Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

24.06.2021 [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя - автомобіля марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 190220,28 грн.; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] ; впорядку поділу спільного сумісного майна подружжя - автомобіля марки ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 64621,83 грн; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 133111,87 грн. в якості компенсації 1/2 грошових коштів, набутих за час шлюбу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 30.04.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.04.2021. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утримані. Під час шлюбу сторонами було набуте наступне майно. Автомобіль марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , право власності на який зареєстроване за відповідачем; автомобіль марки ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який був відчужений відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №6049/21/013076 від 19.03.2021 та заробітна плата відповідача за останній рейс за період з початку січня 2021 року по середину березня 2021 року, яка містяться на рахунках відповідача в банківських установах та є спільним сумісним майном подружжя. Зазначила, що згідно веб-порталу AUTO.RIA середньоринкова вартість автомобіля марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2013 року випуску, становить 13933,00 доларів США, що еквівалентно 380440,56 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2021. Автомобіль зареєстрований за відповідачем та перебуває у його користуванні, є неподільною річчю, позивачкою, як іншим з подружжя, не використовується і підлягає поділу між сторонами шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки вартості належної їй частці у спільному майні подружжя, а саме 190220,28 грн.Автомобіль марки ЗАЗ LANOS, 2013 року випускубув придбаний 08.01.2015 року. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач відчужив автомобіль без згоди позивачки. Згідно веб-порталу AUTO.RIA середньоринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ модель LANOS, 2013 року випуску, становить 4733,33 доларів США, що еквівалентно 129243,66 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2021. Враховуючи, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без згоди іншого з подружжя, позивачка має право на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, а саме 64621,83 грн. Також зазначила, що відповідач за професією є досвідченим моряком, працевлаштовується на суднах іноземних компаній за контрактом на посаді капітана. З початку січня 2021 року по середину березня 2021 року відповідач перебував у закордонному рейсі, будучи працевлаштованим за трудовим договором моряка, в той час коли сторони по справі перебували у шлюбі. Як відомо позивачці, заробітна плата відповідача складає близько 3900 доларів США щомісячно, крім того відповідач працевлаштувався в ТОВ «ДДСГ УКРАЇНА ШИППІНГ». Отже, за останній рейс відповідач заробив близько 9750 доларів США, що еквівалентно 266223,75 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2021. Вказані грошові кошти відповідач не витратив в інтересах сім`ї, так як отримував грошові кошти на власний рахунок перебуваючи на роботі в морі, доступ до рахунку дружині не надав. Розпорядився грошовими коштами за власним рішенням, незважаючи, що на них як на зарплату відповідача поширюється статус спільного сумісного майна подружжя. Враховуючи викладене позивачка має право на отримання 1/2 частини заробітної плати відповідача, а саме 133111,87 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 справа надійшла в провадження судді Павлик І.А. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А. від 17.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову на накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] ( [INFO] , РНКОПП [NUMBER] ). 16.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів відносно вартості автомобіля TOYOTA COROLLA, 2008 року випуску, адже роздруківка з веб-прталу AUTO.RIA не є належним доказом для підтвердження ціни саме даного автомобілю. Судовим експертом Пастира Ю.І. на його замовлення було складено висновок щодо визначення вартості даного автомобілю. Ринкова вартість даного автомобіля, зазначена у висновку складає 204308,76 гривень. Таким чином розмір 1/2 частини автомобілю складає 102154,38 грн. Вказану грошову суму він погоджується відшкодувати позивачці, однак вона не погоджується отримувати дані кошти. Щодо вимог про стягнення грошової компенсації за автомобіль ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, також зазначив, що вказаний автомобіль було продано за 48000,00 гривень. Він також згоден відшкодувати 1/2 частку вартості даного автомобіля, яка складає 24000,00 грн, однак позивачка також відмовляється в добровільному порядку вирішувати дане питання по суті. Крім цього, зазначив, що 27.11.2020 відповідачка разом з їхнім спільним сином заволоділи грошовими заощадженнями у розмірі 85000,00 доларів США. З цього приводу він звертався до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції, однак йому було рекомендовано звернутися до суду. Дані обставини підтверджують факт припинення шлюбних відносин та окреме проживання з відповідачкою з 28.11.2020. Щодо вимог позивачки про стягнення його заробітної плати в період з січня по березень 2021 року зазначив, що з даними вимогами категорично не погоджується, вважає їх незаконними, безпідставними та необґрунтованими. 05.03.2021 позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу, яку позивачка підписала власноручно. У тексті позовної заяви позивачка зазначила, що вони не підтримують фактичні подружні стосунки з липня 2018 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка визнає той факт, що на протязі часу з січня 2021 року по березень 2021 року вони не проживали разом, не вели спільне господарство та не підтримували фактичні шлюбні стосунки, її позовні вимоги не можуть бути задоволені судом (а.с. 100 - 104). 16.09.2021 до суду від відповідача надійшла заява про проведення процедури врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року заяву [PERSON] про проведення процедури врегулювання спору за участю судді у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено. Провадження у справі №522/11839/21 зупинено до припинення процедури врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2021 року врегулювання спору за участі судді у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя припинено. Провадження у справі поновлено. Передано справу № 522/11839/21 на розгляд іншому судді в порядку ст. 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. від 22 листопада 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року визначено проводити розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Чумаченка С.О. про відкладення підготовчого засідання - відмовлено. Закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 04 серпня 2022 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача - [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог у цивільній справі №522/11839/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивачка та її представник у судове засідання призначене на 24.04.2023 не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. 19.04.2023 на електронну пошту суду від імені представника позивачки адвоката Ніц А.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони позивача. Заява підписана ЕЦП заявника. Відповідач та його представник у судове засідання призначене на 24.04.2023 не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. 24.04.2023 на адресу суду від імені представника відповідача адвоката Байрактар О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 02 червня 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 квітня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] (а.с. 29). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 19 липня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 23 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 32, 33). Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.04.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 148 - 149). Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2021 рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.04.2021 змінено. Виключено із абз. 7 мотивувальної частини рішення посилання на те, що майнового спору між сторонами немає (а.с. 150 - 153). Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Згідно з ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 30 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Згідно з п. 19 та п. 22 Постанови, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 15.06.2021 № 31/866аз, зокрема зазначено, що 15.01.2015 за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] перереєстрований на [PERSON] (ТСЦ 5144) договір купівлі-продажу № 6049/21/013076 від 19.03.2021. Власником автомобілю марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2008 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] з 12.10.2013 та станом на 11.06.2021 є [PERSON] (а.с. 37 - 38). Отже, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано два автомобіля: TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] та ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідачем в ході розгляду справи не заперечувався режим спільного майна стосовно вказаних автомобілей, тому з огляду на викладене, позивачка набуває право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя. Автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] перебуває у користуванні відповідача. Позивачка, як на підставу визначення вартості вказаного автомобіля, посилалася на відомості веб-порталу AUTO.RIA , відповідно до яких середньоринкова вартість автомобіля марки «TOYOTA», модель «COROLLA» 2013 року випуску, становить 13933,00 доларів США, що еквівалентно 380440,56 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2021. Однак, суд не приймає вказані роздруківки веб-порталу AUTO.RIA, як належний доказ вартості спірного майна, оскільки вони не свідчить про дійсну вартість спірного автомобіля. Відповідачем на підтвердження вартості спірного автомобіля надано висновок експерта № 301/21 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] від 02.09.2021, відповідно до якого, ринкова вартість колісного транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] станом на дату проведення оцінки (дату огляду) визначається рівною 204308,76 грн. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація в розмірі 102154,38 грн. в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля TOYOTA COROLLA, державний номер [NUMBER] , що є спільною сумісною власністю подружжя та за [PERSON] слід визнати право особистої приватної власності на вказаний автомобіль. 15.09.2021 на адресу суду з Територіального сервісного центру МВС № 5144 надійшли документи, на підстав яких [PERSON] відчужив транспортний засіб АЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , а саме копії наступних документів: - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; - акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6049/21/013076 від 19.03.2021, відповідно до якого зазначено відсоток зносу автомобіля ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] - 50%; сума продажу - 48000,00 грн.; - договір комісії № 6049/21/013076 від 19.03.2021 між ТОВ «СІГНАЛ-АВТО» (Комісіонер) та [PERSON] (Комітент), відповідно до якого Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] за ціною не нижче узгодженої Сторонами, а саме 48000 грн.; - договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6049/21/013076 від 19.03.2021 ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] між ТОВ «СІГНАЛ-АВТО» та [PERSON] , відповідно до п. 3.1 якого за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 48000 грн.; - акт огляду реалізованого транспортного засобу № 6049/21/013076 від 19.03.2021 на підставі договору купівлі-продажу № 6049/21/013076 від 19.03.2021; - заява [PERSON] № 290586084 від 19.03.2021 начальнику ТСЦ 5144 щодо проведення перереєстрації транспортного засобу ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] на нового власника (а.с. 90 - 96). У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби. Установлено, що відповідач у період перебування у шлюбі з позивачкою відчужив спільне сумісне рухоме майно подружжя - автомобіль ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , без згоди своєї дружини, оскільки зворотного матеріали справи не містять і відповідач цього не спростовував. Таким чином, позивачка має право на компенсацію вартості частки вказаного автомобіля. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), та від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 (провадження № 61-20774св19). На підтвердження вартості автомобіля ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] позивачка також посилається на відомості веб-порталу AUTO.RIA, відповідно до яких середньоринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ модель LANOS, 2013 року випуску, становить 4733,33 доларів США, що еквівалентно 129243,66 грн. за курсом НБУ станом на 23.06.2021. Однак, суд не приймає вказані роздруківки веб-порталу AUTO.RIA як належний доказ вартості спірного майна, оскільки вони не свідчать про дійсну вартість спірного автомобіля. Така вартість мала бути визначена допустимим, належним доказом, а саме експертним шляхом. Враховуючи, що експертного висновку позивачем не надано та відповідне клопотання стороною позивача не заявлялося, суд вважає за можливе визначити розміркомпенсації вартості частки вказаного автомобіля виходячи з суми визначеної на момент його продажу у розмірі 48000 грн. Оскільки автомобіль ЗАЗ LANOS, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] було продано за 48000 грн. з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1/2 частку вартості даного автомобіля, яка складає 24000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Позивачка також просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 133111,87 грн. в якості компенсації 1/2 грошових коштів, набутих за час шлюбу за період з січня по березень 2021 року. В обґрунтування вказаної суми зазначає, що відповідач працевлаштувався до компанії ТОВ «ДДСГ УКРАЇНА ШИППІНГ» та отримував заробітну плату близько 3900 доларів США щомісячно. Разом з тим, відповідно до листа ТОВ «ДДСГ УКРАЇНА ШИППІНГ» № 02/09 від 10.09.2021 ТОВ «ДДСГ УКРАЇНА ШИППІНГ» за період з 26.03.2013 по 01.09.2021 не укладало з [PERSON] жодних договорів (контрактів), трудових договорів моряка, тощо. Товариство не мало [PERSON] в якості співробітника, не нараховувало заробітну плату та інші виплати (а.с. 98). Відповідно до листа ПАТ «МТБ Банк» від 28.08.2021 [PERSON] не є клієнтом ПАТ «МТБ Банк» (а.с. 66). Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 03.09.2021 у банку відсутні відкриті рахунки на ім`я [PERSON] (а.с. 88). Крім того, як вбачається з копії позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка надійшла на адресу Приморського районного суду м.Одеси 05.03.2021, позивачкою у позовній заяві зазначено, що вони з відповідачем не підтримують фактичні подружні стосунки з липня 2018 року (а.с. 107 - 108). 01.04.2021 [PERSON] звернувся з заявою до відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції, з якої зокрема вбачається, що з 27.11.2020 року сторони припинили спільне проживання (а.с. 109). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 133111,87 грн. в якості компенсації 1/2 грошових коштів, набутих за час шлюбу задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1715,54 гривень.

Outcome: partial