Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] ; надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дітей з житлової площі за адресою: [ADDRESS] , та на реєстрацію місця проживання разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди матері [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 16 липня 2005 року із відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 05 лютого 2018 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач знову вийшла заміж, народила доньку від другого шлюбу [PERSON] , 2022 року народження. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю за адресою їх реєстрації: [ADDRESS] , а на час канікул проживали з позивачем. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України відповідач разом з дітьми виїхала до Німеччини, після чого 12.07.2022 повернулися в Україну. З 15.07.2022 діти стяли постійно проживати з позивачем за місцем його реєстрації. У серпні 2022 відповідач разом з чоловіком та донькою виїхала з території України до Німеччини з метою залишитися там на постійне місце проживання. Сини сторін - [PERSON] та [PERSON] не виявили бажання їхати до Німеччини з матір`ю та її чоловіком і сестрою та залишати Україну, а тому залишилися проживати разом з батьком. Позивач створює всі умови для проживання, виховання та навчання дітей, а тому просить задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою судді від 18 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Олійник О.А. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Від імені відповідача на електронну пошту невстановленою особою подано заяву та письмові пояснення, які не скріплені електронним підписом, внаслідок чого ухвалою суду від 05.06.2023 повернуті без розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову в частині, що стосується вимог про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . В частині вимог про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] покладався на розсуд суду, оскільки ця дитина сторін досягла віку 14 років та самостійно визначає місце свого проживання. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, заслухавши думку дітей сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року (а.с.7), який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року у справі №183/5616/17 розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8,9). Як вбачається з акту від 14.12.2022, складеного головою квартального комітету №2 м.Новомосковська за участю сусідів, [PERSON] та [PERSON] без реєстрації проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно характеристики, наданої головою квартального комітету №2 м.Новомосковська, на позивача [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] з 15 червня 2022 року без реєстрації проживають діти 20.05.2006 року народження та [INFO] . За час проживання в будинку скарг від сусідів не надходило, [PERSON] з сусідами тактовний, ввічливий, веде здоровий спосіб життя, активно приймає участь в житті району (а.с.15). Позивач на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.с.16,17). У характеристиці на учня [PERSON] зазначено, що він навчається в Гімназії №2 м.Новомосковська з першого по одинадцятий клас. Батьки завжди цікавляться навчанням сина, під час бесід класного керівника з дитиною встановлено, що [PERSON] проживає з батьком, а мати перебуває у Німеччині. Тато створив всі належні умови для повноцінного навчання дитини у дистанційному форматі, регулярно контролює виконання всіх домашніх завдань та приєднання до онлайн уроків (а.с.18). У характеристиці на учня [PERSON] також зазначено відомості про проживання [PERSON] з батьком, який створив всі належні умови для повноцінного навчання дитини у дистанційному форматі, регулярно контролює виконання всіх домашніх завдань та приєднання до онлайн уроків (а.с.19). Органом опіки та піклування складено висновок щодо розв`язання спору. З висновку вбачається, що йому передувало обстеження місця проживання дітей, дослідження документів щодо права власності позивача на житло, доходи, інформації з місця навчання дітей, досліджено письмові пояснення матері дітей, складено акт оцінки потреб дітей, проведено психологічне діагностування дітей, з`ясовано рівень батьківського потенціалу позивача. Повно і всебічно дослідивши обставини проживання та виховання дітей, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання (а.с.41-46). Висновок є достатньо обґрунтованим і мотивованим, підстав не погоджуватися з ним у суду відсутні. У висновку зазначено, що мати дітей подала письмові пояснення органу опіки та піклування у яких вказала, про те, що вона проживає у Німеччині і вважає, що дітям буде проживати з нею краще і безпечніше. Проте, відповідач не скористалася правом на подання відзиву, не заявляла зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом з нею. Суду органом опіки та піклування надано висновки щодо емоційного стану [PERSON] та [PERSON] , згідно яких дитина (кожна окремо) не надає переваги матері або батькові, але враховуючи ситуацію, яка склалася у сім`ї, на даний час значущою людиною для дитини є батько (а.с.47-48). Також Новомосковським міським центром соціальних служб складено висновок, у якому встановлено, що батько дітей [PERSON] має достатньо високий рівець батьківського потенціалу для забезпечення фізичного, інтелектуального та психологічного розвитку синів (а.с.49). Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статі 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 Сімейного кодексу України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено у ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На виконання зазначених вимог, судом було вислухано думку дітей сторін, які за віком та станом розвитку можуть висловити свою думку. Обоє дітей у судовому засіданні повідомили, що люблять обох своїх батьків, проте проживати бажають саме з батьком з тієї причини, що мама проживає у Німеччині, куди вони їхати категорично відмовляються. Сину сторін [PERSON] на теперішній час виповнилося 17 років, а тому в силу вищезазначених норм сімейного та цивільного законодавства від самостійно визначає місце свого проживання. За таких обставин, позовні вимоги позивача про визначення місця проживання його сина [PERSON] суперечать вимогам закону та не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , який не досяг віку чотирнадцяти років, суд враховує, що сторони проживають окремо, між ними наявний спір щодо місця проживання дитини, на даний час фактично дитина проживає разом з батьком, позивач добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування з яким суд погодився, з урахуванням думки самої дитини, суд вважає що позовні вимоги про визначення місця проживання [PERSON] з батьком обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідають якнайкращим інтересам дитини. Стосовно позовних вимог про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання дітей за місцем проживання батька без згоди матері, суд враховує наступне. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 (надалі за текстом Порядок №265). У відповідності до п. 14. Порядку №265 дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Згідно з п. 15 Порядку №265 дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається. Оскільки сину сторін [PERSON] виповнилося 17 років він самостійно без згоди батьків може задекларувати місце свого проживання за адресою реєстрації свого батька. Відповідно до п. 16 Порядку №265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Отже, для реєстрації місця проживання сина сторін [PERSON] , який не досяг чотирнадцятирічного віку, необхідна згода матері. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку (п.18 Порядку №265). Так, у відповідності до п. 33 Порядку №265 подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Оскільки суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію дитини за адресою проживання батька без згоди матері обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial