Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягувати щомісячно з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини із всіх видів заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 09.10.2010 року. Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 23.10.2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Посилаючись на те, що з грудня 2019 року по теперішній час відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить стягнути з неї аліменти. В свою чергу, від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Багно Л.Ф. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі частини із всіх видів заробітної плати на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення донькою повноліття задовольнити частково та призначити сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до повноліття у розмірі 1500 грн щомісячно. Відзив обґрунтовує тим, що вимога позивача про стягнення з відповідачки частини із всіх видів заробітної плати не враховує її реальне матеріальне становище та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. З 24.02.2022 року і по цей час на території України триває воєнний стан. Відповідачка наразі не працює та займається пошуком роботи, відтак її матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач. Зі слів позивача, а також інформації з державних реєстрів встановлено, що він добре заробляє і має можливість утримувати доньку. Так, під час розгляду справи позивачем були придбані шляхом купівлі-продажу житлові квартири в м. Одесі, що доводить його фінансову спроможність. Водночас, відповідачка має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , а також допомагає своїм непрацездатним батькам [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є необґрунтованим, а вимога про стягнення з відповідачки на користь позивача частини із всіх видів заробітної плати не підтверджена належними та допустимими доказами, та суперечить нормам чинного законодавства. При цьому відповідачка не відмовляється від утримання доньки, однак має можливість сплачувати суму аліментів у розмірі 1500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але у відзиві на позовну заяву її представник Багно Л.Ф. просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 23.10.2018 року їх шлюб було розірвано (а.с.6-7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем в [ADDRESS] , та знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання №165 від 22.11.2022 року (а.с.4). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачка має змогу сплачувати аліменти на його користь на утримання малолітньої доньки у розмірі частини із всіх видів заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, оскільки вона працює продавцем в магазині і щомісяця отримує заробітну плату, аліменти нікому не платить, непрацездатних батьків не має, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться. В свою чергу, він наразі не має змоги самостійно і повноцінно матеріально забезпечити малолітню дитину. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідачки у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідачка станом на теперішний час не працює, займається пошуком роботи, на утриманні має доньку [PERSON] , [INFO] , а також допомагає своїм непрацездатним батькам [PERSON] та [PERSON] . Водночас, відповідач добре заробляє та купує нерухомість. На підтвердження своїх доводів представник відповідачки надала наступні докази: -свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , в якому її батьками записаний [PERSON] та [PERSON] ; -пенсійне посвідчення серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] ; -довідку форми ОК-5, яка містить відомості про суми заробітку застрахованої особи [PERSON] за 2008, 2011-2014, 2016-2022 рр. для нарахування пенсії; -свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] ; -інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №331527185 від 08.05.2023 року, з якої вбачається, що у 2021 та 2023 роках позивач придбав дві квартири, а також має у власності дві земельні ділянки, які здає в оренду. Відповідно до положень п. 1 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а п. 2 вказаної статті передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема, на одну дитину в розмірі чверті заробітку (доходу) платника аліментів у безспірному порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частини із всіх видів заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка, заперечуючи проти стягнення з неї на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів у зазначеному позивачем розмірі вказує, що з урахуванням її щомісячного сукупного доходу, вона має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн щомісяця. Як встановлено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідачка має працездатний вік, відомостей про незадовільний стан її здоров`я суду не надано. Відповідачка являється матір`ю двох малолітніх дітей та в силу закону зобов`язана їх утримувати та забезпечувати їм належний рівень життя. Доводи представника відповідачки про те, що на утриманні відповідачки знаходиться малолітня донька [PERSON] , [INFO] , а також про те, що відповідачка надає допомогу своїм непрацездатним батькам [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки відповідні докази, які підтверджують вказані обставини, суду не надано. Натомість в матеріалах справи містяться відомості про доходи відповідачки, що свідчить про те, що вона здатна сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, який до того ж не перевищує встановлений законом розмір. Докази, надані представником відповідача про купівлю позивачем нерухомості є неспроможними, оскільки жодним чином не звільняють відповідачку від обов`язку утримувати свою малолітню дитину. Чинним законодавством визначено, що у безспірному порядку на утримання однієї дитини розмір аліментів повинен становити не менше частини заробітку (доходу) платника аліментів, а відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить виключно тому з батьків, разом з яким проживає дитина, а тому враховуючи те, що позивачем обрано спосіб стягнення аліментів саме у частці від доходу платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини саме у частці, розмір якої становить з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Отримувати мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Таким чином суд дійшов висновку, що встановлений судом розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини. Окрім того, з урахуванням загальновідомих обставин про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку встановлений судом розмір аліментів є справедливим. При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов малолітній дитині. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язку щодо її утримання, а тому суд, з урахуванням віку та потреб дитини, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідачки на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини захистить права дитини. Відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved