Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини по причині постійних сварок та непорозумінь, на даний час проживають окремо, тому подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливе, а також те, що відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 24.04.2023р. за даною справою відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи проводиться без участі сторін. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28.11.2007 зареєстрували шлюб у Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 2282. Від вказаного шлюбу народились спільні діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 21.03.2008р.; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 30.04.2014. Як встановлено, спільне життя у подружжя не склалося, сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині непорозумінь на побутовому грунті. Сторони проживають окремо. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, тому враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім`ї є неможливим , позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. Також судом встановлено, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що перебувають на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного та враховуючі конкретні обставини по справі, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved