Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів, призначених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2018 р. по справі №338/1404/18, на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою їхні спільні сини [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з матір`ю. Незважаючи на те, що він в добровільному порядку надавав кошти на утримання дітей, [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2018 року її позов задоволено, ухвалено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробiтку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповiдного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшим сином повноліття. Відповідачка звернула вказане рішення до примусового виконання, 07 лютого 2019 року державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58298016. Водночас з часу ухвалення рішення суду від 27 грудня 2018 року змінився його сімейний стан та інші обставини, які мають істотне значення і впливають на розмір аліментів, зокрема, його матеріальний стан, свідченням чого є величина витрат на своє утримання та утримання членів його сім`ї. Так, 23 серпня 2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . На даний час і малолітні дочки, і дружина [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, знаходяться на його утриманні. Також він оплачує комунальні послуги за квартиру на [ADDRESS] , в якій вони проживають, що в середньому становить 3500 грн в місяць. Позивач вказує, що він є пенсіонером МВС України за вислугою років та отримує пенсійне забезпечення. Сума його пенсії з врахуванням 1/3 утримань, передбачених на сплату аліментів, за шість місяців (за період з 02 січня 2023 року до 31 березня 2023 року) склала 45958,74 грн. Сплачені ним аліменти за цей період - 33345,81 грн. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», і відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.02.2022 року №32 позивача було призвано на військову службу по мобілізації під час воєнного стану на особливий період, де позивач проходив військову службу на посаді заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи, де отримував доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця. В подальшому, постановою державного виконавця від 26.05.2022 у ВП №58298016 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи позивача [PERSON] у військовій частині [NUMBER] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника починаючи з 01.06.2022 року, одночасно проведено нарахування та стягнення заборгованості з моменту мобілізації та/або укладення контракту на проходження військової служби [PERSON] у розмірі 16,67% щомісячно. З кінця грудня 2022 року, оскільки наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України від 13.12.2022 №129 позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вважає, що з огляду на вищевикладені обставини, його матеріальне становище значно погіршилося, стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на вимоги ст. 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, просить змiнити спосіб стягнення та розмір аліментів з 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення старшим сином повноліття. Вважає, що вказане жодним чином не погіршує матеріальне становище дітей та стягувачки аліментів, тому просить позов задовольнити. 08.05.2023р. представником відповідачка [PERSON] подано відзив, в якому він просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зауважує, що зі змісту ст. 181, 192 Сімейного кодексу України можна зробити висновок, що з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів може звернутись тільки одержувач аліментів, тобто в даному випадку вона ( [PERSON] ). Вважає, що [PERSON] як платнику аліментів законодавством не надано права на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду. Водночас із позовною заявою про зміну розміру аліментів може звернутись як платник аліментів, так і їх отримувач. Вказує, що позивач є пенсіонером МВС України за вислугою років та отримує пенсійне забезпечення. Розмір пенсії [PERSON] за період з січня 2023 року до березня 2023 року склав 45958,74 грн. Крім того, позивач займається адвокатською діяльністю за що також отримує винагороду. Щодо посилання позивача на те, що в нього є ще двоє дітей від іншого шлюбу, то відповідач, вважає, що зміна сімейного стану позивача - народження двох дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд в своїй постанові від 28.05.2021 р. у справі №715/2073/20. Крім того батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічну позицію займає і Верховний Суд в своїй постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19. Також відповідач вказує на те, що син позивача та відповідачки [PERSON] постійно хворіє. Так згідно виписного епікризу від 21.01.2021 р. №81 [PERSON] хворіє на цукровий діабет 1 типу. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №10599/22 [PERSON] проходив лікування з 01.11.2022 р. по 08.11.2022 р., діагноз «цукровий діабет, середня тяжкість. Згідно медичного висновку №2/178 від 25.01.2021 р. [PERSON] є дитиною інвалідом. Крім того в обох синів позивача [PERSON] та [PERSON] погіршився зір та відповідачу довелося придбати їм окуляри, витрати на які склали 7 465 гри., доказом чого є замовлення №12804 та №42806 від 29.03.2023 р. Вважає, що з часу присудження аліментів матеріальний стан [PERSON] не погіршився, а тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. 30.05.2023р. позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що заперечення відповідачки, викладені у відзивi, є безпідставними. Так, враховуючи зміст ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального стану батька може бути підставою для заявлення ним вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментiв за наявності доведених в судовому порядку підстав. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17. Стверджує, що про наявність пiдстав для задоволення його позовних вимог про зміну способу та зменшення розміру аліментів свідчать ряд доказiв та iнших обставин, які мають значення для вирiшення справи, в тому числi, змiна його сімейного стану, звільнення з військової служби, в період проходження якої він отримував заробітну плату, як військвослужбовець, та iншi обставини, які мають істотне значення, та свідчать про погіршення його матеріального становища і впливають на розмiр аліментів. Зважаючи на вищевказані обставини, просить заперечення викладені у відзиві відхилити, та просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Вважає, що з часу присудження аліментів доходи матеріальне стан позивача не погіршився, тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). З 28 квітня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2017 року, що набрало законної сили 17 листопада 2017 року, розірвано (а.с. 15). Неповнолітні сини [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 28 січня 2019 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнення аліментів ухвалено розпочати з 15 листопада 2018 року (а.с.16). Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 07 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження №58298016 з примусового виконання зазначеного вище рішення суду про стягнення аліментів (а.с. 17). 11 лютого 2019 року та 26 травня 2022 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у вказаному вище виконавчому провадженні винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 18-20). 23 серпня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 21). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , 09 липня 2021 року - дочка [PERSON] (а.с. 22,23). [PERSON] разом із дружиною [PERSON] , їхніми спільними малолітніми дітьми та сином дружини [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (довідка № 4692 від 25 березня 2023 року) (а.с. 25). Згідно з наказом (розпорядженням) №11-к про надання відпустки, заступнику директора Департаменту з продажів по Івано-Франківській області ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." Винник І. І. з 22 січня 2020 року до 21 січня 2023 року надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.24). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 25 лютого 2022 року №32 [PERSON] призвано на військову службу по мобілізації в особливий період, зараховано до списків особового складу В/Ч [NUMBER] та призначено на посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи (а.с. 36). Відповідно до наказу начальника Івано-Франківського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 10 серпня 2022 року №148, позивача призначено на посаду заступника начальника штабу Івано-Франківського зонального відділу Військової служби правопорядку (а.с. 37). Відповідно до наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України від 13.12.2022 №129, позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 38). 26 травня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС у м. Івано-Франківську винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою стягнення за виконавчим листом №338/1404/18 звернуто на доходи [PERSON] , які він отримує у В/Ч [NUMBER] (а.с. 20). [PERSON] отримує пенсію за вислугу років як пенсіонер МВС України, розмір якої згідно з довідкою про доходи №7266552570729213 за період з 01 січня 2023 року до 30 березня 2023 року склав 33345,81 грн (а.с. 26). Відповідно до довідки про доходи №7266552570729213 Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2023р. до 31.03.2023р. пенсія за вислугу років складає 33345,81 гривень, з якої вже відраховано стягнуті аліменти (а.с. 26). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, сформованого 26 вересня 2018 року, [PERSON] 12 серпня 2016 року видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001090, він здійснює індивідуальну адвокатську діяльність (а. с. 43). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. У частині першій статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17 (провадження № 61-1261св17). Однак, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що зміна сімейного стану [PERSON] - народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Щодо посилань позивача на те, що він добровільно надавав і надає відповідачці додаткові кошти на утримання дітей, дарує їм дарунки, купляє одяг, взуття, ґаджети, поповнює рахунки мобільних телефонів, тощо, то це є правом, а не визначеним обов`язком позивача й вказані обставини також не є підставою для зменшення розміру аліментів чи зміни способу їх стягнення. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення та розміру аліментів, позивач вказує, що з часу ухвалення рішення від 27 грудня 2018 року в справі № 338/1404/18 змінився його сімейний стан (він вдруге одружився та в цьому шлюбі народилось двоє дітей), а також зазначає, що змінився його матеріальний стан, оскільки він звільнився із військової служби та припинив отримувати заробітну плату, як військовослужбовець. Разом з тим, оцінюючи надані докази та обставини справи, враховуючи обраний відповідачем з якою проживають діти спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку та від доходу, вступ на військову службу чи звільнення з військової служби та відповідні проведення виплат військовосліжбовцю, чи їх припинення, не є суттєвою зміною майнового стану позивача, з урахуванням отримання ним пенсії МВС за вислугу років та здійснення адвокатської діяльності. Доказів відсутності здійснення адвокатської діяльності суду не надано. Крім того, при вступі на військову службу, питання про збільшення розміру аліментів не виникало, 1/3 частку від заробітку (доходу) позивач сплачував до вступу на військову службу та під час військової служби, тому лише факт звільнення з військової служби не може бути підставою перегляду способу та розміру аліментів, що стягуються з позивача протягом тривалого часу у частці від доходу. Сума стягнених аліментів на місяць складає 5357,63 гривень, відповідно до розрахунку зі сплати аліментів (а.с.27). В той час, як позивач звертається з позовними вимогами про зіміну розміру аліментів в сумі 4000 гривень на кожну дитину, що складає 8000 гривень на місяць і значно перевищує суму аліментів, що фактичного стягуються на час розгляду справи в суді. Такі вимоги є суперечливими та необгрунтованими з огляду на не подання позивачем декларації самозяйнятої особи, яку він вправі подати, протягом дії військового стану на підтвердження свого доходу та його розміру. Судом вже надавалась оцінка зміні майнового та сімейного стану позивача відповідно до рішення Богородчанського районного суду від 02.11.2022р. №338/299/22, яке набрало законної сили та переоцінці не підлягає. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення та розміру аліментів відсутні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати у справі слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, ст. 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed