Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

До суду звернулась гр. [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтовуючи його тим, що її колишній чоловік [PERSON] систематично вчиняє психологічне насильство відносно неї, що виражається в скоєнні сварок, під час яких кривдник висловлюється образливими словами, погрозами, і це негативно впливає на психічний та фізичний стан заявника. Кривдник на зауваження про припинення протиправних дій з боку заявника та працівників правоохоронних органів не реагує. Просила суд постановити рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] . В судовому засіданні заявник та ї представник заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, також надав пояснення в письмовому вигляді. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 26.10.2022р., що підтверджується рішенням Полтавського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу . Як встановлено, що на даний час заявник, турбуючись за своє життя, вимушена переховуватися від колишнього чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним, так як він її постійно переслідує та тероризує. Відповідно до ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3.6.8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 24 та п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2,3,4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Як вбачається із заяви, з часу розірвання шлюбу заявниця разом з малолітнім сином вдвох проживали в придбаній спільно житловій квартирі, а чоловік - [PERSON] виїхав з квартири до будинку своєї матері за адресою : [ADDRESS] . Погрози та фактично примусове виселення заявниці з дитиною зі спільної квартири зі сторони [PERSON] почалось після ініціювання заявниці позову про поділ майна подружжя. Із пояснень заявниці, встановлено, що колишній чоловік почав тероризувати колишню дружину з дитиною, намагаючись змусити піти на його умови. Коли він зрозумів, що заявниця не бажає йти на його завідомо не справедливі пропозиції, він змінив замки на квартирі та поставив її на сигналізацію, тим самим створивши умови при яких спокійне життя з дитиною в квартирі стало неможливим. На сьогоднішній день заявниця разом з 10-річним сином живе у знайомих, у квартирі залишились багато її особистих речей, до який немає доступу. Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 15.05.2023р., скаргу [PERSON] , задоволено та зобов`язано уповноважену особу ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України за заявою [PERSON] від 02.05.2023р. про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно висновку ЛКК № 239 від 09.05.2023р., гр. [PERSON] встановлено діагноз, короткочасна гостра реакція на стрес. За таких обставин, суд приходить до висновку, що гр. [PERSON] вчиняє дії спрямовані на психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини - [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, то в цій частині слід відмовити, так як її пред`явлення має ознаки позовного характеру та не може бути предметом розгляду у справі даної категорії. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial