Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім нього в вищезазначеній квартирі зареєстровані: донька дружини [PERSON] , [INFO] , та онук дружини [PERSON] , [INFO] . Дану квартиру отримувала його покійна дружина [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , фактично не мешкають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. На даний час місце перебування відповідачів йому невідоме, так як будь-яких контактів з ним вони уникають. [PERSON] вказав, що відповідачі за комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні квартири не приймають, жодних перешкод у користуванні квартирою він для них не створював. Враховуючи вище вказане, позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування. Провадження у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Зважаючи на те, що кореспонденція направлена відповідачу повернулася без вручення, судом було здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до спрощеного з викликом. Виклик відповідачів було здійснено шляхом розміщення оголошень. Позивач у судове засідання не зявився, його представниця надала заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про причини не явки не повідомили, відзиву не надали. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачами не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст.12,81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є с праведливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.26). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія витягу з Реєстру територіальної громади(а.с.14). Крім позивача в вищезазначеній квартирі зареєстровані: донька його дружини [PERSON] , [INFO] , та онук дружини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 137 від 13.01.2023р. відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області(а.с.15). Вказану квартиру отримувала покійна дружина позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ордером на житлове приміщення від 30.11.1985 року № 009568, виданим на підставі рішення виконкому від 19.11.1985 p. № 548(а.с.19-20). Зміна прізвище покійної дружини позивача підтверджується копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, витягу. свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.21-24). Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , фактично не мешкають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. На даний час місце перебування відповідачів позивачу невідоме,так як будь-яких контактів з ним вони уникають. Зазначене підтверджується актами про не проживання осіб за місцем реєстрації від 03.03.2022 р.; 12.09.2022 р. 23.09.2022 р.; 17.01.2023 р. (а.с.16-18). Враховуючи те, що відповідачі створюють додаткові витрати для позивача, та не приймають участі в утриманні квартири, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідачі в даному випадку своїм протиправним поводженням створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем та призводять до додаткових витрат позивача. Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь- яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають з 2014 року.

Outcome: approved