Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.11.2015 по 30.11.2021 в розмірі 8660,28 грн., а також сплачений судовий збір. Позов мотивує тим, що з 01 липня 2014 року вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення відповідно до норм Закону України « Про житлово-комунальні послуги» та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднанні до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особам, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1 від 11.10.2021 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають в квартирі [ADDRESS] і відповідно користуються послугами з централізованого опалення. Факт надання послуг з централізованого опалення місць загального користування підтверджується Актами про включення систем теплопостачання. Крім того, заборгованість відповідачів підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. Неправомірні дії відповідачів у вигляді неоплати наданих послуг призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. З врахуванням наведеного позов просить задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження. 30 січня 2023 року від відповідачів на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування позовної давності, у якому зазначили, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.11.2015 року по 30.11.2021 року. Зазначений період охоплює шість років та значно перевищує встановлену цивільним законодавством позовну давність. Вказують, що звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу не перериває позовної давності. Зазначають, що позивач звернувся з позовом 31.05.2022 року, таким чином період з 01.11.2015 року по 31.05.2019 року знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності, що унеможливлює стягнення заборгованості, що виникла до 31.05.2019 року. Крім цього, вказують, що здійснювані позивачем нарахування були невірними, позаяк в основу розрахунків була закладена неправильна опалювальна площа квартири 106,9 м2 замість 101,9 м2, що призвело до несвоєчасності оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування і накопичення заборгованості. З урахуванням наведеного, просили застосувати позовну давність та у стягненні заборгованості, нарахованої до 31.05.2019 року, в розмірі 4527,76 грн відмовити. 31 січня 2023 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що згідно розрахунку долученого до позовної заяви вбачається, що відповідачами була здійснена часткова оплата за надані послуги 24 липня 2020 року, що є підставою для переривання строку позовної давності. Також, вказує, що подання позивачем заяви про видачу судового наказу перериває строк позовної давності. Крім цього, зазначає, що починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 р. №540-ІХ, тобто саме з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину. 08 лютого 2023 року від відповідачів на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначили, що вони не здійснювали жодних оплат на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго» 24 липня 2020 року, та не доручали будь-кому цього робити. Крім цього, відповідачі навели правове обгрунтування пропуску позивачем позовної давності до заборгованості, яка утворилась за період з 01.11.2015 року по 01.04.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками кв. [ADDRESS] , а також зареєстровані та проживають у даній квартирі, що підтверджується довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію № 1 від 30.08.2021 року. ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води до будинку, в якому зареєстровані та проживають відповідачі. Положеннями\~ст. 68 ЖК України\~передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до договору приєднання про надання послуг від 01.07.2014 року, виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго», квартира [ADDRESS] від`єднана від будинкової системи централізованого опалення із влаштуванням індивідуального опалення. Нарахування по квартирі проводиться тільки за опалення місць загального користування відповідно до п. 28 Постанови КМУ № 630. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Факт надання відповідачам послуг з централізованого опалення місць загального користування, проживаючих за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами про включення системи теплопостачання до вказаного будинку. Згідно з\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідачі, отримавши послуги з централізованого опалення місць загального користування, від виконання обов`язку по їх оплаті ухилились та допустили утворення заборгованості. Як вбачається із наданої позивачем відомості про нарахування та оплату послуг централізованого опалення місць загального користування, заборгованість відповідачів за період з 01.11.2015 року по 30 листопада 2021 року становить\~8660,28 грн. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність тісно пов`язана з принципом правової визначеності, який у свою чергу є «одним з фундаментальних аспектів верховенства права» (рішення ЄСПЛ в справі «Недждет Шахін та Періхан Шахін проти Туреччини»). Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» строки позовної давності слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність та остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди повинні були б ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними і неповними з плином часу. У відповідності до згаданого рішення в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», право на доступ до суду, як однин із елементів права на справедливий суд, не є абсолютним, воно допускає певні обмеження і, зокрема, часові ліміти, встановлювані інститутом позовної давності. Однак, будь-які обмеження цього праву повинні бути виправданими, в протилежному випадку вони є несумісними з Конвенцією і становлять порушення основоположних прав людини. Для того, щоб те чи інше обмеження права на суд (у тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалось виправданим, мають бути додержані умови: 1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду у такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права; 2) таке обмеження повинно мати легітимну мету; 3) має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою. Статтею 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст.\~264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач просить стягнути заборгованість за надані\~послуги з централізованого опалення місць загального користування з відповідачів за період з 01.11.2015 року по 30.11.2021 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 14.06.2022 року. У позовній заяві позивач зазначає, що у 19.10.2021 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу, однак суд не вважає, що звернення до суду з заявою про видачу судового наказу перериває строк позовної давності враховуючи наступне. Інститут наказного провадження був запроваджений у цивільному процесі України з 1 вересня 2005 року, коли набрав чинності\~ЦПК України.\~ЦК України\~набрав чинності 1 січня 2004 року. З того часу приписи\~статті 264 цього кодексу\~про переривання перебігу позовної давності залишаються незмінними, а перелік підстав такого переривання є вичерпним. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким\~законом\~надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою\~статті 264 ЦК України\~з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої\~статті 264 ЦК України\~переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального\~закону\~щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17). Більше того, згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2021 року у видачі судового наказу за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення відмовлено саме у зв`язку перевищенням строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Заява представника позивача про те, що 24 липня 2020 року відповідачами була здійснена часткова оплата заборгованості у розмірі 4,47 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами. Зокрема надана представником позивача виписка про сплату коштів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містить жодних відомостей про особу яка здійснила таку оплату. Також дана виписка не містить номеру особового рахунку, адреси, що дало б можливість ідентифікувати споживача. З урахуванням заперечень відповідачів щодо здійснення ними будь-яких оплат на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», відсутності належних та допустимих доказів які можуть підтвердити таку оплату відповідачами, зважаючи на розмір здійсненої оплати (4,47 грн.), суд не знаходить підстав переривання позовної давності у зв`язку з визнанням боргу відповідачами. Таким чином, зважаючи на те, що позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла починаючи з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2021 року, а до суду з даним позовом звернувся лише 14.06.2022 року, суд вважає, що у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2015 року по 31 травня 2019 року слід відмовити, оскільки позовна давність щодо стягнення заборгованості в межах цього строку сплила. Із долученої позивачем відомості про нарахування та оплату послуг централізованого опалення місць загального користування випливає, що у період з травня по жовтень 2019 року нарахування не здійснювалися, а станом на квітень 2019 року розмір заборгованості становив 4527,76. Враховуючи, що позивач втратив право вимоги стягнення заборгованості, що виникла до 31.05.2019 року в розмірі 4527,76 грн, у зв`язку зі спливом позовної давності, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Однак, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за надані\~послуги централізованого опалення місць загального користування за період з червня 2019 року по 30 листопада 2021 року\~підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача за надані послуги централізованого опалення місць загального користування за період з червня 2019 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 4132,52 грн. (8660,28 грн. 4527,76 грн. = 4132,52 грн). У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1183.88 грн. (з розрахунку 4132,52 грн./8660,28 грн. х 2481,00 грн = 1183.88 грн.), тобто по 591,94 грн. з кожної.

Outcome: approved