Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС», визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., про визнання виконавчого напису від 13 січня 2022 року № 247, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» заборгованості в розмірі 19408 грн. 88 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 247, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово \~правова група\~ЛЕКС» заборгованості у розмірі 19408 грн. 88 коп. 10.02.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68589538 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 247 від 13.01.2022 р. Згідно виконавчого напису № 247 від 13.01.2022 р., стягнення заборгованості проводиться за кредитним договором № 200091094 від 20.08.2014 р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» за період з 20.08.2014 р. по 16.11.2021 р., сума заборгованості складає 18558 грн. 88 коп. , прострочена заборгованість за сумою кредиту 6012 грн. 71 коп. , прострочена заборгованість по нарахованих доходах 12 546 грн. 17 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Позивач зазначає, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис за обставин пропущення фінансовою компанією строків позовної давності, виконавчий напис вчинено на документах, за якими у кредитора з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Згідно виконавчого напису № 247 від 13.01.2022 р. стягнення заборгованості проводилось за кредитним договором № 200091094 від 20.08.2014 р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» за період з 20.08.2014 р. по 16.11.2021 р. Крім того, згідно з кредитним договором строк дії ліміту операції за карткою буде відповідати строку дії договору . Згідно з тарифами по продукту картка «Visa Platinum» ПАТ «Банк Михайлівський» строк дії платіжної картки 3 роки, відповідно строк кредитування закінчився 20.08.2017 р., а позовна давність сплила 20.08.2020 р. Крім того, в порушення вимог закону, за виконавчим написом було стягнуто заборгованість по нарахованих доходах 12546 грн. 17 коп. Також, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 13.01.2022 р. № 247. На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2023 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначила, що позов підтримують , прохають його задовольнити (а.с.84). Відповідач ТОВ «Фінансово \~правова група\~«Лекс» належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду (а.с.72,92-93,99,106-107), повторно в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомлено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.74,80-91,97,103-104), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.73,98,109), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе здійснити розгляд\~справи за\~наявними в\~ній доказами та приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис № 247 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс», якому ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено право вимоги на підставі Договору 7_БМ від 20.07.2020 р, укладеним ТОВ «Діджи Фінанс», та Договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та Договором відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 р., де стягувачем є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», заборгованості за період з 20.08.2014 року по 16.11.2021 року у сумі 19\~408 грн. 88 коп., яка складається з 6012 грн. 71 коп.- прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12546 грн. 17 коп.- прострочена заборгованість за нарахованими доходами, 850 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.26). 10.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області відкрито виконавче провадження № 68589538 з виконання виконавчого напису № 247 виданого 13.01.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих О.О. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості в сумі 18558 грн.88 грн., а також плати виконавцю у сумі 850 грн. ( а.с.27). Згідно ч.1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими\~\~стягнення\~\~ заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р., передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Враховуючи вказане, для одержання виконавчого напису має бути додано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. В обгрунтування даної постанови суд зазначив, що оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису виключно на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак не зважаючи на вищевикладене, відповідачем не спростовано твердження позивача, що оскаржуваний виконавчий напис від 13.01.2022 року № 247 було вчинено з фактичним порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідачем не спростовано того факту, що виконавчий напис вчинений не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного (борговому документі), що не відповідає п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. Таким чином, доказів укладення нотаріально посвідченого договору між сторонами не надано, як і не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.п.1,2 Переліку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч.2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. ст.133, 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992 грн.40 коп. з подання позовної заяви та 496 грн. 20 коп. за заяву про забезпечення позову, а всього 1488 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн., що підтверджується копією Договору про надання правової допомоги від 17 лютого 2022 року (а.с.17), Актом приймання-передачі до Договору правової допомоги від 17 лютого 2022 року від 19 грудня 2022 року , розрахунком (а.с.85-86). При цьому, задовольняючи клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 2000 грн., суд вважає вказаний розмір обгрунтованим, оскільки позивачем доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та значенням справи для сторін.

Outcome: approved