Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадкоємців після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, немає. Чоловік померлої\~ [PERSON] помер [INFO] . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з всього майна, що належало померлій, в тому числі право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра», с. Сільце, Ковельського району та право власності на майновий пай члена КСП «Іскра», с. Сільце, Ковельського району. З 2015 року позивач є пенсіонером. З 2000 року по 2004 рік позивач працювала в СТЗОВ «Іскра» та СТЗОВ «Вежа». З 2009 року позивач хворіла, протягом 2010-2014 років постійно зверталася до лікарів та перебувала на амбулаторному лікуванні. Також, в документах позивача, які підтверджують родинні зв`язки з спадкодавцем та правовстановлюючих документах спадкодавця були невідповідності в написанні імені. У зв`язку з лікуванням та помилками в документах позивач не мала змоги оформити спадщину після смерті мами. На даний час позивач зверталася до нотаріуса в м. Ковель, Волинської області, щоб оформити спадщину після смерті [PERSON] , нотаріус усно повідомив, що спадкова справа після смерті мами не заводилася, ніхто із спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини, визначений строк для прийняття спадщини вже минув. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті мами [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак попередньо подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Велицької сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду попередньо надійшла заява від представника відповідача, відповідно до якої Велицька сільська ради позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує протии задоволення позову. Розгляд справи просить провести за відсутності представника відповідача. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3, 4ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206,207 ЦПК України. Частиною четвертоюстатті 206 ЦПК Українивизначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог заявлених позивачем у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області 16 лютого 2005 року. Після смерті [PERSON] , відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №72191520 від 20.04.2023 року, спадкова справа не заводилась. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Сільцівською сільською радою Ковельського району Волинської області 20 березня 2009 року. Після смерті [PERSON] , відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 72191529 від 20.04.2023року, спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки №44 від 17 січня 2023 року виданої Велицькою сільською радою Ковельського району Волинської області, судом встановлено, що згідно з записом в погосподарській книзі за 2005-2009 роки в [ADDRESS] рахується господарство в якому був зареєстрований з 2000 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті [PERSON] в даному господарстві була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00038107927 від 12.01.2023 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21 липня 1957 року. На підставі повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28 грудня 2022 року судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . 13 лютого 1982 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 28 грудня 2022 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0110224 від 13 грудня 1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах. Свідоцтвом серія ВЛ №0018985 від 28 грудня 2001 року підтверджується, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП «Іскра» с. Сільце, Ковельського району. Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0110225 від 13 грудня 1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах. Свідоцтвом серія ВЛ №0018986 від 28 грудня 2001 року підтверджується, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП «Іскра» с. Сільце, Ковельського району. Твердження позивача про те, що вона з 2015 року є пенсіонером підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] від 08 січня 2015 року. Відповідно до трудової книжки [PERSON] № [NUMBER] від 18.05.1980 вона працювала з 1976 року по 2000 рік на різних посадах в колгоспі «Іскра», а в подальшому до 2004 року в СТЗОВ «Іскра» та СТЗОВ «Вежа». Згідно з довідок від 15.02.2010, 20.09.2010, 26.03.2011, 30.04.2012, 15.10.2011, 23.11.2012, 22.02.2013, 21.07.2013, 20.05.2014, 30.11.2014 виданими фельдшерсько акушерським пунктом с. Сільце Ковельське МТМО [PERSON] зверталася до лікарів та перебувала на амбулаторному лікуванні. Частиною першою статті 1270\~ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1ст. 1272 ЦК України). Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємця; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 942/416/20. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини (далі у всіх відмінках ЄСПЛ) розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Перший протокол), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. У розумінні статті 1 Першого протоколу «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці ЄСПЛ, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. \~ \~ \~ \~ Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини, за дійсних обставин справи, будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, що не було визнано відумерлим в порядку ст. 1277 ЦК України. Втрата спадкового майна буде для позивача занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Під час судового засідання судом було встановлено обставини, які відповідають правовідносинам щодо порядку та умов прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на те, що на час розгляду справи спадщина не є відумерлою, відповідач визнав позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та враховуючи наявність усіх законних підстав для [PERSON] спадкувати майно після смерті [INFO] [PERSON] , зважаючи на встановлені раніше факти родинних зв`язків, відсутність заповіту та інших спадкоємців за законом, складу спадщини, належності спадкодавцю спадкового майна на праві приватної власності, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з дійсних обставин справи та визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved