Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

У червні\~2021\~року представник\~позивача [PERSON] \~-\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивував тим, що м іж позивачем\~та відповідачем\~було досягнуто\~усної домовленості\~щодо купівлі-продажу\~(поставки)\~товару (надалі\~-\~«Договір»).\~Замовленим Позивачем\~товаром за\~Договором мала\~бути Металочерепиця\~(надалі\~-\~«Товар»)\~у коричневому\~кольорі,\~яка б\~підходила під\~вже покладену\~на будівлю\~металочерепицю.\~Класифікатор кольору\~металочерепиці та\~необхідний Позивачу\~об`єм товарної\~позиції фіксувався\~представником Відповідача\~при виїзді\~24\~жовтня 2020\~року на\~об`єкт Позивача,\~що знаходиться\~у [ADDRESS] .\~26\~жовтня 2020\~року Відповідачем\~було виставлено\~Рахунок на\~оплату по\~замовленню №\~26855\~від 26\~жовтня 2020\~року на\~12\~найменувань товарної\~позиції загальною вартістю 15 854 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 48 копійок з ПДВ (надалі - «Рахунок»). Але у Рахунку не було вказано колір, а лише закодована номенклатура, що не дає можливості пересвідчитися, що колір дійсно той, який було підібрано під час спілкування з представником, що здійснював виїзд для замірів і підбору кольору та менеджером з продажів. 28 жовтня 2020 року Рахунок був оплачений Позивачем через термінал самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відповідною Квитанцією код квитанції 2127-5613-5750-4599 від 28.10.2020 року. 30 жовтня 2020 року Відповідач здійснив поставку Товару на об`єкт Позивача, що підтверджується видатковою накладною № 21133 від 30 жовтня 2020 року. З урахуванням щільного пакування металочерепиці, при прийманні Товару детальний огляд Товару (в частині відповідності замовленого кольору) не проводився, оскільки Позивач неодноразово купував металочерепицю у Відповідача та довіряв останньому. 31 жовтня 2020 року Позивачем при дослідженні та детальному огляді Товару було виявлено, що Відповідач не виконав обумовлені раніше умови в частині кольору металочерепиці, та здійснив поставку металочерепиці білого/біло-сірого кольору замість замовленого Позивачем коричневого. Укладання металочерепиці іншого кольору (не аналогічно коричневого), ніж вже наявна є неможливим. Представник Відповідача (Назар Рябчук), що здійснював заміри та підбирав колір, оглядав вже існуюче покриття з металочерепиці у коричневому кольорі на будинку та запевняв Позивача, що металочерепиця, що буде поставлена буде відповідати кольору вже наявної металочерепиці. Враховуючи положення\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~Позивач,\~спочатку в\~усній формі,\~а потім\~в письмові\~формі (оскільки\~усну форму\~ігнорували працівники\~Відповідача)\~звернувся до\~Відповідача з\~проханням здійснити\~заміну вже\~поставленої металочерепиці\~на металочерепицю\~іншого кольору,\~яка б\~підходила по\~кольору до\~металочерепиці,\~яка покладена\~на будинку,\~а у\~разі відсутності\~такого кольору\~повернути кошти,\~що підтверджується\~Заявою про\~повернення товару\~від 05\~листопада 2020 року. Відповідачем було проігноровано Заяву Позивача, тому Позивач звернувся зі скаргою до Держпродспоживслужби. За результатом розгляду Скарги Головне управління Держпродспоживслужби Листом вих. №06.4/20775 від 28.12.2020 року повідомило, що Відповідач відсутній за його юридичною адресою, що унеможливлює проведення перевірки. На підставі\~викладеного,\~просив суд:\~визнати Договір,\~укладений між\~Позивачем та\~Відповідачем щодо\~поставки Товару,\~згідно накладної\~№ 21133\~від 30\~жовтня 2020\~року,\~розірваним. Стягнути з Відповідача грошові кошти, у розмірі вартості Товару, а саме: 15 854 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 48 копійок та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Розпочато підготовче провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 2 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Судом встановлено,\~що між [PERSON] та Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Сталекс Профі»\~було досягнуто\~усної домовленості\~щодо купівлі-продажу\~(поставки)\~товару,\~а саме\~металочерепиці у\~коричневому кольорі, яка б підходила під вже покладену на будівлю металочерепицю. Відповідно до Рахунку на оплату по замовленню № 26855 від 26 жовтня 2020 року вартість 12 найменувань товарної позиції складала 15 854 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 48 коп. з ПДВ. Як убачається з вказаного рахунку у найменуванні товару зазначено металочерепиця, однак не зазначено колір. 28 жовтня 2020 року Позивачем був оплачений Рахунок через термінал самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відповідною Квитанцією код квитанції 2127-5613-5750-4599 від 28.10.2020 року. Відповідно до\~видаткової накладної\~№ 21133\~від 30\~жовтня 2020\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» здійснило поставку Товару на об`єкт Позивача, що підтверджується підписом [PERSON] . При прийманні Товару детальний огляд Товару (в частині відповідності замовленого кольору) урахуванням щільного пакування металочерепиці, не проводився. 31 жовтня 2020 року Позивачем при дослідженні та детальному огляді Товару було виявлено, що Відповідач не виконав обумовлені раніше умови в частині кольору металочерепиці, та здійснив поставку металочерепиці білого/біло-сірого кольору замість замовленого Позивачем коричневого. 05 листопада 2020 року позивач звернувся до Відповідача з проханням здійснити заміну вже поставленої металочерепиці на металочерепицю іншого кольору, яка б підходила по кольору до металочерепиці, яка покладена на будинку, а у разі відсутності такого кольору повернути кошти. Однак вказана заява була проігнорована Відповідачем. Позивач звернувся зі скаргою до Держпродспоживслужби. За результатом розгляду Скарги Головне управління Держпродспоживслужби Листом вих. №06.4/20775 від 28.12.2020 року повідомило, що Відповідач відсутній за його юридичною адресою, що унеможливлює проведення перевірки. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовано Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч.1 ст.6 Закон України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно з ч.1 ст.9 Закон України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Частиною 2.ст. 9 вказаного Закону встановлено, що якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів повернення стороною позивача відповідачу придбаного товару у стані, який не підлягає поверненню, відповідачем не надано. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правовідносини, що склалися між сторонами, випливають із договору, який по своїй правовій природі є договором купівлі-продажу. Відповідно дост.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В силу ст.663 цього Кодексу продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 757/39725/19-ц (провадження № 61-15916св20) зазначено: «тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, враховуючи факт усної домовленості між Позивачем та Відповідачем та в подальшому придбання позивачем Товару вартістю 15\~854, 48 грн, та, беручи до уваги факт поставки відповідачем металочерепиці не того кольору, а також бездіяльність продавця товару, яка виявилась у тому, що продавець ФОП «Сталекс Профі» не прийняв товар і не повернув сплачені за товар грошові кошти, та не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 15 854 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 48 копійок., в рахунок відшкодування суми оплати вартості товару. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, встановленою Законом України «Про судовий збір» для вимог фізичних осіб майнового характеру, що становить 908, 00 гривень.

Outcome: approved