Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

28.01.2022 представник КП «Харківські теплові мережі» Токарєва О.С., яка діє на підставі довіреності від 01.10.2021 року №01-40/8747/129 (а.с.4), звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідачів, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , мешканців [ADDRESS] , заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 58072,36 грн, 3% річних у сумі 1269,33 грн, інфляційні витрати в сумі 3185,10 грн, обґрунтовуючи позов тим, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.01.2022 у боржників виникла заборгованість в сумі\~58072, 36 грн, що утворилася за період з 01.02.2012\~по 31.12.2021. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 17.02.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 12). Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з частиною 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 21.11.2022 року на розгляд судді Болибока Є.А. надійшла цивільна справа №619/369/22, провадження №2/535/857/22 (а.с. 13). Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 13.01.2023 року № 56, через припинення суддею Болибоком Є.А. виконання повноважень судді Котелевського районного суду Полтавської області у зв`язку із закінченням строку його відрядження з Дергачівського районного суду Харківської області, у провадженні якого перебувала вказана справа, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 619/369/22 (а.с. 15). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 13.01.2023справа № 619/369/22 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. (а.с. 16). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 21, 23, 24, 25). Представник позивача Карачевцев Віктор Євгенійович, який діє на підставі довіреності від 13.02.2023, через систему Електронний суд 24.05.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 32-34). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в тому числі шляхом досилання поштою судових повісток за адресою реєстрації відповідачів у [ADDRESS] (а.с. 20, 23, 26, 28), про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у\~Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. На підставі\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1\~ст. 714 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями\~7,\~8\~\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинних на спірний період правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 162 Житлового кодексу України\~передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У позовній заяві КП «Харківські теплові мережі», місцем проживання відповідачів позивачем зазначено [ADDRESS] (а.с. 1 ). Згідно з довідкою Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 07.12.2021 за №5099, наданою позивачем як додаток до позовної заяви, відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1989 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Місце реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також інформаційними довідками наданими на запит суду Головним управлінням державної міграційної служби України в Харківській області (а.с. 10, 11). У відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, яка була надана представником позивача на підтвердження нарахування суми заборгованості наданих послуг з опалення та підігріву води, адреса за якою надавалися вказані послуги є [ADDRESS] , без зазначення населеного пункту, з якої неможливо встановити дійсну адресу, за якою надавалися вказані послуги відповідачам (а.с. 2). Поряд із цим, суду не надано підтверджень про укладення відповідних договорів про постачання послуг з теплопостачання та гарячої води між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачами, як споживачами послуг, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , хоча й обов`язок по укладенню договору покладається, в тому числі, й на споживача послуг, а також не надано доказів фактичного користування відповідачами вказаними послугами, тобто, що у даному випадку між конкретними суб`єктами склалися фактичні договірні відносини. Суд відхиляє як докази, надані позивачем відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання та нарахувань інфляційних витрат та 3% річних, оскільки вони не містять повної адреси за якою надавалися послуги позивачем, а сам факт зазначення відповідача [PERSON] у цих відомостях не є належним доказом на підтвердження того, що остання є споживачем зазначених послуг, в тому числі за зазначеною позивачем адресою. Інших підтверджень щодо існування між сторонами відносин з надання послуг з теплопостачання та гарячої води, постачання вказаних послуг саме до житла, власниками чи користувачами якого, є відповідачі, матеріали справи не містять. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі\~№ 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18). Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. Відповідно до\~статті 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З метою безумовного дотримання цього конституційного принципу статті 12, 13\~ЦПК України\~також гарантують те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищезазначеного, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, за якою адресою надавалися відповідачам послуги з теплопостачання та гарячої води, а також, що відповідачі є споживачами наданих послуг Оскільки, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд, приймаючи до уваги визначений ЦПК України принцип змагальності сторін, дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячої води за період з 01.02.2012 по 31.12.2021 є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки обставини, на які посилається позивач, є недоведеними в ході розгляду справи. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed