Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

[PERSON] 15 березня 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 16 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 139. Від сумісного проживання подружжя має двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності неповнолітніх дітей, що пагубно впливає на їхню психіку та призводить до нервових потрясінь. Також, відповідач постійно пред`являє позивачу не обґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає позивача і принижує її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття та вона перебуває в стані постійного стресу. Зазанчає, що в неї вже втрачені почуття любові та поваги до відповідача, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними, а тому подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та буде суперечити їхнім інтересам. Наразі шлюб носить лише формальний характер, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, а тому скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом та наполягає на розірванні шлюбу. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2018 року та подружжя проживаємо окремо, а перебування в шлюбі буде суперечити моральним принципам та інтересам, як позивача з відповідачем так і їхніх неповнолітніх дітей. За таких обставин позивач вважала, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Представник позивача в своїй заяві просила справу розглянути без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач до суду не з`явився про час та дату повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 16 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 139. Від сумісного проживання подружжя має двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивач зазначила, що відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності неповнолітніх дітей, що пагубно впливає на їхню психіку та призводить до нервових потрясінь. Також, відповідач постійно пред`являє позивачу не обґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає позивача і принижує її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття та вона перебуває в стані постійного стресу. Вже втрачені почуття любові та поваги до відповідача, втрачені фізичні та духовні зв`язки, а тому подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та буде суперечити їхнім інтересам. Шлюб носить лише формальний характер, фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2018 року та подружжя проживаємо окремо, а перебування в шлюбі буде суперечити моральним принципам та інтересам, як позивача так і відповідача, а також їхніх неповнолітніх дітей. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище позивача залишити « [PERSON] » (на прохання позивача). На підставі викладеного,

Outcome: approved