Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до суду з позовом до малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС», в якому просить: стягнути з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС» на користь [PERSON] 3% річних за період з 03 липня 2020 року по 19 грудня 2021 року у розмірі 14210 грн, інфляційні витрати за період з 03 липня 2020 року по 30 серпня 2021 року у розмірі 40644 грн 48 коп. 22.07.2022 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить: стягнути з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС» на користь [PERSON] \~ 3% річних за період з 03 липня 2020 року по 25 червня 2022 року у розмірі 19213 грн 00 коп., інфляційні витрати за період з 03 липня 2020 року по 25 червня 2022 року у розмірі 93717 грн 06 коп. 22.03.2023 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить: стягнути з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС» на користь [PERSON] \~ 3% річних за період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року у розмірі 25626 грн 00 коп., інфляційні витрати за період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року у розмірі 137130 грн 28 коп. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2019 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив вирок у справі № 495/2071/16-к провадження №1-кп/523/105/19, яким визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3\~ст.276 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. На підставі ч.5\~ст.72 КК України\~зараховано [PERSON] в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 17 жовтня 2015 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, строк відбуття покарання [PERSON] постановлено рахувати з 17 жовтня 2015 року, до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Крім того, у вищевказаному вироку вирішено питання щодо цивільних позовів учасників справи, зокрема про задоволення цивільного позову\~\~ [PERSON] частково, а саме: стягнуто з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС»,код ЄДРПОУ30209844, на користь\~\~ [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. Позивач \~та деякі потерпілі та цивільні позивачі не погодилась з вироком Суворовського районного суду м. Одеса по справі 495/2071/16-квід 18.10.2019 року, у зв`язку з чим звернулися до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. Так ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року у справі № 495/2071/16к провадження №11-кп/813/1134/20 апеляційну скаргу потерпілої\~\~ [PERSON] задоволено частково. Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року відносно [PERSON] \~\~- скасовано в частині призначеного йому покарання,\~ухвалено і цій частині новий вирок, яким [PERSON] \~призначено покарання за ч.3ст.276КК України\~у виді 10 (десяти)років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Водночас згідно ухвали Одеського апеляційного суду у справі№ 495/2071/16-к провадження №11-кп/813/1134/20 від 03 липня 2020 року апеляційні скарги скаржників в частині вирішення щодо цивільних позовів залишено без задоволення. В серпні 2020 року позивач отримала в Суворовському районному суді м. Одеса виконавчий лист у справі 495/2071/16-к та звернулася до приватного виконавця виконавчого округа Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича з заявою про відкриття виконавчого провадження для звернення вказаного рішення суду до виконання. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округа Одеської області Качурки В.В. від 18.08.2020 року відкрито виконавче провадження №62845869 щодо стягнення з відповідача на користь позивач на відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 250 000 грн. Станом на 21 лютого 2023 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року по справі №495/2071/16-к не виконано, грошові кошти в примусовому порядку на користь позивача не стягнуті, у зв`язку з чим згідно розрахунку позивача розмір 3% річних у період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року складає 25626 грн 00 коп., розмір індексу інфляції у період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року складає 137 130 грн 28 коп., період прострочення грошового зобов`язання становить 963 дні. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач знав про грошове зобов`язання щодо стягнення з нього на користь позивача грошової суми у розмірі 250000 грн, проте у добровільному порядку не здійснив її погашення позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся. Відповідно до частини першої та другої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою\~статті 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, не прибув на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не повідомив; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Вивчивши письмовіматеріали справи,суд приходитьдо висновку,що позовнівимоги підлягаютьзадоволенню уповному обсязіз наступнихпідстав. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив вирок у справі № 495/2071/16-к провадження №1-кп/523/105/19, яким визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3\~ст.276 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. На підставі ч.5\~ст.72 КК України\~зараховано [PERSON] в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 17 жовтня 2015 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі, строк відбуття покарання [PERSON] постановлено рахувати з 17 жовтня 2015 року, до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Крім того, у вищевказаному вироку вирішено питання щодо цивільних позовів учасників справи, зокрема про задоволення цивільного позову\~\~ [PERSON] частково, а саме: стягнуто з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС»,код ЄДРПОУ30209844, на користь\~\~ [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. Позивач \~та деякі потерпілі та цивільні позивачі не погодилась з вироком Суворовського районного суду м. Одеса по справі 495/2071/16-квід 18.10.2019 року, у зв`язку з чим звернулися до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. Так ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2020 року у справі № 495/2071/16к провадження №11-кп/813/1134/20 апеляційну скаргу потерпілої\~\~ [PERSON] задоволено частково. Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року відносно [PERSON] \~\~- скасовано в частині призначеного йому покарання,\~ухвалено і цій частині новий вирок, яким [PERSON] \~призначено покарання за ч.3ст.276КК України\~у виді 10 (десяти)років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Водночас згідно ухвали Одеського апеляційного суду у справі№ 495/2071/16-к провадження №11-кп/813/1134/20 від 03 липня 2020 року апеляційні скарги скаржників в частині вирішення щодо цивільних позовів залишено без задоволення. В серпні 2020 року позивач отримала в Суворовському районному суді м. Одеса виконавчий лист у справі 495/2071/16-к та звернулася до приватного виконавця виконавчого округа Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича з заявою про відкриття виконавчого провадження для звернення вказаного рішення суду до виконання. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округа Одеської області Качурки В.В. від 18.08.2020 року відкрито виконавче провадження №62845869 щодо стягнення з відповідача на користь позивач на відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 250 000 грн. Станом на 21 лютого 2023 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року по справі №495/2071/16-к не виконано, грошові кошти в примусовому порядку на користь позивача не стягнуті, у зв`язку з чим згідно розрахунку позивача розмір 3% річних у період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року складає 25626 грн 00 коп., розмір індексу інфляції у період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року складає 137 130 грн 28 коп., період прострочення грошового зобов`язання становить 963 дні. Оцінка Суду Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України\~визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за\~статтею 3 Конституції України\~права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми\~Конституції України\~про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої\~статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати в і; боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити сум; боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення пре зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України: так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу II За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-11 Зцс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»\~визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених\~Конституцією України\~гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені\~наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палат Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10\~квітня\~2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Таким чином, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме стягнути з малого приватного підприємства «УЮТ-СЕРВІС» на користь [PERSON] \~ 3% річних за період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року у розмірі 25626 грн 00 коп., інфляційні витрати за період з 03 липня 2020 року по 21 лютого 2023 року у розмірі 137130 грн 28 коп.

Outcome: approved