Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, орган опіки та піклування, про надання дозволу на зняття та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, у якій просила надати дозвіл на зняття із зареєстрованого місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] , надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона у період з 2007 року по 2009 рік перебувала у стосунках з [PERSON] . [INFO] у них народився син - [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON] . Вони мешкали разом у її квартирі, однак через різні погляди на сімейне життя між нею та [PERSON] сімейні відносини було припинено. В 2009 році [PERSON] забрав з квартири свої речі та повернувся жити у свою квартиру, а тому з цього часу вони стали мешкати окремо. Батько вихованням сина не займався, не турбувався про його фізичний та духовий розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Син перебуває повністю на її утриманні та вихованні. Востаннє з [PERSON] вона спілкувалась ще в 2014 році, з цього часу будь-яка інформація про батька дитини їй не відома. Син батька не знає та не пам`ятає. Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2022 року з [PERSON] , на мою користь стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.02.2022. 21.07.2022 державним виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №69472762, про примусове стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання дитини - [PERSON] . Відповідно довідки Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.11.2022 року, заборгованість по аліментам у [PERSON] на утримання сина [PERSON] , станом на 01.11.2022 року становить 43766,77 грн. Вона, зареєстрована та мешкаю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено паспортом громадянина України, серії [NUMBER] виданий Центрально-Міським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, 07.09.2012. Разом з нею за вказаною вище адресою зареєстрований та мешкає син - [PERSON] . На даний час у неї виникла необхідність у зміні місці реєстрації дитини, через, що вона звернулась до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально-Міському районі, з заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) сина - [PERSON] , де отримала відмову з підстав, що не в повному обсязі надані необхідні документи, а саме, відсутня згода батька. У зв`язку із чим, вона змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] , яка належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про підтримання позовної заяви у повному обсязі, а також заяву неповнолітнього сина [PERSON] , у якій останній просив надати дозвіл на зняття його з реєстрації по [ADDRESS] та реєстрацію по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, голова Центрально-Міської районної у місті рад Мурашова К. у своєму висновку заперечувала проти надання судом згоди на зняття з реєстрації та реєстрації неповнолітнього [PERSON] , з метою збереження права дитини на житло. Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - а.с.8. Позивач разом із сином зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER] виданий Центрально-Міським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, 07.09.2012 та довідкою з місця реєстрації № 4490 від 10.08.2022 - а.с.5-6, 9. Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2022 року з [PERSON] , на мою користь стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28.02.2022 - а.с.10. 21.07.2022 державним виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №69472762, про примусове стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання дитини - [PERSON] - а.с.12. Відповідно довідки Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.11.2022 року, заборгованість по аліментам у [PERSON] на утримання сина [PERSON] , станом на 01.11.2022 року становить 43766,77 грн - а.с.14-15. Вищезазначені обставини стали підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом про надання дозволу на зняття та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. В силу частини першої статті Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, шо займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В свою чергу, відповідно до приписів частини другої статті 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до часини першої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Обмеження вільного вибору місця проживання визначається статтею 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно- територіальних одиницях, які знаходяться: у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан; на тимчасово окупованих територіях. Вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 14-річного віку; осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України. Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулює Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Відповідно до пункту дванадцятого частини першої статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Стаття 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» висуває загальні вимоги до декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи, відповідно до пункту 6 якої, реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності. До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (частина друга статті 9 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом (часина сьому стаття 9 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Відповідно до частини ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям у поданих особою документах або даних; 3) особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними, або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) за декларуванням або реєстрацією місця проживання (перебування) особи звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій стосовно цієї дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій цією дитиною. На підставі наведених норм Законів України вбачається безумовне право дитини, яка досягла чотирнадцяти років самостійно як визначити своє місце проживання, так і звернутись за його реєстрацією. Так, відповідно пункту 31 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). Однак, відповідно пункту 32 цього Порядку слідує,що у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є з добувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. За таких, обставин, оскільки відсутня згода батька дитини, тобто відповідача у справі для зміни місця реєстрації дитини, така згода може бути надана лише рішенням суду. Згідно частини четвертої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та його духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участі у його вихованні, що свідчить про втрату інтересу відповідача до свого сина, суд вважає доцільним позовну заяву задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved