Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє - адвокат Гураш М.В., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 14 квітня 2007 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з відповідачем. Спору про місце проживання неповнолітніх дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в результаті чого постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Позивач намагався зберегти сім`ю і вплинути на відповідача з метою знайти консенсус в взаємовідносинах, однак з того нічого не вийшло. Відповідач стала зневажливо відноситися до позивача і вони вже не могли знайти спільну мову при вирішенні навіть самих елементарних побутових питань. В результаті сталося таке відношення, як нетерпимість один до одного. Особливо напружені відносини мали місце в 2015 році та з того часу сторони не підтримують подружніх стосунків і проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 квітня 2007 року у виконавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2023 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача- адвокат Гураш М.В. у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, з рекомендованим повідомленням про вручення судових повісток, вказаним в позовній заяві, згідно яких вона отримала їх особисто 11.05.2023 та 13.05.2023, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. 25 травня 2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14 квітня 2007 року уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство між ними не ведеться, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. З 2015 року проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, їх шлюб існує формально. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у позивача не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених ним судових витрат при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved