Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області\~з позовною заявою шляхом направлення\~поштовою кореспонденцією 01 березня 2023 року (надійшла до суду 08 березня 2023 року), в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 20 червня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №73. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 20 червня 2019 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з різними характерами, відсутністю взаєморозуміння, поваги один до одного, розбіжністю поглядів на сімейне життя, ведення сумісного господарства. Приблизно 2 роки вони не мешкають разом, їх сім`я остаточно розпалась, шлюб носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме його інтересам. Надання строку на примирення вважає недоцільним, оскільки відновлювати стосунки з [PERSON] він наміру не має. 29 березня 2023 року матеріали позовної заяви надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року. За результатами автоматизованого розподілу матеріали справи передано у провадження судді Ткаченку А.В. 29 березня 2023 року. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №73 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 18 лютого 2023 року Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а.с.5). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вказував позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено близько 2-х років у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги один до одного, різними характерами, розбіжністю поглядів на сімейне життя, ведення сумісного господарства, що в сукупності призвели до розпаду їх сім`ї. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надала, клопотань про надання строку на примирення не заявляла. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~виданого повторно\~18\~лютого 2023\~(а.с.5)слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви відповідача про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.6), стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved