Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

15 березня 2023 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 червня 2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , Позивач вказує, що подружнє життя між ними не склалося, наразі вони припинили шлюбні відносини. Крім того, оскільки відповідач не бере безпосередньої участі в утриманні дітей, позивач вважає за необхідним стягувати аліменти з нього. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: 1) розірвати шлюб між сторонами; 2) стягнути з відповідача на користь свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., але не менше ніж 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом №552 був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення аліментів на дитину, суд зазначає таке. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не приймає безпосередньої участі в утриманні дитини, а отже він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка її утримує. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей або їх стану здоров`я. Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав. Відомостей про стан свого здоров`я відповідач не надавав, а сам він є працездатного віку. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, а також позицію відповідача, який визнав позов, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн., але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів не менше 1/4 частки доходу відповідача суд відмовляє, оскільки одночасне їх стягнення у твердій грошовій сумі та частці від доходу чинним законодавством не передбачено. У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., який був сплачений при зверненні до суду з позовними вимогам про розірвання шлюбу. Також позивачу з Державного бюджету України слід повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, адже за звернення до суду помилково сплатила його у надмірному розмірі 2 147,20 грн. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів, за якими позивач була звільнена від його сплати. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: partial