Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. Мотивує свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем мають спільних дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] . Оскільки питання проживання дитини сторонами не вирішено і є спірним, просить суд визначити місце проживання дітей з ним. Позивач в судове засідання не з`явився; подав заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги підтримав; щодо заочного рішення суду не заперечує (а.с. 89). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін у даному судовому засіданні та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У попередніх судових засіданнях позивач зазначив, що мати їх сина не займається вихованням останнього та не готує його до школи; дитина просто сидить у квартирі і нікуди не ходить. Донька також раніше проживала з мамою, однак останнім часом переважно мешкає з позивачем, оскільки остання забороняє доньці вільно спілкуватись з однолітками та сусідами. Зазначив, що він платить аліменти на обох дітей, як за рішенням суду, та і окремо за своєю ініціативою. Вказав, що двері відповідач не відчиняє; сина бачили з донькою з вікна, однак на контакт відповідач не йде ні з позивачем, ні з їх спільною донькою. Випадково побачив сина десь місяць назад, однак відповідач не дала можливості поспілкуватись з ним. Зазначив, що був випадок, коли він подзвонив сину, який сказав, що дома немає їжі. Його батько привіз їжу, віддавши пакет відповідачу, який вона в свою чергу винесла на смітник. З цього приводу було вирішено викликати поліцію та службу у справних дітей, щоб перевірити умови проживання дітей, однак відповідач двері не відчинив, лише бачили, що син виглядає у вікно. Відтак, через неналежне виховання дітей відповідачем просить суд визначити місце проживання дітей з ним. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала; про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду не врученою адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 43-44, 51-52). Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи без його участі; при прийнятті рішення підтримує висновок виконавчого комітету, який долучено до заяви (а.с. 89-93). Під час судових засідань не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Допитана у судовому засіданні 29.03.2023 року спільна донька сторін [PERSON] зазначала, що проживає разом з бабусею та дідусем; з батьком бачиться систематично; з мамою вона не спілкується та має неприязні відносини; вони постійно сварились; у мами була дивна поведінка, вона забороняла все - забороняла спілкуватись з друзями, сусідами, забороняла виходити на вулицю. Зазначила, що мама їздила на роботу до Києва, а їх з братом залишала самих, залишаючи їм трохи грошей; вона сама доглядала за братом і коли проживала з мамою, а до школи не ходила. Вказала також, що харчування було не дуже, одяг купувала мама і періодично бабуся. Пояснила, що дивна поведінка мами проявлялась у тому, що у її спальні спалена частина ліжка і вона займалась екзорцизмом, у неї були свічки та якісь дощечки; мама заставляла носити обереги. Зазначила, що мама спочатку ігнорувала її, а потім вони дуже посварились з цього приводу. Вказала, що мама налаштовувала негативно проти тата; забороняла спілкуватись з бабусею та дідусем. Зазначила, що їй дуже страшно за дії мами, оскільки з її боку часом були тиск та погрози. З братом вони разом з татом спілкувались по телефону місяці два тому; зараз мама на її дзвінки не відповідає взагалі. Вказала, що хоче жити з татом. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка відповідача) показала, що знає сім`ю Котвіцьких з моменту першої вагітності відповідача. Вони спілкувались як сусіди, а їх діти дружили між собою, однак раптом діти сторін - [PERSON] та [PERSON] перестали виходити на вулицю і спілкуватися з дітьми, сусідами десь близько 2-х років. Зазначила, що вона була свідком того, що до них прибула служба у справах дітей, проте двері нікому не відчинили. Бачила, як до них приїздив батько позивача і привозив продукти, однак відповідач винесла цей пакет на смітник. Була свідком випадку, коли 18.03.2023 року [PERSON] стояв на балконі і викидував документи, а саме: свідоцтва про народження дітей, якісь книжечки та інше. Зазначила, що вона у нього запитала навіщо він це робить, однак відповіді від останнього не почула і на її прохання покликати маму відмовив їй. Вказала на дивну поведінку з боку відповідача, яка проявлялась у тому, що за останні два місяці відповідач виходила на вулицю раза чотири взагалі, за умови, що інші діти з батьками не знаходяться на вулиці у цей час. [PERSON] , коли пробачила відповідача, запропонувала їй повернути документи, що викинув її син [PERSON] , однак остання так за ними і не прийшла. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 29, 30). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08.04.2023 року шлюб сторін розірвано (а.с. 10). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 11-13). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11.03.2021 року (а.с. 18-22) визначено [PERSON] спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту ТОВ «КК «Домком-Житомир» від 26.10.2022 року № 961 (а.с. 23) донька - [PERSON] та син [PERSON] дійсно фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , з 03.10.2022 року. Відповідно до довідки ТОВ «КК «Домком-Житомир» № 987 від 31.10.2022 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно довідок КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О. Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради № 362 та № 633 від 29.11.2022 року (а.с. 25, 26) у [PERSON] психічні та поведінкові розлади, а також розлади, що пов`язані із зловживанням алкогольними напоями, наркотичними засобами, психотропними речовинами на момент огляду відсутні. Відповідно до довідки про доходи, виданої АТ «Житомиробленерго» 29.11.2022 року (а.с. 27) загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.05.2022 року по 31.10.2022 року без урахування аліментів становить 96692,57 грн. Згідно характеристики, виданої АТ «Житомиробленерго» відносно [PERSON] (а.с. 28), останній на роботі характеризується позитивно. Відділом поліції № 1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області здійснювався розгляд звернення [PERSON] з приводу неправомірних дій колишньої дружини, копії яких надано суду та які було досліджено в судовому засіданні (а.с. 57-74). 13.07.2022 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 80, 81). Відповідно до положень ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім - враховуються права батьків. При цьому, питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що для дитини розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , затвердженого 17.05.2023 року рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 613 (а.с. 91), [PERSON] на даний час демонструє ознаки ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , а саме: не забезпечує відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, прогулянок дитини на вулиці; сусіди неодноразово чули плач дитини у нічний час, у зв`язку з чим викликали поліцію. [PERSON] вказаній поведінці обґрунтованих пояснень не надає, уникає контактів з працівниками служби, не допускає їх до помешкання для обстеження умов проживання. Поведінка матері негативно впливає на психоемоційний та фізичний стан здоров`я дитини. [PERSON] з дочкою [PERSON] проживають у квартирі, що належить діду [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 04 травня 2023 року працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради спільно з фахівцями із соціальної роботи Житомирського міського центру соціальних служб міської ради обстежено умови проживання та складено оцінку потреб сім`ї [PERSON] за вказаною вище адресою. У квартирі створено належні умови для виховання та розвитку дітей. [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, у змозі забезпечувати потреби дітей у повному обсязі. При спілкуванні з [PERSON] з`ясовано, що вона виявляє бажання проживати з батьком. [PERSON] навчається в ліцеї № 27 м. Житомира, за місцем навчання характеризується позитивно. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ; починаючи з лютого 2023 року працівників служби для обстеження умов проживання до приміщення не допускає, не працює, демонструє ознаки неадекватної поведінки, не забезпечує відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, що негативно впливає на виховання та розвиток малолітнього [PERSON] . Для об`єктивного розгляду питання визначення місця проживання малолітніх дітей з одним із батьків працівниками служби (управління), у справах дітей Житомирської міської ради неодноразово здійснено спроби зателефонувати [PERSON] , але на телефонні дзвінки вона не відповідала. [PERSON] направлено рекомендоване повідомлення за місцем реєстрації про дату та час проведення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради щодо розгляду питання визначення місця проживання дітей з одним із батьків; у разі, якщо взяти участь у засіданні комісії немає можливості, запропоновано надати свої пояснення письмово. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, письмових пояснень не надала. Питання визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради 09.05.2023 року, заслухано думку [PERSON] , з`ясовано думку дочки, Єлизавети, щодо визначення її місця проживання з одним із батьків, розглянуто наявні матеріали справи. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, неможливості утримувати дітей чи приділяти достатню увагу їх вихованню, навчанню та духовному розвитку. Зважаючи на викладені вище факти та обставини справи, враховуючи, що прийняття даного рішення не позбавляє будь-кого з батьків у подальшому реалізовувати власні права та обов`язки з виховання та утримання дітей, виконавчий комітет Житомирської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 92-93). Відтак, виходячи з того, що найкращі інтереси дітей мають першочергове значення; враховуючи, що батьком належно виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дітей та створено всі умови для їх гармонійного розвитку, суд вважає за доцільне визначити місце проживання спільних дітей з батьком, задовольнивши дану позовну вимогу. Однак суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на вимоги діючого законодавства в частині ст. ст. 141, 150, 151, 152, 153, 154 та 155 Сімейного кодексу України, якими передбачено право на спілкування з дітьми як матері, так і батька дітей, а також право на виховання та піклування дітей: як рівність прав та обов`язків щодо дітей кожного з батьків. Також,

Outcome: approved