Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 17143,00 грн., з яких 8869,11 грн., 2500,00 грн. - матеріальний збиток (шкода), 3% річних в сумі 630,04 грн., індекс інфляції в сумі 3 143,85 грн., 2000,00 грн. моральна шкода, та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 07.05.2020 р. о 09 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. С. Бандери, на перехресті з вул. В. Берегова зі сторони Проспект Миру в напрямку до вул. Зарічанська сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у скоєнні якої визнано відповідача по справі - [PERSON] , який керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan X-TRAIL», номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Вказані обставини встановленні постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.07.2020 р. по оправі № 686/17162/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Відповідно до звіту №1/2005 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Nissan X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER] складеного 20.05.2020р. розмір завданого їй матеріального збитку визначено в сумі - 46987,49 грн. (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу). Фактична вартість відновлювального ремонту її автомобіля після вказаної ДТП, проведеного ПП- Автоцентр «ЛИГА-ІІ» склала 53214,65 грн., з яких 44 345,54 грн. загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ і 8869,11 грн ПДВ 20%. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.04.2022р. в справі №677/1012/21 частково задоволено її позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] про відшкодування шкоди, в частині позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» щодо відшкодування майнової шкоди відмовлено, в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] задоволено частково в сумі 2000,00 грн. Постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 22.06.2022р.\~рішення Красилівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 06.04.2022р.\~в частині\~відмови в\~задоволені позову\~до Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Євроінс Україна»\~скасовано та\~ухвалено в\~цій частині\~нове рішення,\~яким стягнуто\~з Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Євроінс Україна»\~на її\~користь 9879,44\~грн.\~страхового відшкодування,\~1201,75\~грн.\~пені,\~246,27\~грн.\~трьох відсотків\~річних та\~838,76\~грн.\~інфляційних.\~В решті\~рішення суду\~першої інстанції\~залишено без\~змін.Вказаною постановою Хмельницького апеляційного суду відмовлено у стягненні зі страховика 8869,11 грн. (ПДВ), понесених нею витрат сплачених за ремонт автомобіля, з тієї підстави, що сума вказаного ПДВ була нарахована на вартість деталей та комплектуючих транспортного засобу Nissan\~X-TRAIL без\~урахування їх\~фізичного зносу\~і не\~може бути\~стягнута зі\~страховика,\~а з\~відповідною позовною\~вимогою до\~ [PERSON] \~вона не\~зверталась.Окрім того, Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2022 р. відмовлено у стягненні зі страховика на її користь 2500,00 грн. вартість плати за виготовлення звіту №1/2005 про оцінку транспортного засобу Nissan\~X-TRAIL реєстраційний\~номер [NUMBER] \~від 20.05.2020\~р.\~з тієї\~підстави,\~що представник\~страховика оглянув\~пошкоджений автомобіль\~13.05.2020\~р.,\~тобто до\~спливу 10\~робочих днів\~з дня\~отримання повідомлення\~про дорожньо-транспортну\~пригоду,\~тобто дотримався\~вимог Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (ст.ст.\~34,\~41).Звіт №1/2005\~про оцінку\~транспортного засобуNissan\~X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER] від 20.05.2020 р. вона змушена була виготовляти через зволікання страховика з визначенням вартості матеріального збитку та з метою об`єктивного визначення вартості матеріального збитку. В результаті, зі страховика в судовому порядку було стягнуто шкоду в розмірі визначену саме звітом №1/2005 про оцінку транспортного засобу Nissan\~X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER] від 20.05.2020 р. А тому вважає, що понесені нею витрати на його виготовлення входять до складу завданої їй шкоди/збитку і підлягають відшкодуванню. З урахуванням вказаних обставин, вважає, що понесені нею витрати в якості сплаченого ПДВ у сумі 8869,11 гри., що увійшло до складу оплати вартості відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП її транспортного засобу Nissan\~X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER] , а також оплата нею коштів в сумі 2500,00 грн. за виготовлення звіту №1/2005 про оцінку транспортного засобу від 20.05.2020 р. є завданою їй в результаті ДТП, вчиненого з вини відповідача шкодою, і понесеними збитками, які останній зобов`язаний їй відшкодувати. З поміж зазначеного враховуючи вказані у позовній заяві обставини та необхідність відповідача щодо здійснення покриття понесених нею витрат/збитків, вважає, що відповідач має сплатити їй 3% річних в сумі 630,04 грн. та індекс інфляції в сумі 3 143,85 грн. (в порядку ст. 625 ЦК України). Також позивач, посилаючись на те, що через відсутність з боку відповідача добровільного відшкодування завданої їй шкоди/збитків у вигляді понесених витрат по оплаті ПДВ та звіту про оцінку через ремонт пошкодженого в ДТП з вини відповідача її автомобіля, вона вкотре зазнала моральних страждань, які полягали у стресі і хвилюваннях, через чергову необхідність здійснювати заходи щодо примусового стягнення в судовому порядку з відповідача понесених нею збитків через завдану їй відповідачем шкоду. Завдану їй моральну шкоду діями відповідача за вказаних обставин вона оцінює в 2000 грн. Аргументи учасників справи. Відповідач відзив\~на позов\~не подав. Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на пізнішу дату суду не надав. Про розгляд справи повідомлявся в порядку\~ст.\~128\~ЦПК України - через розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Суд дійшов висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача, на підставі ч. 3\~ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до\~ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, заслухавши учасників справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 07.05.2020 р. о 09 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. С. Бандери, на перехресті з вул. В. Берегова зі сторони Проспект Миру в напрямку до вул. Зарічанська сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у скоєнні якої визнано відповідача по справі - [PERSON] , який керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan X-TRAIL», номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Вказані обставини встановленні постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.07.2020 року по оправі № 686/17162/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Citroen Berlingo» на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), відповідно до полісу обов`язкового страхування № АО/1581125. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 100000 грн., франшиза складає 1000 грн. 20.05.2020 року складено звіт\~№ 1/2005\~від 20.05.2020\~року про\~оцінку транспортного\~засобуNissan X-TRAIL реєстраційний номер [NUMBER] , згідно з яким розмір завданого [PERSON] матеріального збитку, завданого їй результаті пошкодження легкового автомобіля «Nissan X-TRAIL» при ДТП складає 46987,49 грн., а вартість відновлювального ремонту 102438,93 грн. (а.с. 27-42). Загальна сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» [PERSON] з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. становить 37108,05 грн. Вказана сума була перерахована [PERSON] згідно платіжних доручень № 2790 від 29.05.2020 року та № 3316 від 24.07.2020 року. Позивач у червні 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у якому просила стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь 16106,60 грн. майнової шкоди, 2500 грн. витрат по оплаті звіту про оцінку транспортного засобу, 2263,31 грн. пені, 462,08 грн. 3% річних, 1579,7 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року, а також стягнути з [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди. Рішенням Красилівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 06.04.2022\~року в\~справі №677/1012/21\~за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] 2000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2022 року рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.04.2022 року в частині відмови в задоволенні позову до ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна» скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна» на користь [PERSON] 9879,44 грн. суми страхового відшкодування, 1201,75\~грн. пені, 246,27\~грн. трьох відсотків річних та 838,76\~грн.\~інфляційних втрат.\~Вирішено питання\~судових витрат.\~В решті\~рішення судувід 06.04.2022 року залишено без змін. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення відповідачем\~виконання грошового\~зобов`язання загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за період з 08.05.2020 року по 01.10.2022 рік складає 630,04 грн., індекс інфляції в сумі складає 3 143,85 грн. (а.с. 79-80). Між сторонами виникло позадоговірне, деліктне зобов`язання, яке виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2ст. 1187 ЦК України). Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, але в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року у справі\~\~№ 372/504/17. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень\~(постанова Верховного Суду від 19.12.2019 року по справі № 520/11429/17). Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Як роз`яснено у п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (справа № 677/1012/21), у якому просила стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь 16106,60 грн. майнової шкоди, 2500 грн. витрат по оплаті звіту про оцінку транспортного засобу, 2263,31 грн. пені, 462,08 грн. 3% річних, 1579,7 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року, а також стягнути з [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди. Рішенням Красилівського районного\~суду Хмельницької\~області від\~06.04.2022\~року та\~постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 22.06.2022\~рокув\~справі №677/1012/21\~за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» стягнуто на користь [PERSON] : з [PERSON] 2000 грн. моральної шкоди та з ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна» 9879,44 грн. суми страхового відшкодування, 1201,75\~грн. пені, 246,27\~грн. трьох відсотків річних та 838,76\~грн. інфляційних втрат. Позивач,\~звернувшись до\~суду з\~даний позовом,\~просиластягнути з [PERSON] на її користь 17143,00 грн., з яких 8869,11 грн., 2500,00 грн. - матеріальний збиток (шкода), 3% річних в сумі 630,04 грн., індекс інфляції в сумі 3 143,85 грн., 2000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на ст. 1194 ЦК України. Згідно з ст.\~1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частинами 1 і 2\~статті 22 ЦК України\~встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2\~ст. 1187 ЦК України). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5\~ст. 1187 ЦК України) Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. У справі про відшкодування шкоди на потерпілого (позивача) покладається обов`язок доведення факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У свою чергу, останній має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Як зазначив Верховний Суд у постанові 14.02.2018 року по справі № 686/10520/15-ц (провадження № 61-3657св18): «Частина друга\~статті 1166 ЦК\~встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди». У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Враховуючи вище наведене, оцінивши докази в їх сукупності за правилами належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку, що шкода, яка завдана відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] внаслідок його винних дій, які встановленні постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.07.2020 року по справі № 686/17162/20, та яка є різницею між\~фактичним розміром\~шкоди,\~понесеною позивачем\~і здійсненою\~їй страховою\~виплатою в\~розмірі 37108,05 грн., підлягає відшкодуванню позивачу згідно з ст.\~1194 ЦК України, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, яка складається з 8869,11 грн. - витрати в якості сплаченого ПДВ, які увійшли до складу вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, та 2500,00 грн. - матеріальний збиток (шкода). Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05. 2018 року у справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним в постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04. 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. З огляду на те, що відповідач не виконав грошового зобов`язання з відшкодування шкоди, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Станом на день звернення позивача з вказаним позовом шкода, завдана відповідачем позивачу не відшкодована, що призвело до прострочення грошового зобов`язання, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, відповідно до\~статті 625 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 80) суд визнає належним та допустимим доказом. Альтернативного розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. При ухваленні даного рішення суд приймає до уваги те, що позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за період з 08.05.2020 року по 03.10.2022 року, оскільки пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами) зупинено на 2023 рік. У зв`язку з наведеним, позовна вимога [PERSON] щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 630,04 грн. та індексу інфляції в сумі 3 143,85 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від .03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000 грн. суд, виходячи з засад справедливості та розумності, беручи до уваги характер правовідносин, які склались між сторонами, характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням її майна, характер немайнових втрат позивача, а також те, що питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди вирішене рішенням Красилівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 06.04.2022\~року в\~справі №\~677/1012/21\~за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» \~про стягнення шкоди, яке в цій частині залишене постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2022 року в силі та набрало законної сили, доходить висновку, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~передбачено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей\~1\~та\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення\~необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення,\~його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29). Розподіл судових витрат між сторонами Судовий збір, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме: на 88,34 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 876 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial