Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку уточнивши в остаточній редакції просить суд визнати незаконним зняття з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS] , визнати право [PERSON] на житло у квартирі [ADDRESS] та поновити [PERSON] у реєстрації у квартирі [ADDRESS] , визнати незаконним п.8 Розпорядження №768 від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] та [PERSON] , визнати недійсним свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-732 від 06 червня 2011 року, видане Другою Львівською державною нотаріальною конторою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із своїм батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Разом з ними у даній квартирі також проживала дружина його батька [PERSON] , яка зареєструвалась у спірній квартирі у 2003 році. 01.12.2000 року [PERSON] був засуджений на 15 років позбавлення волі та відбував покарання з 11.07.2000 року по 10.07.2015 року. За час відбування покарання [PERSON] не мав жодної інформації про життя його сім`ї, оскільки його ніхто не відвідував. Після відбуття покарання повернувся додому та виявив, що у спірній квартирі замінені вхідні двері та відсутній дзвінок. [PERSON] також дізнався, що його батько помер [INFO] , а власницею квартири [ADDRESS] є його мачуха [PERSON] . У зв`язку із вказаним, Котельник звернувся до ЛКП «Скнилівок», де йому повідомили, що його було знято з реєстрації у даній квартирі та у 2005 році квартира була приватизована на двох осіб [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що його прав порушено, оскільки незаконно знято з реєстрації у спірній квартирі, незаконного приватизовано таку без його згоди та відома. Таким чином, вважає видані розпорядження №768 від 28 липня 2005 року, свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 28 липня 2005 року та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-732 від 06 червня 2011 року є незаконними. Просить позов задовольнити у повному обсязі, оскільки його незаконно позбавлено права на проживання та користування спірною квартирою. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.04.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.05.2016 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , заборонивши вчиняти будь-які дії щодо відчуження такої. Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~22.11.2018\~року зустрічну\~позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання таким,\~що втратив\~право проживання\~в квартирі залишено без розгляду, оскільки позивач за зустрічним позовом подала заяву. У судовому засіданні 07.09.2022 року до участі у справі замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] 23.09.2022 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив [PERSON] на позовну заяву /т. 4 а.с.23/, у якому відповідач заперечила позовні вимоги та вказала, що, на даний час, вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання. 19.10.2022 року відповідач [PERSON] подала суду заяву про застосування строку позовної давності /т.4 а.с. 29-30/. 09.11.2022 року [PERSON] подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності /т.4 а.с.49/. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Детинич П.І. позовні вимоги підтримали повністю, просили такі задовольнити з підстав та мотивів наведених у позовних заявах. Представник відповідача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Іваненко О.Д. проти задоволення позовних вимог заперечила частково, а саме в частині визнання незаконним розпорядження №768 від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, оскільки таке вичерпало свою дію, проти задоволення решти позовних вимог покладається на рішення суду. Представник третьої особи Львівської міської ради Попович Я.Д. позов в частині незаконного зняття з реєстрації і поновлення права на житло не заперечив, а в іншій частині позовних вимог покладається на рішення суду. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком судової колегії в кримінальних справах Львівського обласного суду від 01.12.2000 року [PERSON] , позивача у справі, засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 93 п. а, 142 ч.3 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з відбуванням у виправно-трудовій колонії суворого режиму. Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання 11 липня 2000 року /т.2, а.с.108-113/. Згідно довідки про звільнення серії ХМЛ №23282, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні, виданої [PERSON] , останній відбував покарання у установах Державної кримінально-виконавчої служби з 11.07.2000 року по 10.07.2015 року, звільнений по відбуттю строку покарання та прямує до місця проживання [ADDRESS] /т.1, а.с.11/. Як вбачається із копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , останній станом на 05.05.1998 року прописаний за адресою: [ADDRESS] /т.1 а.с.8/. Запис щодо зняття з реєстрації із вказаного місця проживання [PERSON] у паспорті відсутній. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 768 від 28.07.2005 року «Про передачу квартир у власність громадян» передано у власність громадян квартири (будинки) згідно з додатком /т.1 а.с. 207/. Згідно п. 8 додатку даного Розпорядження у спільну сумісну власність громадян [PERSON] /уповноважений власник/ та [PERSON] передано двокімнатну квартиру [ADDRESS] /т.1 а.с.207-212/. Як вбачається із долученої до матеріалів справи заяви [PERSON] від 07.07.2005 року про передачу у приватну власність квартири, яку вона займає разом з членами своєї сім`ї на умовах найму, на даній заяві містяться підписи повнолітніх членів сім`ї: [PERSON] та [PERSON] /т. 1, а.с. 19/. Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири, виданої ЛКП «Скнилівок» від 07.07.2005 року за адресою: [ADDRESS] прописані: [PERSON] з 1971 року та [PERSON] з 2003 року /т.1, а.с.10/. Як вбачається із матеріалів справи батько позивача [PERSON] [PERSON] /копія свідоцтва про народження від 23.09.2015 року/ помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2015 року /т.1 а.с.9/. Згідно відповідей ЛКП «Скнилівок» від 01.10.2015 року №2./621 та від 28.04.2016 р. №2./374 [PERSON] знятий з реєстрації з адреси [ADDRESS] по справі №1-71/2000 ЛОС м. Ізяслав Хмельницької області, міра покарання 15 років, 27.07.2001 р Залізничним РВ УМВСУ у Львівській області. Згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації №21 від 12.01.2005 р основним квартиронаймачем стала [PERSON] . Квартира приватизована. Чоловік основного квартиронаймача [PERSON] помер і знятий з реєстрації 15.05.2007 року /т.1 а.с. 12, а.с. 74/. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 28.07.2005 року, таке видане на підставі розпорядження голови Залізничної районної адміністрації від 28.07.2005 року №768, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену сім`ї [PERSON] , квартиру приватизовано згідно з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» /т. 1 а.с.16/. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії адресного листка вибуття, який складно 22 квітня 2001 року, [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS] у 1998 р. та вибув по місцю позбавлення волі справа №1-71/2000 /т.1 а.с.18/. Згідно відповіді ГУ ДМС України у Львівській області Залізничний РВ м. Львова від 19.01.2016 року №14/112 надати інформацію з приводу законності зняття з реєстрації місця проживання гр. [PERSON] з кв. [ADDRESS] немає можливості у зв`язку з відсутністю матеріалів зняття з реєстрації за 2007 рік, які знищені, термін зберігання яких закінчився /т.1 а.с. 22/. Також судом встановлено, що частини квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала [PERSON] , яка після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала його частину квартири /т. 1 а.с.12/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] /т.3 а.с.209/. Як вбачається із матеріалів справи, 05.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого відчужувач передає у власність набувачу належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] /т. 4 а.с.24-25/, а також 30.10.2020 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт та зробила таке розпорядження: все своє майно заповіла [PERSON] /т. 3 а.с.257/ і [PERSON] прийняла спадщину за заповітом /т. 3, а.с.249/. За змістом ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Статтею 47\~Конституції України визначено,\~що кожен\~має право\~на житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Громадянам,\~які потребують\~соціального захисту,\~житло надається\~державою та\~органами місцевого\~самоврядування безоплатно\~або за\~доступну для\~них плату\~відповідно до\~закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 345\~ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Статтею 9\~ЖК України /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 48 ЖК України громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» /\~в редакції\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин/\~приватизація здійснюється\~шляхом: безоплатної\~передачі громадянам\~квартир (будинків)\~з розрахунку\~санітарної норми\~21\~квадратний метр\~загальної площі\~на наймача\~і кожного\~члена його\~сім`ї\~та додатково\~10\~квадратних метрів\~на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 2, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача\~займаних квартир\~(будинків)\~здійснюється в\~спільну сумісну\~або часткову\~власність за\~письмовою згодою\~всіх повнолітніх\~членів сім`ї,\~які постійно\~мешкають в\~даній квартирі\~(будинку),\~в тому\~числі тимчасово\~відсутніх,\~за якими\~зберігається право\~на житло,\~з обов`язковим\~визначенням уповноваженого\~власника квартири\~(будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ст. 64 ЖК України/ в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК України /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Порядок приватизації державного житлового фонду на час виникнення спірних правовідносин також регулювався Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного\~комітету України\~по житлово-комунальному\~господарству від\~15\~вересня 1992\~року №\~56 (далі - Положення) /втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 30/. Пунктами 20, 21 Положення в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Таким чином, судом встановлено, що зняття [PERSON] з реєстрації з місця проживання у квартирі [ADDRESS] та приватизація даної квартири без його згоди під час відбування ним покарання у виді позбавлення волі є незаконними та порушене право [PERSON] підлягає поновленню. Суд критично оцінює заперечення відповідачів щодо позовних вимог, оскільки доводи відповідачів необґрунтовано доказами по справі, оскільки, як встановлено судом, позивача [PERSON] було незаконно позбавлено права на ряду з іншими членами сім`ї на приватизацію спірної квартири. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, так як матеріали справи не містять жодних доказів того, що [PERSON] , який звернувся до суду із позовом 30.03.2016 року і до відбуття призначеного судом покарання та звільнення з місць позбавлення волі у липні 2015 році було відомо про порушення його права на житло та зняття його з реєстрації, про приватизацію квартири та оформлення його батьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] права власності на спірну квартиру. Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач відносився до категорії осіб, за якими зберігалося право на житло на час його тимчасової відсутності, своєї згоди на приватизацію та передачу даної квартири в спільну сумісну власність не надавав, тому суд приходить до висновку, що п.8 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №768 від 28 липня 2005 року в частині передачі квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] та [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 28 липня 2005 року, видане Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-732 від 06 червня 2001 року, видане Другою Львівською державною нотаріальною конторою є недійсними, право [PERSON] на житло у квартирі [ADDRESS] та поновлення [PERSON] у реєстрації в квартирі [ADDRESS] підлягає поновленню. Що стосується\~розподілу судових\~витрат між\~сторонами,\~суд беручи\~до уваги,\~що згідно\~заяви позивача\~ [PERSON] ,\~який просить\~суд не\~стягувати на\~його користь\~судові витрати,\~пов`язані із\~розглядом даної\~справи /т.4\~а.с.94/,\~

Outcome: approved