Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що заявник народилась [INFO] . В її свідоцтві про народження матір`ю зазначена [PERSON] , а батько на підставі ст.. 135 СК України - [PERSON] , хоча на той час та її матір проживала разом однією сім`єю з її батьком [PERSON] , проте шлюб між ними не був зареєстрований. До дня смерті [PERSON] вони всі разом мешкали у м. Бурштин. [INFO] померла баба заявниці - [PERSON] (мати [PERSON] ). Згідно заповіту від 04.11.2021 року [PERSON] все належне їй майно заповіла заявниці - [PERSON] . Заявниця звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак нотаріусом було роз`яснено заявниці, про те що з поданих нею документів неможливо встановити родинний зв`язок із померлою бабою - [PERSON] , який би виключав необхідність проведення оцінки майна та сплати податків. Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення спадщини, без необхідності проведення оцінки спадкового майна та сплати податків, а в позасудовому порядку вона ці обставини підтвердити не може. За таких обставин просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою від 03.03.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 03.04.2023 року, витребувано з Галицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 25.04.2023 року, витребувано з Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану витяг з актового запису про народження [PERSON] . Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заявника - адвокат Свирида Г. С. у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заявлені заявником, просила їх задовольнити та пояснила що [PERSON] дійсно являється батьком її доньки [PERSON] , з яким вони з 2001 проживали однією сім`єю в м. Бурштин, вели спільне господарство аж до дня смерті [PERSON] . [PERSON] називала його батьком, а той в свою чергу називав [PERSON] донькою. [PERSON] навчалася в школі в м. Бурштин та чоловік [PERSON] приймав активну участь в навчанні їхньої спільної доньки. Між ними в сім`ї завжди були теплі відносини. Чоловік завжди піклувався про доньку, займався її вихованням. Шлюб офіційно з чоловіком не реєстрували. Представник Бурштинської міської ради в судове засідання не з`явився, відповідно письмового відзиву на заяву, просять розглядати справу у відсутності представника ради, не заперечують щодо задоволення заяви [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтвердили обставини зазначені в заяві. Вказали що дійсно [PERSON] є донькою [PERSON] , які постійно проживали однією сім`єю, аж до смерті [PERSON] .. [PERSON] називала [PERSON] батьком а він її донькою. Сім`я жила дуже дружно. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] - заявника по справі: матір`ю зазначена - [PERSON] , батьком - [PERSON] /а.с. 13/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с. 85-86/, відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері). Відповідно до довідки Бурштиського ліцею №12 від 21.04.2023 року - [PERSON] , [INFO] дійсно навчалася з 01.09.2009 року по 11.06.2018 року в Бурштинській загальноосвітній школі 1-3 ступенів №2. Протягом навчання батько учениці [PERSON] , брав активну участь у вихованні дитини, відвідував батьківські збори, контактував з класним керівником та вчителями, цікавився успіхами доньки. Між батьком і донькою були довірливі стосунки (а.с. 75). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 9/. Як вбачається з матеріалів справи, досліджених судом, померлий [PERSON] , визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, та померлий виховував та утримував заявницю, про що свідчать: матеріали справи, показання свідків та учасників процесу; надані фотокартки. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його матір`ю є [PERSON] (а.с. 11). З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, встановлених в ході розгляду справи. Постановою нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні докази її родинних відносин із спадкодавцем, а остання відмовлялась від сплати податку згідно пп. «а» пп. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України (а.с. 15). Метою встановлення факту батьківства є оформлення спадкових прав заявника. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За положеннями ст.53 КпШС, який діяв на час народження заявника, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі N 373/2257/18 (провадження N 61-15136св20). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі N 543/738/16-ц (провадження N 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі N 641/9147/15-ц (провадження N 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі N 225/6301/15-ц (провадження N 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі N 562/1155/18 (провадження N 61-11709св19). Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та встановлення цього факту має юридичне значення

Outcome: approved