Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди, заподіяної тяжким ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що з 10.08.1998 по 02.04.2000 і з 03.04.2000 по 15.07.2021 працював на підприємстві Відповідача АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» підземним прохідником на дільниці №4 шахти "Родіна" та шахті "Октябирська". Стан його здоров`я в останній час почав стрімко погіршуватись, в зв`язку з чим він вимушений був звільнитись за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. ДУ «Український НДІ проммедицини» виявив у нього 4 захворювання, які в подальшому визнав професійними, такими що буди отримані в результаті тривалої роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Остаточний діагноз був встановлений 10.01.2023р. Діагнози захворювань: 1. Радикулопатія попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів; 2. Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; 3. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня; 4. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниження слуху). На вимогу ДУ «Український НДІ проммедицини» акціонерне товариство «Кривбасзалізрудком» організувало комісію з проведення розслідування та провів разом із Фондом соціального страхування розслідування моїх професійних захворювань та склав відповідний Акт розслідування причин виникнення в нього хронічних професійних захворювань (отруєнь) за Формою П-4. Вказаною комісією встановлено та зазначено в пункті 18 Акту розслідування від 10.02.2023р., що причиною виникнення в мене професійних захворювань є те, що я, працюючи на підприємстві відповідача, підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, які перевищували гранично допустимі норми, а саме: перевищення пилу, перевищення по важкості праці, по напруженості праці. Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30кг.; періодичне перебування у незручній робочій позі 35% зміни при нормі до 25%, нахили тулуба, кількість за зміну 128, при нормі до 51-100. Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 1,0-2,6 дБ перевищував допустимий рівень та складав 77,0-78,6 дБ при ГДР - 76 дБ. Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони і перевищувала гранично\-допустиму в 1,8 рази (3,6 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ). Шум: еквівалентний рівень шуму перевищував на 25 дБА (105 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА). Після встановлення професійних захворювань та проведення їх розслідувань лікарями медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 21.03.2023р. йому було заборонено: важка фізична праця, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу, в умовах вібрації, шуму. Запропоновано для підтримання свого стану здоров`я - спостерігання у сімейного лікаря, невролога, щорічні курси реабілітації, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Висновком МСЕК від 21.03.2023 року йому первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням безстроково та третю групу інвалідності. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке порушило норми з безпеки праці та не забезпечило безпечних умов праці, йому спричинена моральна шкода. Завдана моральна шкода полягає у тому, що отримане професійне захворювання негативно впливає на життя Позивача, погіршилась його якість, тим самим, спричиняючи моральні страждання Позивачу. Позивач зазначає, що відповідач своєю бездіяльністю, заподіяв його здоров`ю тяжку шкоду, від якої він морально страждає, переживає, переносить фізичні болі та інші негативні явища, спровоковані цими захворюваннями. Від того, що його здоров`я перебуває у поганому стані, він переносить моральні переживання і фізичні страждання, які проявляються у наступному. За його тривалу роботу у відповідача він на теперішній час має хворобливий стан, який змушує часто проходити обстеження у лікарів та постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому. Крім того, усі вищевказані й інші незручності викликають у нього почуття своєї неповноцінності тому що він є тягарем, який постійно вимагає сторонньої допомоги з боку рідних та оточуючих його людей. Тому шкода відповідачем заподіяна не тільки йому, а і його сім`ї. Він тепер постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, в мене тепер порушена хода. Його турбує біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, обмеження рухів, швидка втомлюваність, біль у грудях, головний біль, зниження слуху. Йому важко виконувати хатні справи пов`язані з чоловічим втручанням. Розмір моральної шкоди Позивач оцінює в сумі 350 000 гривень 00 копійок, яку просить стягнути з Відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 127 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Представник відповідача скористався правом надання відзиву, який надійшов на адресу суду 24 травня 2022 року, в якому позовні вимоги визнав частково, надавши заяву про часткове визнання позовних вимог, в яких зазначив, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є недоведеним та значно завищеним. Вказав, що ступінь втрати професійної працездатності встановлено первинно, 3 групу інвалідності, 60% втрати професійної працездатності. З урахуванням всіх обставин настання у [PERSON] втрати професійної працездатності, загального стажу роботи на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 21 рік, відсоток стійкої втрати професійної працездатності, внаслідок професійного захворювання сума моральної шкоди, яку визнає відповідач становить 115680,00 гривень. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював у Акціонерному товаристві «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» з 10.08.1998 року по 15.07.2021 рік (21 рік 03 місяці). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.02.2023 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30кг.; періодичне перебування у незручній робочій позі 35% зміни при нормі до 25%; нахили тулуба, кількість за зміну 128, при нормі до 51-100. Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 1,0-2,6 дБ перевищував допустимий рівень та складав 77,0-78,6 дБ при ГДР - 76 дБ. Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони і перевищувала гранично\-допустиму в 1,8 рази (3,6 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ). Шум: еквівалентний рівень шуму перевищував на 25 дБА (105 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА). Враховуючи роботу [PERSON] впродовж 21 року 03 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Відповідно до Висновку МСЕК від 21.03.2023 року Позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково. Також встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання з 13.03.2023. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання нею трудових обов`язків значний період на підприємстві Відповідача, а отже наявні підстави, передбачені ст. ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3\~Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці»\~визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1\~КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди Позивачу підприємством - Відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Велика Палата Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, у своїй постанові від 05 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц (провадження №14-463 цс 18) зазначила: «Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, відсутності наявності динаміки покращення стану Позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65 %, значний період роботи (більше 21 року) у Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 280 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вищезазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Позивача згідно п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1статті 133ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2\~статті 141ЦПК України\~визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи\~статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2800,00 гривень.

Outcome: partial