Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

29.12.2022 позивач звернувся до Згурівського районного суду Київської області з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 04.01.2023, мотивуючи тим, що 04.09.2021 о 10 год. 30 хв. в м. Біла Церква, вул. Некрасова, 47/1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом BMW 520Д, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota Proace», д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2021 (справа №357/10670/21) відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. 14.09.2021 до ТДВ «Експрес страхування» звернулася потерпіла [PERSON] , із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору (поліс №АР/5240184) ТДВ «Експрес страхування» виплатило страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 3619,62 грн., що підтверджується страховим актом №4.21.746-1 та платіжним дорученням №ЦЩ07920 від 05.11.2021. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2021 (справа №357/10670/21), встановлено, що відповідач залишив місце ДТП, а тому, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 3619,62 грн. Досудове врегулювання проводилося шляхом направлення листа відповідачу, однак, питання станом на сьогодні не врегульоване. Тому, просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування в розмірі 3619,62 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. 19.01.2023 суддею Згурівського районного суду Київської області відповідно до ст. 27, 31 ЦПК України, справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю. 17.02.2023 справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю, справу розподілено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 20.02.2023 передано до провадження судді Бондаренко О.В. 20.02.2023 постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 11.04.2023 судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТДВ «Експрес страхування», адвокат Лазоренко Тетяна Володимирівна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом\~ встановлено, що 04вересня 2021 року о 10 год. 30 хв., в м. Біла Церква по вул. Некрасова, 47/1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом BMW 520Д, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota Proace», д.н.з. [NUMBER] . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.13.1 Правил Дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 04 вересня 2021 року о 10 год. 30 хв., в м. Біла Церква по вул. Некрасова, 47/1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом BMW 520Д, д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля марки BMW 520Д, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Toyota Proace д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що також підтверджується довідкою НПУ№3021249379940930 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10-11). 17.09.2021 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн., що підтверджується постановою від 17.09.2021 справа №357/10670/21, 3/357/5397/21, яка набрала законної сили 27.09.2021 (а.с. 12-13). Відповідно до ч. ч. 4 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП набрала законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля Toyota Proace, д.н.з. [NUMBER] . Встановлено, що між ТДВ «Експрес страхування» та [PERSON] (власником ТЗ) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АР5240184 (а.с. 9), згідно якого було застраховано автомобіль BMW 520Д, д.н.з. [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 130 000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень. Судом встановлено, що автомобіль марки Toyota Proace, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с. 7-8), яка і керувала даним автомобілем. 14.09.2021 потерпіла [PERSON] повідомила страхову компанію ТДВ «Експрес страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04.09.2021 по вул. Некрасова, 47/1 в м. Біла Церква, під час якої автомобіль Toyota Proace, державний номер [NUMBER] , під її керуванням отримав механічні пошкодження та 16.09.2021 подала заяву про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АР/5240184 чинного на дату ДТП (а.с. 14, 28). Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Toyota Proace, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі акту огляду транспортного засобу від 14.09.2021, висновку експертного дослідження №124 від 17.09.2021, ремонтної калькуляції №124 (а.с. 15-16, 17-22, 23-27) та складає 3619,62 грн. Також, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, враховуючи висновок експертного дослідження №124 від 17.09.2021, розмір франшизи (0,00 грн.) та на підставі страхового акту №4.21.746-1 від 05.11.2021 (а.с. 28) ТДВ «Експрес страхування» здійснило виплату страхового відшкодування, згідно полісу страхування №АР/5240184 від 05.01.2021, [PERSON] ( [NUMBER] ) на її рахунок відкритий у АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 3619,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЦО07920 від 05.11.2021(а.с. 29). Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, враховуючи вищезазначене, ТзДВ «Експрес Страхування» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власнику пошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 3619,62 грн., що підтверджено відповідним платіжним документом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено п. 38.1, п.п (в) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, що підтверджується постановою (а.с. 12-13), а позивач виплативши на користь [PERSON] спричинену пошкодженням належного їй автомобілю шкоду, згідно платіжного доручення №ЦО07920 від 05.11.2021, останній набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 3619,62 грн. в порядку регресу з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем, залишив місце пригоди та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу Toyota Proace, д.н.з. [NUMBER] , є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме сплачений\~ судовий збір в сумі 2481,00 грн. згідно платіжного доручення №35925 від 13.10.2022 (а.с. 31).

Outcome: approved