Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області в інтересах [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказує, що Бучацьким районним судом 31 січня 2023 року у справі №569/116/23 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27.01.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що у зв`язку із станом здоров`я [PERSON] позбавлений можливості працювати, оскільки 02.08.2022 внаслідок падіння з висоти п`ятого поверху отримав травми та переломи грудного відділу хребта і перелом стегнової кістки. Також, зазначає, що на обліку в центрі зайнятості він не перебуває, не є фізичною особою-підприємцем, просить зменшити розмір аліментів з частини всіх видів заробітку/доходу до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на даний час 1136 грн. на місяць. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 травня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Сверлик Ольга Василівна до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у справі №595/116/23 видано судовий наказ, яким стягнуто з боржника [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь стягувача [PERSON] , жительки [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 27.01.2023 року до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що він позбавлений можливості працювати через стан здоров`я, та додає до позову виписку із медичної карти № 3369, епікриз № 1103, витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, довідку № 404 від 24.02.2023, видану Бучацьким управлінням Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості, відомості про доходи. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК). Суд вважає, що позивач звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, фактично просив замінити спосіб стягнення аліментів, який відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України може бути змінений за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Отже, позивач позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів. Проте, позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо. Також, матеріали справи не містять жодних даних про те, в якому саме матеріальному становищі знаходився позивач на час прийняття судового наказу про стягнення аліментів, а саме на 31.01.2023, що унеможливлює встановлення факту погіршення майнового стану в порівнянні з тим, який існує на час розгляду справи. Із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, згідно ч.8 ст.170 ЦПК України, [PERSON] не звертався. Враховуючи наведене, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed