Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] у м. Харкові. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що починаючи з 2017 року здійснював догляд за [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з її похилим віком , відсутністю родичів та хворобою. Останні п`ять місяців до смерті вона не могла вставати з ліжка в зв`язку з перелом шейки бедра .Заявник проживав разом з [PERSON] та надавав їй допомогу. 07.02.2018 року [PERSON] склала заповіт на ім`я заявника , про наявність якого заявник дізнався лише 20.01.2023 року, коли разом зі свідками вирішили зібрати речі покійної для передачі їх до благодійного фонду. Відповідно заповіту, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Кривошеїною І.М. 07.02.2018 року , реєстровий № 303, [PERSON] , все належне їй майно , де б таке не знаходилось , та з чого б воно не складалось , та взагалі все, що буде їй належати на день смерті , та на що вона за законом матиме право, в тому числі всю належну частку житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті заявник звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Лук`янової О.Б. щодо оформлення своїх спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] , однак заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] та було роз`яснено про необхідність надання документів, що підтверджують факт його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. \~ Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви та просив їх задовольнити. Зацікавлені особи - ПН ХМНО Погрібна Т.П., ПН ХМНО Лук`янова О.Б. в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи сповіщені в установленому порядку. Суд, заслухавши пояснення заявника , свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволення, з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, даних у п.21\~постанови №7 від 30.05.2008 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування"\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 8397. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений ПН ХМНО Харківської області Кривошеїною І.М. 07.02.2018 року , реєстровий № 303, відповідно до якого [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження : все належне їй майно , де б таке не знаходилось , та з чого б воно не складалось , та взагалі все, що буде їй належати на день смерті , та на що вона за законом матиме право, в тому числі всю належну частку житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . Постановою ПН ХМНО Лук`янової О.Б. від 28.03.2023 року № 53/02-31 заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] та було роз`яснено про необхідність надання документів, що підтверджують факт його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] на час звернення [PERSON] не заводилась , заяви про прийняття спадщини або відмови від неї від спадкоємців не надходили. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили той факт, що їм достовірно відомо про те, що [PERSON] та померла [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] по день смерті [PERSON] , [PERSON] здійснював постійний догляд за померлою [PERSON] . Відповідно до\~ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. \~ Таким\~чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що факт\~проживання заявника\~ \~ однією\~сім`єю\~з [PERSON] \~ до\~часу відкриття\~спадщини,\~ знайшов\~своє підтвердження\~у судовому\~засіданні,\~встановлення якого\~має для\~заявника юридичне\~значення,\~оскільки дозволяє\~йому реалізувати\~право на\~спадкове майно. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved