Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . На підставі рішення суду від 23 грудня 2019 року, малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - були влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей м. Слов`янськ Донецької області», а згодом на підставі розпорядження голови Слов`янської РДА їх влаштовано до родини батьків-вихователів, в якій проживають та виховуються по теперішній час. Мати дітей протягом тривалого часу неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по відношенню до них: зловживали спиртними напоями, мешкала з різними чоловіками за різними адресами, не створювала належним умов для проживання дітей. Під час проживання в м. Слов`янську родина відповідачів перебувала на соціальному обслуговуванні в Слов`янському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, але робота з родиною позитивного результату не мала, внаслідок чого діти потрапили до Центру соціально-психологічної реабілітації для дітей м. Слов`янськ Донецької області, та в подальшому влаштовані до родини батьків-вихователів. [PERSON] жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилася їх життям, взагалі ніякої участі у вихованні та у матеріальному забезпеченні своїх дітей не приймала, хоча мала таку можливість, їй було відомо про місце перебування її дітей, свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] батько малолітнього [PERSON] на території Черкаської селищної ради фактично не проживає, жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її життям взагалі, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Тому, просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі єдиної частки від заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі єдиної частки від заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (актовий запис від 12 квітня 2012 № 18, зроблений виконкомом Черкаської селищної ради у Слов`янському районі Донецької області), громадянка України [PERSON] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України № 00024227147 від 12 жовтня 2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис від 06 березня 2015 року № 15, зроблений виконкомом Черкаської селищної ради у Слов`янському районі Донецької області), громадянка України [PERSON] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . За текстом витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька згідно з частиною першою статті 135 Сімейного Кодексу України № 00024227120 від 12 жовтня 2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як видно зі Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11 жовтня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідач [PERSON] та [PERSON] є батька малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. За розпорядженням голови Слов`янської РДА «Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] » № 334/3-20 від 26 листопада 2020 року малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] влаштовано до родини батьків-вихователів, в якій проживають та виховуються по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації № 01-10/134 від 30 листопада 2022 року, [PERSON] та [PERSON] свідомо, протягом останніх двох років, участі у житті, вихованні та утриманні своїх малолітніх дітей не приймають, влаштовують власне особисте життя. Внаслідок їх недбалого відношення до своїх дітей, малолітні діти вилучені з родини та опинилися в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей м. Слов`янськ Донецької області» та в подальшому влаштовані до дитячого будинку сімейного типу, функціонуючого на території Черкаської селищної ради. За весь час їх перебування в центрі, проживання в родині батьків-вихователів, ні мати, ні батько жодного разу не відвідували своїх дітей, не спілкувалися з ними, свідомо самоусунулися від виконання батьківських прав, їх життям та долею взагалі не переймаються. На підставі викладеного, Черкаська селищна військова адміністрація вважає за доцільне позбавлення матері [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні її дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, не дбали належним чином про дітей, не забезпечували належного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не дбали про фізичний та розумовий розвиток дітей. За викладених обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав позивача по відношенню до її малолітніх дітей та вважає за належне їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача, аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 29.11.2021 року. Відповідно до ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved