Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позову вказує, що вона (позивачка) є пенсіонеркою за віком та має незадовільний стан здоров`я, отримує пенсію у розмірі 2400 грн., інших доходів не має. Має повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO]. Також, зазначає, що її становище є вкрай нужденним, оскільки вона отримує маленьку пенсію за яку потрібно купувати продукти харчування, оплачувати комунальні послуги та ліки. Коштів, необхідних для забезпечення життєдіяльності не вистачає. Оскільки інших доходів окрім пенсії у неї немає, тому вона потребує матеріальної допомоги. Вказує, що син мобілізований та проходить службу в лавах ЗСУ, тому вона вважає, що він має можливість надавати їй (позивачці) матеріальну допомогу, але відмовляється це робити добровільно. А тому, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 17.05.2023р. до суду надійшла заява в якій він вказує, що не може бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з проходженням військової служби в лавах ЗСУ, а тому просить проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та стягнення із [PERSON] на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. При цьому, пояснив, що відповідачу відомо і він не заперечує проти того, що розмір пенсії його матері складає 2 400 грн. і, відповідно, остання потребує матеріальної допомоги з його боку, оскільки інших дітей, які могли б їй надавати таку допомогу, вона не має. Також, пояснив, що відповідач не має фізичної можливості робити перекази грошових коштів на утримання своєї матері, оскільки проходить службу в лавах ЗСУ і не завжди має таку можливість. Тому, відповідач не заперечує, щоб аліменти на утримання матері були з нього стягнуті в судовому порядку. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини п`ятої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом з цим, як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином позивачки [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 29.08.1980 року Придніпровським відділом РАЦС м. Черкаси, актовий запис про народження запис № 1299. Крім того, зазначена обставина не заперечувалася і сторонами в судовому засіданні. Як вбачається із пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 17.08.2011 року, [PERSON] є пенсіонером за віком. Стаття 51 Конституції України визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсію, розмір якої є недостатній для проживання, оскільки остання має сплачувати комунальні послуги за утримання житла, в якому вона зареєстрована і проживає. Вказана обставина визнана відповідачем, в особі його представника - адвоката Кирмана О.Д., в судовому засіданні, тому, в силу ст. 82 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо її достовірності та добровільності її визнання. В свою чергу, відповідач [PERSON] є працездатною особою та отримує доходи, а відтак, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї матері у вигляді аліментів. Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При розгляді даної справи судом враховано, що відповідач є здоровою та працездатною людиною та має стабільні доходи. Також, суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 18.11.2020 у справі №757/52096/18, згідно якої обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.10.2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19. Відтак, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що позивачка є пенсіонером за віком, має лише єдиний дохід - пенсію, яка, виходячи з її (позивачки) стану здоров`я та умов проживання, не може належним чином задовольнити її життєві потреби, відтак, остання має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, та, будучи працездатним, отримує дохід, має можливість надавати позивачці, а також, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на утримання своєї непрацездатної матері - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів щомісячно, починаючи з 10.04.2023 року (з дати подачі позову) та продовжувати довічно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. Положеннями частини 6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі даної позовної заяви, його, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в сумі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved