Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт її проживання однією сім"єю, без шлюбу з [PERSON] , [INFO] у період з 29.11.2018 року до 20.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] та в період з 20.01.2021 до 17.07.2021 за адресою [ADDRESS] ; визнати за нею право на частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати за нею право на частку коштів, які знаходяться на банківському [NUMBER] , відкритому в АТ «Кредобанк» на ім`я [PERSON] ; визнати за нею право на частку коштів, які знаходяться в індивідуальному банківському сейфі, наданому АТ «Кредобанк» у тимчасове платне користування [PERSON] , [INFO] на підставі договору №9925 про надання в користування індивідуального сейфу.В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 29.11.2018 року проживала разом з [PERSON] , з яким вони фактично утворили сім`ю - вели спільне господарство, мали спільні кошти, взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, разом відпочивали, планували народження спільної дитини, у зв`язку із чим звертались до медичного закладу з метою надання їм медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій. Її діти від першого шлюбу проживали разом із ними, син [PERSON] від першого шлюбу теж проводив багато часу разом із ними, вони усі разом їздили відпочивати в Карпати та за кордон на море. Із 29.11.2018 року до 20.01.2021 року проживали однією сім"єю, без шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а в подальшому у період з 20.01.2021 року до 17.07.2021 за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яку ними було придбано за їх спільні кошти, нажиті за під час спільного проживання, їх спільні заощадження. У вказані періоди ні вона, ні [PERSON] не перебували у іншому шлюбі. Вважає, що вказана квартира набута ними спільно за час їх проживання у фактичному шлюбі, відтак, є об"єктом права спільної сумісної власності, а тому має бути поділена шляхом визнання за нею права власності на частку квартири. Також з огляду на те, що на момент розміщення грошових коштів на банківський рахунок [NUMBER] , який відкритий в АТ «Кредобанк» на ім`я [PERSON] та в індивідуальний банківський сейф, наданий АТ «Кредобанк» у тимчасове платне користування [PERSON] , вони з [PERSON] вже проживали однією сім`єю, просить визнати за нею право на частки частини цих коштів. Представник відповідача [PERSON] подала відзив на позов, у якому повністю заперечила вимоги позову, зазначивши, що позивач [PERSON] не проживали однією сім`єю як подружжя та не були пов`язані спільним побутом, не мали жодних зобов`язань один перед одним.Між ними могли існувати приязні дружні відносини, однак, сім`єю вони не були. Зазначила, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] придбав за власні кошти у Товариства з обмеженою відповідальністю «Воркбуд» спірну квартиру, що за адресою: [ADDRESS] , здійснивши авансовий платіж у повному розмірі ціни квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.01.2019 р. Зазначила, що позивачка немала можливості купити вищезазначену квартиру за власні кошти. Вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Представник позивача подав відповідь на відзив в якому зазначає, що покликання у відзиві про те, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а також те, що за договором купівлі-продажу [PERSON] є покупцем спірної квартири не оспорюється, проте, зазначені факти не не мають жодного юридичного значення для вирішення даного спору, оскільки незважаючи на місце реєстрації фактичним місцем проживання [PERSON] у пееріод з 29.11.2018 року до 20.01.2021 року була квартира за адресою: [ADDRESS] , а в подальшому у період з 20.01.2021 року до 17.07.2021 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими доказами. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, будучи допитаною у якості свідка відповідно до ст.92 ЦПК України, позивачка суду пояснила, що з 2011 року була знайома з [PERSON] , спочатку у них були дружні відносини, які переросли у закоханість. Однак, на той час кожен із них перебував у шлюбі тому особисті відносини вони припинили. Проте, з 2014 року почали знов зустрічатись, цих відносин не афішували, оскільки вона ще була одружена. У 2018 році вони розлучилась з чоловіком і вони із [PERSON] почали проживати разом, повідомивши своїм близьким про їх стосунки. Спочатку вони проживали на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом із ними проживали і її діти, у них були чудові сімейні стосунки, мали спільний бюджет, всі питання щодо витрати коштів вирішували спільно, разом відкладали заощадження, купували продукти і побутові речі, спільно проводили дозвілля і відпочинок. До них неодноразово приходили мама [PERSON] , його син, їх спільні друзі та знайомі, усім їм було відомо, що вони живуть однією сім`єю. В подальшому вони вирішили купити власну квартиру для їх сім`ї та придбали спірну квартиру [ADDRESS] . Така була куплена за їх спільні кошти та заощадження. Усіма питаннями облаштування вказаної квартири займалась вона, погоджуючи їх із [PERSON] , вона здійснювала оплату житлово-комунальних послуг. Також планували одруження та народження спільної дитини, для цього навіть уклали договір з медичним закладом, оскільки самостійно завагітніти їй не вдавалось. Однак, [PERSON] серйозно захворів, у зв`язку із чим тривалий час лікувався, у т.ч. за кордоном, тому їм довелось відкласти заплановане одруження. Вона була постійно поруч із ним у лікарні, допомагала усім необхідним. Для них на той час стан здоров`я [PERSON] був значно важливіший, аніж питання укладення шлюбу тому вирішили, що одружаться після його одужання, однак [INFO] [PERSON] помер. Оскільки за час спільного проживання ними було придбано квартиру, а також внесено спільні кошти на банківський рахунок та у банківський сейф просить позов задоволити. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, надали пояснення, аналогічні змісту відзиву на позов, вважають, що докази, які б свідчили про перебування позивача із [PERSON] саме у сімейних відносинах та спільне придбання ними квартири відсутні, а тому просять відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, правом на подання відзиву не скористалась, а тому суд вважав можливим розглянути справу у її відсутності . Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представників відповідача,показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з"ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із ч.1 ст. 36 цього ж Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тобто, при застосуванні ст.74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Відтак, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із рішенням Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи визначення терміну «сімейне життя» вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Судом встановлено, що помер [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 2, та після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якого є син померлого - [PERSON] та матір померлого - [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що з позивач [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу у період з 29.11.2018 року до 17.07.2021року. Вказані обставини стверджуються показаннями допитаної в якості свідка позивачки, а також показаннями інших свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що [PERSON] був його другом з 17 років, останній познайомив його з [PERSON] , яку представив як свою дружину. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, спочатку жили за адресою: [ADDRESS] , а в подальшому за адресою: [ADDRESS] , був у них в гостях, вони вели себе як подружжя. Також він разом з ними їздив відпочивати в гори, вважаю їх подружжям. Свідок [PERSON] суду ствердила, що [PERSON] є рідним братом її чоловіка. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживав деякий час сам, однак у 2018 році, розповів їй, що живе з [PERSON] на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] часто приїжджали до них в гості на сімейні свята, а також вони часто приїздили до батьків. Ствердила, що [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання купили квартиру, що адресою: [ADDRESS] , вони спільно обговорювали і здійснювали її ремонт. [PERSON] відносилась до сина [PERSON] як до рідного сина, вони їздили разом відпочивали як сім`я. Також, зазначила, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] хотіли одружитись, але не встигли через хворобу [PERSON] , а в подальшому останній помер. Свідок [PERSON] ствердив, що [PERSON] є його матір`ю, [PERSON] знав ще з серпня 2018 року, з цього часу почали жити разом як сім`я за адресою: [ADDRESS] , а пізніше його мати [PERSON] та [PERSON] купили квартиру що адресою: [ADDRESS] , де в в подальшому проживали. Також, зазначив, що його мати [PERSON] та [PERSON] хотіли одружитись, але не встигли, оскільки [PERSON] захворів та помер. Свідок [PERSON] ствердила, що [PERSON] є її сестрою, з [PERSON] познайомилась влітку 2018 року, останній спочатку до них приїжджав у гості, в подальшому [PERSON] та [PERSON] почали жити разом як сім`я за адресою: [ADDRESS] , а пізніше [PERSON] та [PERSON] купили квартиру, що адресою: [ADDRESS] , де в подальшому разом проживали. Також, зазначила, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] планували народження спільної дитини, але не встигли, оскільки [PERSON] захворів та помер. Обставини щодо спільного проживання та фактичних подружніх стосунків [PERSON] з [PERSON] стверджуються також показаннями допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які ствердили, що останні проживали як подружжя, проводили спільно дозвілля, жили разом, вели спільне господарство. Із оглянутих судом фотографій переписки у соціальні мережі «Вайбер» вбачається наявність листування [PERSON] та [PERSON] , яке містить багато звернень «коханий», «люблю тебе», тощо, у яких останніми, зокрема, обговорюються питання ведення спільного господарства, купівлі продуктів, ремонту придбаної квартири, придбання меблів, побутових речей, несення спільних витрат, тощо. Як вбачається із долучених позивачкою квитанціями остання оплачувала із власних коштів житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] в період з грудня 2018 р. по січень 2021р. Із договору про надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій №ДРТ-Л-78 від 01.03.2021 вбачається, що позивачка [PERSON] та [PERSON] (зазначені у договорі як чоловік та дружина) звернулись до медичного закладу для використання допоміжних репродуктивних технологій з метою зачаття дитини. Як вбачається із копії медичної декларації №0001-МКАР-К700 від 04.02.2020 [PERSON] , подавши таку декларацію, зазначив [PERSON] як єдину довірену особу у разі настання екстрених випадків. З огляду на вказані обставини, які підтверджені наведеними доказами, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] з 29.11.2018 року, проживаючи разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, відтак, між ними склались усталені відносини, що притаманні подружжю, а тому вимога позову про встановлення факту їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.74 Сімейного кодексу України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно положень глави 8 Сімейного кодексу України, зокрема, статтей 60, 61, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об"єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] була набута [PERSON] 26.05.2020 р. на підставі договору купівлі-продажу, тобто, за час спільного проживання однією сім"єю з [PERSON] , яка на момент її придбання не перебувала в іншому шлюбу (її шлюб з [PERSON] розірваний 29.10.2018 р., а шлюб [PERSON] розірваний 30.09.2013р.) Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. З огляду на те, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] набута у власність за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає, що така є об`єктом спільної сумісної власності позивачки та [PERSON] , які проживали як сім`я без реєстрації шлюбу, а тому підлягає поділу між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи зазначене положення, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні є рівними. З огляду на відсутність даних про обставини для відступу від рівності часток, а також те, що позивач не заявила вимог про реальний поділ спільного майна, суд приходить до висновку, що таке слід поділити в межах заявлених вимог, визначивши за позивачкою рівну частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , а саме на частку. Крім того, позивач просить визнати право на частку грошових коштів, які знаходяться на банківському [NUMBER] , відкритому в АТ «Кредобанк» на ім`я [PERSON] та які знаходяться в індивідуальному банківському сейфі, наданому АТ «Кредобанк» у тимчасове платне користування [PERSON] , які були розміщеніза час спільного проживання однією сім"єю з [PERSON] , а відтак є їх спільною власністю. Із копії розписки від 07.07.2021 року, вбачається, що на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в АТ «Кредобанк» на ім`я [PERSON] , були внесені кошти в розмірі 2000 доларів США,тобто, за час спільного проживання однією сім"єю з [PERSON] , яка на момент внесення цих коштів, не перебувала в іншому шлюбу . З копії договору № 9925/01 від 12.04.2019 року про надання в користування індивідуального сейфу який наданий АТ «Кредобанк» у тимчасове платне користування [PERSON] .. Відповідно до акту про відкриття Індивідуального сейфа № 411 від 23.09.2022 року, отриманого [PERSON] у тимчасове платне користування на підставі Договору №9925, який було оглянуто з участю позивача [PERSON] , представника відповідачів, відповідача [PERSON] та представника АТ «Кредобанк» огляду в АТ «Кредобанк» ( м.Львів, вул.Шевченка,12/1) було виявлено грошові кошти, а саме 200 доларів США. Згідно п.21-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. Сімейного кодексу України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 63 Сімейного кодексу України , дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на те, що на момент розміщення грошових коштів на банківський рахунок [NUMBER] , який відкритий в АТ «Кредобанк» на ім`я [PERSON] та грошові кошти, які знаходяться в індивідуальному банківському сейфі, наданому АТ «Кредобанк» у тимчасове платне користування [PERSON] , сторони вже проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вказані кошти є їх спільною власністю, а тому підлягають поділу. З огляду на вказані обставини вимога позивачки про визнання за нею права на вказаних коштів підлягає задоволенню. Крім того, встановлено, що позивачем понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 5397 грн. 91 коп., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 5397 грн. 91 коп.

Outcome: approved