Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У квітні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між ним та матір`ю його дітей [PERSON] розірвано на підставі судового рішення. Він проживає разом з доньками в квартирі [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності. З червня 2022 року його колишня дружина не проживає за зазначеною адресою. Він є чоловіком, якого можуть призвати на військову службу. Але в цьому випадку двоє його неповнолітніх дітей залишаться самі, оскільки їх мати проживає окремо в іншій області, вихованням та утриманням дітей не займається, неповнолітні особи не можуть жити без батьків та без матеріального утримання. Законодавець визначив у абзаці 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» гарантований захист дітей віком до 18 років, яких виховують самостійно військовозобов`язані жінки та чоловіки. Однак законодавством Україні чітко не передбачено поняття виховання дитини віком до 18 років чоловіком самостійно, що є підставою звернення до суду заявою про встановлення даного факту. Просив встановити факт, що він самостійно виховую дітей віком до 18 років - доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , а також встановити факт перебування дітей на його утриманні. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заяву про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні підтримали. Суду пояснили, що батько один самостійно їх виховує, годує, організовує для них побут, слідкує за їх здоров`ям та забезпечує їх матеріально, а, отже, вони перебувають на повному його утриманні. Мати разом з ними не проживає, офіційно не працює і вона не може матеріально їх забезпечувати. Заінтересовані особи [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Бучанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися в установлений законом порядок. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що встановлення факту самостійного виховання дітей віком до 18 років дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою захисту прав та інтересів дітей, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається самостійно вихованням та їх утриманням. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.04.2007року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.09.2005року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року у справі №760/4253/21. Також, під час розгляду справи встановлено, що після розірвання шлюбу заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] припинили будь-які відносини, зокрема, сімейні та тривалий час проживають за різними адресами, кожен веде власне господарство, побут та дозвілля. Заявнику належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі проживають разом заявник та його дві доньки. З червня 2022 року мати дітей не проживає за зазначеною адресою. Даний факт підтвердили в своїх поясненнях заінтересовані особи неповнолітні [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання дітей разом зі батьком підтверджується довідкою ОСББ «Сусіди 21-А» № 01\\04-23 від 01.04.2023року. Окрім того, судом були досліджені інші письмові докази, які заявник долучив до своєї заяви, а саме: договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, з якого вбачається, що заявник оплачує навчання старшої доньки в університеті за договором;довідка про доходи заявника, з якої вбачається, що останній працевлаштований та має постійний дохід, який забезпечує можливість утримувати двох дітей належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.91 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають із своїм батьком [PERSON] , який створив усі умови для проживання дітей, здійснює опіку над ними, доглядає та піклується про їх стан здоров`я. Враховуючи, що мати дітей з червня 2022 року не проживає разом з дітьми, матеріально їх не забезпечує і як пояснили сторони в суді, офіційно не працює, а заявник (батько дітей)є чоловіком, якого можуть призвати на військову службу, в результаті чого двоє неповнолітніх дітей можуть залишитися самі без належного виховання та матеріального утримання, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved