Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог сторона позивача зазначає, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батька діти не мають, відомості про батьків записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на сьогодні малолітню влаштовано на виховання в сім`ю опікуна [PERSON] [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , проте відмовилася забрати новонароджену дитину з пологового відділення, про що складений відповідний акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 24 червня 2021 року. Малолітньому [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 27 липня 2021 року № 180 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. За час перебування дитини у закладі відповідач дитину не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилася, участі у вихованні та утриманні дитини не брала, письмових чи усних запитів від [PERSON] до закладу не надходило. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, веде бродячий спосіб життя та ніде не працює. Спеціалістами служби у справах дітей проведено бесіду з відповідачем, під час якої вона повідомила, що знає про місце перебування свого сина, проте не має наміру вирішувати питання про повернення дитини в її сім`ю, оскільки відмовилася від нього ще в пологовому відділенні. [PERSON] було повідомлено про дату, час та місце засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кам`янської міської ради, на якому відбувався розгляд питання про позбавлення її батьківських прав, проте вона на засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, на телефонні дзвінки не відповідала. [PERSON] жодного разу не зверталася до служби у справах дітей виконавчого комітету Кам`янської міської ради по питанню зустрічей з дитиною, чи надання йому будь-якої допомоги, не цікавилася його життям та станом здоров`я, не намагалася вирішити питання щодо повернення сина у свою сім`ю. Враховуючи, що [PERSON] не бажає та не може піклуватися про фізичний та духовний розвиток свого сина, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з дитиною, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, орган опіки та піклування дійшов висновку, що вказані дії [PERSON] свідчать про те, що вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання та навчання дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, тому виконавчий комітет Кам`янської міської ради і звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судовезасідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] (актовий запис № 168, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14 липня 2021 року). Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 6-7). Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 24 червня 2021 року, [INFO] о 12 год. 30 хв. в пологовому відділенні КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської» виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини являється [PERSON] (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області від 27 липня 2023 року № 180 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області від 27 липня 2023 року № 181 малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради (а.с. 9-10). Згідно з повідомленням КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради від 14 грудня 2022 року № 912, за час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в установі мати [PERSON] дитину не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилась, участі в утриманні та вихованні не приймала, письмових та усних запитів до закладу не надходило (а.с. 13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області від 25 січня 2023 року № 1/3 рекомендовано службі у справах дітей виконавчого комітету підготувати проект висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON] , [INFO] . 02 лютого 2023 року за № 241/02-18 виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Черкаської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно з яким вважається доцільним позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 14-15). За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, веде бродячий спосіб життя, ніде не працює, зареєстрована в непридатному для проживання будинку (а.с. 11-12). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Суд вважає, що стороною позивача доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога сторони позивача про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. За ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зокрема, пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає можливим призначити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь осіб чи установ, на утриманні яких перебуватиме дитина, у розмірі частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню і в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача у зв`язку із задоволенням позову позивача, звільненого від сплати судового збору, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved