Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

у лютому 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Кочмарука М.В. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 грн. щомісячно, починаючи з 27.02.2023 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 31.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, у якому [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач не проявляє зацікавленості в подальшій долі доньки, не цікавиться її успіхами, станом здоров?я, фінансово не утримує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання. Свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов?язками є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до закону та стягнення аліментів на утримання доньки. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20-21). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 33). 05.05.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, справжність його підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.О., в якій останній зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю та слухати справу у його відсутність. 31.05.2023 року від третьої особи надійшов до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, а також клопотання про розгляд справи у відсутність представника Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві. 01.06.2023 року представник позивача адвокат Кочмарук М.В. звернувся до суд із заявою про проведення судового засідання у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 31.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, у якому [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Відповідно до інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, позивач [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно даних довідки-характеристики, складеної 17.02.2023 року директором та класним керівником Гімназії № 48 Шевченківського району м. Києва, [PERSON] навчається в гімназії № 48 Шевченківського району м. Києва в 6-Б класі. [PERSON] навчається у гімназії з першого класу, зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, має навчальні досягнення середнього рівня. На уроках завжди уважна. Домашнє завдання старається готувати, на уроках активна. Має добрий загальний розвиток. Усі питання, пов?язані з навчанням і вихованням дитини, класний керівник вирішує з мамою. Мама, [PERSON] , активно цікавиться шкільним життям [PERSON] . Дитина забезпечена всім необхідним для навчання, охайно одягнена, не пропускає занять без поважних причин, а в разі пропусків, [PERSON] надає медичні довідки. [PERSON] постійно відвідує батьківські збори і співпрацює з класним керівником, постійно цікавиться навчанням та успіхами [PERSON] , відповідально ставиться до своїх обов?язків. Користується авторитетом серед батьків класу. Батько не спілкується з класним керівником, не цікавиться успіхами та шкільним життям [PERSON] , не бере участі у батьківських зборах. У спілкуванні з дітьми дівчинка не згадує про батька (а.с. 9-10). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі № 753/9433/17. Судовим розглядом встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] , 2011 року народження, - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов?язку по відношенню до доньки. Відповідно до інформації Служби у справах сім?ї та дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, посадовою особою служби за місцем проживання позивача та неповнолітньої доньки сторін проведено обстеження умов проживання та встановлено, що у квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні продукти харчування в достатній кількості. Зі спостережень фахівця Центру, базові та психоемоційні потреби доньки мати задовольняє в повній мірі, малолітня забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. З пояснень [PERSON] , 2011 року народження, наданих під час обстеження умов проживання, вбачається, що батька дитина не бачила більше року. З 7 років [PERSON] бачила батька раз в рік. Батько не цікавиться її життям. На день народження, свято Восьмого березня та Новий Рік, надає фінансову допомогу у розмірі 1000-1500 грн. Дитина не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав стосовно неї. Враховуючи вказані обставини Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація - орган опіки та піклування вважає, що така поведінка батька [PERSON] по відношенню до своєї доньки [PERSON] , 2011 року народження, свідчить про невиконання ним обов?язку по вихованню, і названі дії відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження. Наведене відображено у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, складеного 30.05.2023 року № 100/09-1610. У поданій до суду заяві, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Отже, у суду є всі підстави вважати, що батько [PERSON] допустив свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження. Відповідно до частини 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються обов?язку щодо утримання своїх дітей. Батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). [PERSON] є особою працездатного віку, дані щодо розміру його доходів відсутні. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, на положеннях ст. 182 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved