Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Адвокат Стефан Л.В., яка діє в інтересах [PERSON] , яка діє, як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] , звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Херсоні. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в м.Херсоні, що на той час було тимчасово окупованою територією України. Отримане заявником свідоцтво про смерть [PERSON] , видане окупаційною владою не має юридичної сили та не відповідає вимогам чинного законодавства. Заявник, в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] , позбавлений можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію факту смерті батька [PERSON] , оскільки документи на підтвердження цих обставин видані на тимчасово окупованій території, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. В судове засідання заявник, в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] не з`явилась, надали свої повноваження представнику, яка подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відділу Малиновського районного у м.Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), як заінтересована особа, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява адвоката Стефан Л.В., яка діє в інтересах [PERSON] , яка діє, як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів заяви встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.02.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області та повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Дарницьким районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №382 від 14.09.2022 року та довідки про причину смерті №382 [PERSON] помер [INFO] у віці 37 років у м.Херсоні. Заявником надано свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , видане на тимчасово окупованій території України 14.09.2022 року Сімферопольським районним відділом РАЦС №2 Департамента РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, реквізити якого не відповідають вимогам чинного законодавстава України. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Згідно Указу Президента №64/2022, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, від 2 5.04.2022 року №75 Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасові окупації оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупованою територією на момент смерті [PERSON] .. Згідно роз`яснень наданих в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, а саме, встановлення факту смерті батька має для заявника, в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] , юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме свідоцтва про смерть [PERSON] , згідно вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява адвоката Стефан Л.В., яка діє в інтересах [PERSON] , яка діє, як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] , про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню і є підставою для видачі свідоцтва про смерть. На підставі викладеного,

Outcome: approved