від 19.02.2019; підготувало та подало, на підставі зібраних доказів, в інтересах клієнта адміністративний позов до Тернопільського окружного адміністративного суду; підготувало, на вимогу клієнта, та надало клієнту проект можливого типового судового рішення у справі; забезпечило супровід клієнта в якості позивача під час розгляду позову Тернопільським окружним адміністративним судом, за наслідками якого адміністративний позов було задоволено, у справі 29.03.2019 постановлене судове рішення на користь клієнта про задоволення позовних вимог та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у висновку судового експерта та складає 82061,32грн без обмеження її граничного розміру. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Адвокатського бюро «Ігнатюк та партнери» в судове засідання, призначене на 17.05.2023 не з`явився. Від виконуючого обов`язків керуючого Бюро Ігнатюка В.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлась. До суду надходять клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи до скасування воєнного стану на території України, та в яких остання посилається, що знаходиться за межами держави Україна. Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та інше, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відео конференції (позиція відповідає Постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі 260/4504/20). На сайті Деснянського районного суду міста Києва опублікуванні рекомендації щодо роботи суду в умовах воєнного стану, з яких вбачається, якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відео-конференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних. Однак до суду від відповідачки, так і не надійшли належні та достатні докази щодо не перебуває на території України, і як судом констатовано відповідачка направляла свого представника - адвоката Онуфрієнко Марину Василівну знайомитися з матеріалами справи, яка була належним чином ознайомлена зі всіма матеріалами справи, про що свідчить підписана особисто адвокатом заява. До того ж суд зауважує, що з відзиву на позовну заяву можливо встановити, що він підписаний особисто відповідачкою, так як і його відправка до суду здійснювалась особисто [PERSON] з міста Києва, що також підтверджується конвертом. Крім того до суду від відповідачки або її адвоката заяв/клопотань про участь в режимі відео-конференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів в тому числі і власних не надходило. Отже враховуючи, що Деснянський районний суд міста Києва знаходиться в населеному пункті, де активні військові дії не ведуться, продовжує свою роботу відповідно до встановленого графіку, надавши відповідачу достатньо часу (з 16.02.2023, ухвала про відкриття провадження) для висловлення своїх аргументів в письмових заявах, обґрунтувавши свою позицію щодо предмету спору, і відповідачка скористалась цивільно-процесуальними приписами і до суду направила відзив на позовну заяву з додатками для захисту своєї позиції. До того ж, в умовах воєнного стану гарантоване Конституцією України право на судовий захист не припиняється та не обмежується, проте може здійснюватися з певними особливостями. А тому клопотання відповідачки [PERSON] про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, суд вважає, що таке клопотання не містить належного обґрунтування, а спрямоване лише на затягування розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши представника позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Між Адвокатським бюро «Ігнатюк та партнери» та [PERSON] 01.02.2019 було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги, Бюро зобов`язується надати правову консультацію, здійснити представництво та надати інші види правової допомоги клієнту з приводу юридичного супроводу інтересів клієнта в органах Пенсійного фонду України, органах прокуратури, державних та недержавних експертних установах України, судах загальної та адміністративної юрисдикції першої, апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду та вирішення спору про протиправність дій органів Пенсійного фонду України в частині перерахунку раніше призначеної органами Пенсійного фонду України клієнту, як прокурору, пенсії за вислугою років з розміру 90%; забезпечити якісну підготовку та пред`явлення до суду адміністративного позову у справі про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії до органів Пенсійного фонду України; забезпечити участь у судових засіданнях за пред`явленим позовом в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції по даній справі; забезпечити у разі прийняття судом рішення на користь клієнта та вступу судового рішення в законну силу, виконання прийнятого у справі судового рішення на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Згідно із п. 1.2. Договору про надання правової допомоги правова допомога за цим Договором може полягати у наданні Бюро правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правого супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні, а також в інших формах, визначених сторонами. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 Бюро зобов`язується: своєчасно та якісно надавати клієнту правовому допомогу в необхідному для клієнта обсязі; інформувати клієнта про хід виконання його завдань та доручень, а на вимогу клієнта також надавати таку інформацію у письмовій формі; повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів та інших причин, що є підставою для відмови від надання правової допомоги з моменту їх виявлення; на вимогу клієнта повернути невикористані кошти, призначені для покриття фактичних витрат бюро, пов`язаних з наданням правової допомоги, у випадку припинення Договору чи його одностороннього розірвання; на вимогу клієнта надавати звіт про напрямки використання коштів, призначених для покриття фактичних витрат бюро, якщо клієнтом відбулось авансування таких витрат; не розголошувати без попередньої згоди інформацію, що стала відома бюро чи адвокату про клієнта, а також питання, з яких клієнт звертався до Бюро, зміст порад, консультацій, роз`яснень бюро, складених ним документів, інформації, що зберігається на електронних носіях, та інших документів і відомостей, одержаних бюро при наданні правової допомоги (п. 2.1. Договору). Клієнт, відповідно до Договору про надання правової допомоги, зобов`язаний: сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором; компенсувати фактичні витрати на надання правової допомоги в порядку, передбаченому Договором; надати повно та достовірну інформацію, наявні документи та матеріали, що мають значення для якісного та повного надання правової допомоги; надати адвокату Ігнатюку Володимиру Миколайовичу, за необхідності, довіреність для представництва інтересів клієнта в судах, арбітражах, третейських судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, та перед фізичними особами з питань, щодо надання правової допомоги клієнту; підписувати акти-прийому передач послуг; не вимагати виконання дій, що виходять за межі професійних прав і обов`язків бюро та адвоката (п. 2.3. Договору). Також згідно розділу 3 Договору про надання правової допомоги, сторони обумовили ціну договору та порядок розрахунків. Так за надання правової допомоги клієнт сплачує бюро гонорар у розмірі 221565,54грн, який становить суму трьох перерахованих клієнту органами ПФУ місячних пенсійних виплат, яка за попередніми узгодженнями з клієнтом та розрахунками складає 73855,18грн на місяць. Сторонами допускається авансування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Розрахунок за даним Договором здійснюється шляхом сплати частини гонорару у розмірі 10800,00грн авансом в день підписання цього договору, інша частина гонорару, сплачується клієнту за наслідками наданої правової допомоги після проведення органами ПФУ перерахунку пенсії та після отримання клієнтом від органів ПФУ перерахованих за судовим рішенням, яке вступило в законну силу, пенсійних виплат на його пенсійний картковий рахунок. Сторони домовились, що задоволення позову у справі та набрання судовим рішенням за позовом клієнта та реальне виконання цього рішення органами пенсійного фонду є підтвердженням остаточного виконання Адвокатським бюро умов укладеного договору. Сторонами допускається можливість зміни розміру гонорару бюро як в сторону збільшення так і в сторону зменшення, однак не менше 10800,00грн, які сплачені клієнтом (п. 3.1., 3.3, 3.6., 3.7 Договору). Згідно розділу 5 Договору про надання правової допомоги визначено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, зазначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом беззаперечно встановлено, що на момент укладання Договору, відповідачка сплатила позивачеві суму в розмірі 10800,00грн, за підготовку адміністративного позову. Також судом встановлено, що Адвокатським бюро «Ігнатюк та партнери» 01.02.2019 було видано Ордер серії КС № 308040, на підставі договору про надання правової допомоги, на представництво інтересів [PERSON] в органах ПФУ, прокуратурі, судах адміністративної юрисдикції усіх рівнів, експертних установах адвокатом Ігнатюком Володимиром Миколайовичем. Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5937/10 Ігнатюк В.М. має право на заняття адвокатською діяльністю. Та згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Ігнатюк В.М. є керівником Адвокатського бюро «Ігнатюк та партнери». Також судом установлено, що до Тернопільського окружного адміністративного суду було подано позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду Україні в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Тернопільським окружним адміністративним судом 29.03.2019 по справі № 500/535/19 було ухвалено рішення по справі про часткове задоволення позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду Україні в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Як убачається з мотивувальної частини рішення на 11 сторінці в абзаці 2, 3 зазначено: «Надаючи оцінку правовідносинам щодо визначення розміру заробітної плати позивачки, з якої відповідачем має бути проведено перерахунок пенсії, суд виходить з наявних у матеріалах справи документів, які суд визнає письмовими доказами, а саме: довідки Генеральної прокуратури України №18-108зп від 20.09.2011 про заробітну плату позивача в розмірі 8214,41грн, яка містить підпис заступника Генерального прокурора України про розмір заробітної плати [PERSON] ; довідки про заробітну плату №18-461зп від 15.03.2016 для перерахунку пенсії, яка містить підпис виконувача обов`язки Генерального прокурора України про заробітну плату позивача в сумі 30569,68грн; довідки адвоката Ігнатюка В.М. від 19.02.2019 року про заробітну плату позивача для перерахунку пенсії; висновку №10 судової економічної експертизи судового експерта Перепелюк С.М. від 05.03.2019. Так, враховуючи наявність у матеріалах справи документально підтверджених складових оплати праці позивача, які є необхідні та достатні для проведення відповідних розрахунків, суд приходить до висновку про правомірність дій позивача в частині звернення до судового експерта для проведення судової економічної експертизи для підтвердження розрахункового та документального розміру саме її заробітної плати для перерахунку пенсії, який розрахований адвокатом Ігнатюком В.М. у довідці від 19.02.2019 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури». Так, судом встановлено, що в межах підготовки позову до суду, адвокатом Ігнатюком В.М. , який представляв інтереси [PERSON] , згідно договору та ордеру, було зроблено розрахунок для перерахунку пенсії у довідці від 19.02.2019, про що не заперечує сама відповідачка та зазначає про це у своєму відзиві на позовну заяву. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.06.2019 по справі №500/5210/19, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду Україні в м.Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 повернув скаржнику. Та як вбачається із конверта та супровідного листа Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 № 857/5210/19/353/19 Ігнатюку В.М. , на його заяву від 18.06.2019 надіслано копію рішення та ухвалу суду. Судом установлено, що Адвокатське бюро «Ігнатюк та партнери» 18.10.2020 направило [PERSON] претензію в порядку досудового врегулювання цивільно-правового спору, відповідно до якою просили [PERSON] виконати п. 2.3. Договору про надання правової допомоги від 01.02.2019, сплативши гонорар, визначений п. 3.1. Договору в розмірі 210765,54грн [PERSON] , 18.11.2020 направила до Адвокатського бюро «Ігнатюк та партнери» відповідь на претензію, відповідно до якої зазначено, що станом на 18.11.2020 органами Пенсійного фонду України рішення суду, в частині перерахунку та виплати їй пенсії не виконано. Зокрема не здійснено виплату пенсії з 19.02.2018 по 19.02.2019 на загальну суму близько 740000,00грн. Також у відповідь на претензію зазначила, що на сьогодні об`єктивно відсутні обумовлені Договором підстави для виконання нею взятих на себе зобов`язань щодо сплати гонорару за надану правову допомогу, що не може трактуватись як порушення з її боку зобов`язань за Договором. Вважає, що спір з даного питання відсутній, а виплата гонорару за надану правову допомогу буде здійснено після реального виконання рішення суду згідно умов договору. Адвокатським бюро «Ігнатюк та партнери» 22.06.2021 та 13.09.2022 було направило [PERSON] претензію в порядку досудового врегулювання цивільно-правового спору, з вимогою сплатити гонорар обумовлений Договором від 01.02.2019. Однак дані претензії, з боку [PERSON] , залишились без реагування, залишок гонорару адвоката так і не виплачено. Як вбачається з листа Головного управління пенсійного фонду в м. Києві від 31.01.2023, розпорядженням від 11.07.2019 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду, за позовом [PERSON] , було виконано в межах резолютивної частини. Виплату пенсії в новому розмірі та кошти з 20.06.2019 по 31.07.2019 нараховані в серпні 2019 року через банківську установу. Борг за період 19.02.2018 по 19.02.2019 нарахований та виплачений в травні 2021 року через банківську установу. Отже судом беззаперечно встановлено, що позивачем повністю виконані умови договору, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду повністю виконано, порушені права відповідачки захищенні та відновлені. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 та 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відтак, договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно з положеннями статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Як передбачено ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Відповідно до ст. 14 Правил адвокатської етики, адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором. До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір. Відтак, адвокатський гонорар є однією з умов, яка була визначена сторонами договору про надання правової допомоги, та, в свою чергу, укладена між сторонами 01.02. 2019 та містить вичерпний та детальний зміст умов щодо розміру адвокатського гонорару, його складових, порядку, способу та строків виплати, що береться судом до уваги при вирішенні даного спору та оцінюється як факт безумовного досягнення сторонами договору всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди. Разом з тим, всупереч вказаних вимог договору відповідачка свого обов`язку та залишок гонорару адвоката за надану правову допомогу в розмірі 210765,54грн на користь позивача не сплатила та зобов`язання за вказаними вище договорами не виконала. Як вбачається з відповіді на претензію відповідачки [PERSON] від 18.11.2020, вона зазначала, що виплата гонорару, за надану правову допомогу, буде здійснено після реального виконання рішення суду згідно умов договору. Також судом установлено, що Головне управління пенсійного фонду в м. Києві виконало рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2019, та здійснило виплату пенсії [PERSON] в новому розмірі та кошти з 20.06.2019 по 31.07.2019 нараховані в серпні 2019 року через банківську установу, а виплата боргу за період 19.02.2018 по 19.02.2019 відбулась в травні 2021 року через банківську установу. Таким чином судом встановлено порушене право позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідачки залишку несплаченого гонорару адвоката за надану належну правову допомогу в розмірі 210765,54грн та передбаченого п. 1.1., 2.3, 3.1 Договору про надання правової допомоги від 01.20.2019. Що стосується посилання відповідачки на те, що вона була змушена залучати до правової допомоги інших працівників, займатись пошуком експертної установи, займатись витребуванням доказів, та те, що нею особисто було забезпечено значний обсяг робіт щодо захисту свого порушеного права на отримання сум перерахованих пенсійних виплат - то суд критично ставить до таких тверджень. Оскільки відповідачкою не надано до суду підтверджень залучення інших працівників до надання їй правової допомоги в справі до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії. А згідно умов договору про надання правової допомоги від 01.02.2019, а саме п. 2.3. Договору передбачено, що клієнт зобов`язаний надати повну та достовірну інформацію, наявні документи та матеріали, що мають значення для якісного та повного надання правової допомоги. А отже, документи, які самостійно витребовувались та залучались відповідачкою [PERSON] для належного розгляду справи є її зобов`язанням відповідно до Договору. Так як відповідно до п. 2.1. вищевказаного Договору, до зобов`язань Бюро не входить збирання доказів по справі, а згідно п. 2.2 Договору Бюро (а так само і визначений ним Адвокат) тільки має право збирати відомості про факти, що можуть бути використані як доказ, у встановленому законом порядку, запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватись з ними та опитувати осіб за їх згодою; одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань, тощо. Згідно із 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідачка зобов`язана була сплатити послуги за надання правової допомоги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: сума заборгованості помножити на кількість днів прострочення. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом надання відповідачці правової допомоги, згідно Договору, що призвело до позитивного рішення суду, та виконання такого вішення суду Головним управління пенсійного фонду України в м. Києві. А відповідачка, у свою чергу порушила свої зобов`язання перед позивачем, не виконала обумовлені Договором умови, сума основного боргу відповідачем несплачена, а наданий розрахунок позивачем відповідає нормам закону. Отже внаслідок неналежного виконання зобов`язань у [PERSON] , виникла заборгованість перед позивачем за надану правову допомогу в розмірі 210765,54грн та 3% річних в розмірі 10965,58грн, інфляційні витрати в розмірі 69401,10грн. Відповідачка не надала до суду належні та достатні докази виконання умов Договору та не надала спростування розрахунку розміру інфляції та 3% річних, наданого позивачем. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4366,98грн.

Outcome: approved