Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , про захист прав споживача, за яким просить визнати дії підприємця неправомірними та незаконними, протиправними, та визнати навмисне порушення підприємцем прав споживача, гарантованих ст. ст. 4, 6, 8, 9, 15, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: права на належну якість товару; прав споживача на видачу розрахункового документу; права споживача на обмін товару та розірвання договору купівлі-продажу; право споживача на інформацію про товар; та додаткові порушення прав споживачів якщо розрахунковий документ своєчасно не передано покупцю. Якщо обмежено право покупця на одержання своєчасної інформації про товар, якщо порушується принцип рівності сторін договору, використання ФОП нечесної підприємницької практики, в тому числі внаслідок використання підприємцем переваг свого становища в торговельній діяльності відповідно до невиконання та порушення ФОП вимог ст. 698, 700, 707 ЦКУ та ст. 19 ЗУ з урахуванням вимог ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», ФОП не надала інформації про основні характеристики продукції, методи використання, дата виготовлення, походження товару, повну назву продавця та інформація про його особу та кваліфікацію тощо і право споживача відмовитись від продукції, право на заміну товару або відшкодування збитків тощо, які не виконала і порушила підприємець. Згідно ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними з наслідками, передбаченими ст. 216 ЦКУ та завдання збитків покупцю внаслідок використання підприємцем переваг свого становища у торговельній діяльності. На підставі цього позивач просить суд: розірвати укладений 03 листопада 2021 року договір купівлі-продажу між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] і споживачем [PERSON] світера-гольф; зобов`язати ФОП [PERSON] прийняти у [PERSON] куплений товар - світер-гольф та повернути сплачену за товар суму 270,0 грн з урахуванням інфляції за 11, 12 місяців 2021 року = 15% від суми товару = 40 грн - всього 310,0 гривень; стягнути з ФОП [PERSON] завдані позивачу збитки - тобто витрати, які споживач вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та збитки- доходи які б споживач могла реально одержати якби її право не було порушено - у розмірі 8000,0 (вісім) тисяч гривень згідно обґрунтування завдання збитків відповідно до Закону та розрахунків збитків; стягнути з ФОП [PERSON] моральну шкоду, завдану відповідачем внаслідок порушення її прав покупця та споживача послуг, гарантованих нормами ст. 23, ч. 3 ст. 700, ст. 216 ЦК України у розмірі 6000,0 (шість) тисяч гривень; судовий збір стягнути з відповідача. Звільнити позивача від сплати судового збору згідно відповідно до гарантій встановлених ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача», та звільнити позивача від сплати судового збору оскільки вона як інвалід 2-ї гр., звільнена державою згідно ЗУ «Про судовий збір». В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на таке. 03 листопада 2021 року позивачем було придбано на ринку «Черьомушки» приблизно о 15:30 годині в контейнері № [NUMBER] у ФОП [PERSON] виставочний екземпляр без маркування світер-гольф чорного кольору, розмір ХL за 270 грн, чек видано не було, продавець завірив позивача, що вона може обміняти товар у будь-який день. 05 листопада 2021 року у першій половині дня позивач обміняла светр на менший, проте, поміривши його вдома, той не відповідав розміру. 06 листопада 2021 року позивач знову приїхала до продавця і хотіла повернути свої кошти, проте продавцем їй було відмовлено. На прохання видати покупцю розрахунковий документ також відмовилась, не пояснила чому на товарі немає маркування, відмовилась дати документи, що підтверджують якість продукції, строк придатності та строк служби товару, правил використання та зберігання товару, відмовилась пред`явити копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та відмовилась назвати причину відмови. Таблички із даними ФОП на контейнері також не було. Після звернення до адміністрації ринку «Черьомушки» ФОП [PERSON] надала позивачу чек про купівлю гольфа 03.11.2021 року, датований 09.11.2021 року (а. с. 30). Вищевказане призводить до стягнення моральної та матеріальної шкоди з відповідача. 02 червня 2022 року позивачем було подано уточнення до позовної заяви, за якою вона просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 8000 грн, матеріальні збитки за відправку пошти, моральну шкоду, реальні збитки. Окрім цього, до уточненої позовної заяви було долучено припис № 2 до Акту перевірки № 4346 від 22 грудня 2021 року, згідно якого було зобов`язано [PERSON] усунути порушення, зазначені в Акті перевірки, а саме: абзацу другого частини одинадцятої статті 8, пунктів 1,7,12 частини першої статті 15, другого речення абзацу першого частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів»; пунктів 12, 13,15, розділу І, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Мінекономіки від 19. 04. 2007 р. №104; пункту 10 Порядку провадження торговельної торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених Постановою КМУ від 15. 06. 2006 р. № 833. До припису було додано опис виявлених порушень вимог законодавства, а саме: у приміщенні контейнеру відсутній куточок покупця з інформацією про найменування власника або уповноваженого ним органу; під час продажу товару споживачеві не видається розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу; під час перевірки оглянуто товар (предмет звернення споживача) - гольф ТМ «МR- МАХХ», ціна продажу 300,0 грн., в залишку 6 шт., на загальну суму 1800,0 грн., та встановлено реалізація зазначеного товару без інформації про назву товару, дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника, з відсутністю документів, які засвідчують якість та безпеку, чим відмовлено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію; під час проведення позапланового заходу з`ясовувалися лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Разом із уточненням було подано клопотання про виклик свідка, вказане клопотання було задоволено. 15 червня 2022 року відповідач подала до суду відзив, в якому із позовом не погодилась та зазначила, що товар, який принесла позивач на обмін не міг бути обміняний у зв`язку із тим, що він був в експлуатації (ношений). Умови припису виконані [PERSON] в повному обсязі. 07 липня 2022 року позивачем було подано пояснення, за якими позивач повторно вказала на вину ФОП [PERSON] та просила розглядати справу за наявними в ній доказами, які підтверджують факт переваги ФОП свого становища у торговельній діяльності. 19 серпня 2022 року [PERSON] надала до суду відповідь на клопотання про виклик свідка та не заперечувала проти тощо, щоб свідок [PERSON] з`явилась до суду та просила викликати до суду сина [PERSON] . Окрім цього, із даною відповіддю було подано клопотання-заява про надання інформації про тих, хто надавав юридичні консультації позивачу. 29 вересня 2022 року позивачем була надана відповідь на відзив та вказано, що відзив не спростовує інформацію, вказану в позові. До відповіді на відзив також було додано витяги з лікарень для підтвердження моральної шкоди. 29 вересня 2022 року позивачем було подано доповнення до позовної заяви, де позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7000,0 (сім тисяч) грн, суму реального здороження товару за 11 місяців всього стягнути 350,0 грн. 24 жовтня 2022 року відповідач надала доповнення до відзиву, де вона не погоджується із доповненням до позовної заяви. 26 жовтня 2022 року позивач [PERSON] надала заперечення проти розгляду та задоволення клопотань відповідача. 07 листопада 2022 року відповідач [PERSON] подала до суду доповнення до відзиву, де просить розглянути справу по суті. 08 листопада 2022 року позивач надала до суду клопотання та доповнення до позовної заяви, де просить зобов`язати відповідача зупинити зловживання свої правом та стягнути моральну шкоду у розмірі 11000,0 грн., визнати недостовірною негативну інформацію та її розповсюдження відповідачем. Окрім цього, позивач надала заву про збільшення позовних вимог та просить визнати правочин недійсним, стягнути з відповідача подвійний розмір збитків. 15 листопада 2022 року позивачем було подано клопотання про приєднання доказів: пояснення; доказ того, що на гольфі не було будь-якої інформації про товар; товарний чек. 18 січня 2023 року позивачем було подано клопотання про встановлення та дослідження судом у судовому засіданні важливих обставин для обґрунтованого рішення суду. 10 квітня 2024 року позивачем було подано додаткові пояснення до позову, де просила суд задовольнити всі позовні вимоги у повному обсязі. 20 квітня 2023 року у судовому засіданні було попитано свідка [PERSON] , яка підтвердила той факт, що бачила [PERSON] , коли та поверталась з ринку та несла гольф на примірку сину та чекала її поки вона повернеться після примірки. Відповідача заперечувала проти задоволення вимог позивача, надала до суду відзив на позов, посилаючись на те, що вимоги позивача є надуманими, ФОП зробила все належне, щоб не порушувати права споживача, вимоги припису виконані в повному обсязі. В судовому засіданні позивач на своїх позовних вимогах наполягала у повному обсязі та просила задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 03 листопада 2021 року позивачем було придбано на ринку «Черьомушки» приблизно о 15:30 годині в контейнері № [NUMBER] у ФОП [PERSON] виставочний екземпляр без маркування світера - гольфа чорного р. ХЛ за 270 грн., чек видано не було, продавець завірив позивача, що вона може обміняти товар у будь-який день. 05 листопада 2021 року у першій половині дня позивач обміняла светр на менший, проте, поміривши його вдома, той не відповідав розміру. 06 листопада 2021 року позивач знову приїхала до продавця і хотіла повернути свої кошти, проте продавцем їй було відмовлено. На прохання видати покупцю розрахунковий документ також відмовилась, не пояснила чому на товарі немає маркування відмовилась дати документ, що підтверджує якість продукції, строк придатності та строк служби товару, правил використання та зберігання товару, відмовилась пред`явити копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та відмовилась назвати причину відмови. Таблички із даними ФОП на контейнері також не було. Після звернення до адміністрації ринку «Черьомушки» ФОП [PERSON] надала позивачу чек про купівлю гольфа 03.11.2021 року, датований 09.11.2021 року(а. с. 30). Законодавство про захист прав споживачів складається з Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів»\~регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів»\~регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Відповідно до ст. 1 п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести:\~чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги);\~чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача. В даній справі факт придбання гольфа підтверджується квитанцію від 03.11.2021 року, датованою 09.11.2021 року; інформація про товар, відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів відповідачем (продавцем) не надавалась; товар не використовувався, використовувався лише для його примірки. До матеріалів справи долучено припис №2 до Акту перевірки №4346 від 22 грудня 2021 року, згідно якого було зобов`язано [PERSON] усунути порушення зазначені в Акті перевірки, а саме: абзацу другого частини одинадцятої статті 8, пунктів 1,7,12 частини першої статті 15, другого речення абзацу першого частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів»; пунктів 12, 13,15, розділу І, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Мінекономіки від 19. 04. 2007 р. №104; пункту 10 Порядку провадження торговельної торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених Постановою КМУ від 15. 06. 2006 р. №833. До припису було додано опис виявлених порушень вимог законодавства, а саме: у приміщенні контейнеру відсутній куточок покупця з інформацією про найменування власника або уповноваженого ним органу; під час продажу товару споживачеві не видається розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу; під час перевірки оглянуто товар (предмет звернення споживача) - гольф ТМ «МR- МАХХ», ціна продажу 300,0 грн., в залишку 6 шт., на загальну суму 1800,0 грн., та встановлено реалізація зазначеного товару без інформації про назву товару, дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника, з відсутністю документів, які засвідчують якість та безпеку, чим відмовлено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію; під час проведення позапланового заходу з`ясовувалися лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Всі ці порушення згідно опису можуть привести до настання моральної шкоди. Акт не було оскаржено. Враховуючи, що відповідачем були порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживача», суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання укладеного 03 листопада 2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу товару (гольф) підлягають задоволенню. Окрім цього, у зв`язку з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживача» підлягає поверненню сума коштів в розмірі вартості товару з урахуванням індексу інфляції в сумі 310,00 грн та збитки для відновлення свого порушеного права у розмірі 569,00 грн. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Суд вважає, що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем своїми неправомірними діями, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Проте суд вважає їх завищеними, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000,0 грн. Щодо визнання недостовірною негативну інформацію та її розповсюдження відповідачем, то суд має відмовити в частині цих вимог, оскільки вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. В частині позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди також слід відмовити у зв`язку із їх недоведеністю. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову та в зв`язку з тим, що позивач за даною категорію справи, в частині задоволених вимог, був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 908,00 грн. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial