Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

04.08.2022 позивач [PERSON] , в особі представника адвоката - Журавльова Д.І., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , ТОВ «Наполеон», про стягнення 50% річних за договором позики між фізичними особами та договором поруки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2021 у справі № 335/7868/20 з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто суму грошових коштів розміром 1 410 753,60 грн., що еквівалентно 50 080 доларів США за курсом, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 14.09.2020, 50% річних за несвоєчасне повернення суми позики розміром 294 870,63 грн. за період з 15.04.2020 по 14.09.2020, штраф за порушення строків повернення позики у розмірі 20 000 грн., а всього 1 725 624,23 грн. Рішення набрало законної сили 27.05.2021. За вказаним рішенням були видані виконавчі листи, які 06.08.2021 були звернуті до примусового виконання приватному виконавцю Безмагоричних М.А. Рішення було виконане 01.08.2022, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок приватного виконавця. Посилаючись на п.9 Договору позики від 25.03.2019 та положення ст. 625 Цивільного кодексу України просив стягнути солідарно з відповідачів 50% річних за несвоєчасне повернення суми позики за період з 15.09.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1 017 877,46 грн., відповідно до наведеного у позові розрахунку. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року вищезазначену позовну прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 10.11.2022 відповідачем [PERSON] надано на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що суд не може застосувати наслідки передбачені пунктом 9 Договору позики щодо стягнення з відповідачів суму боргу з урахуванням 50% річних за несвоєчасне повернення суми позики за період з 15.09.2020 по 23.02.2022, а має застосувати до спірних правовідносин загальні правила щодо порушення боржником зобов`язання передбачені ст.625 ЦП України та стягнути з відповідачів 3% річних за вказаний позивачем строк. За таких підстав, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просить в задоволені позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 09.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Інші заяви по суті справи не надходили. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Журавльов Д.І. позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача - адвокат Щербина К.В. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позов. Представник відповідача ТОВ «Наполеон» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 25.03.2019 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики між фізичними особами (далі - Договір позики), відповідно до якого Позикодавець (позивач) передав, а Позичальник (відповідач-1) прийняв у власність грошові кошти у сумі 1 357 168,00 грн., що еквівалентно 50 080,00 доларів США за курсом продажі, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» станом на день укладання Договору (1 долар США = 27,10 грн.). Також, 25.03.2019 між ТОВ «Наполеон» в особі директора [PERSON] (далі - Поручитель) та позивачем [PERSON] був укладений Договір поруки (далі - Договір поруки), відповідно до якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Позикодавцем за виконання усіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з Договору позики між фізичними особами, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] . Строк виконання зобов`язання за основним Договором було встановлено до 14.04.2020. У зв`язку із невиконанням умов основного Договору, [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , ТОВ «Наполеон» про стягнення грошових коштів, штрафу та відсотків річних за неналежне виконання зобов`язань за договорами позики та поруки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2021 у справі № 335/7868/20 з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто суму грошових коштів розміром 1 410 753,60 грн., що еквівалентно 50 080 доларів США за курсом, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 14.09.2020, 50% річних за несвоєчасне повернення суми позики розміром 294 870,63 грн. за період з 15.04.2020 по 14.09.2020, штраф за порушення строків повернення позики у розмірі 20 000 грн., а всього 1 725 624,23 грн. Рішення набрало законної сили 27.05.2021. За вказаним рішенням були видані виконавчі листи, які 06.08.2021 були звернуті до примусового виконання приватному виконавцю Безмагоричних М.А. У цей же день вказаним приватним виконавцем були відкриті відповідні виконавчі провадження щодо боржників [PERSON] та ТОВ «Наполеон». Рішення суду було виконане 01.08.2022 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок приватного виконавця, у зв`язку із чим останнім у цей же день винесено постанови про закінчення виконавчих провадження щодо боржників [PERSON] та ТОВ «Наполеон». Також, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2023 у справі № 335/870/23 з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто інфляційні втрати за період з 28 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року розміром 108 888 грн.58 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення не набрало законної сили. Надаючи оцінку підставам позову, суд враховує такі положення чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини , а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідачі у спірний період мали грошові зобов`язання перед позивачем, визначені договором позики та підтверджені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2021 у справі № 335/7868/20 (провадження 2/335/400/2021), яке набрало законної сили 27.05.2021, про стягнення з відповідачів на користь позивача суми загальним розміром 1725624,23 грн., в тому числі 50% річних за несвоєчасне повернення суми позики в розмірі 294870,63 грн. за період з 15.04.2020 по 14.09.2020, а також судових витрат. З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, що підтверджується наявними у цій справі копіями матеріалів виконавчого провадження, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Отже, позивач правомірно просить стягнути з відповідачів як міру відповідальності проценти, визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за рішенням суду, а саме за період з 15.09.2020 по 23.02.2022 року. Однак, вирішуючи питання про розмір процентів, суд вважає що стягненню з відповідачів підлягає саме три проценти річних від просроченої суми, як це передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, а не 50% річних, за п.9 договору позики від 25.03.2019 року, оскільки рішенням суду від 27.04.2021 у справі № 335/7868/20 (провадження 2/335/400/2021) стягнута сума заборгованості за договором позики від 25.03.2019 року, з урахуванням 50% річних від простроченої суми, та застосовує до спірних правовідносин загальні правила щодо порушення боржником зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України та стягує з відповідачів три проценти річних за вказаний позивачем строк, який становить 61072,64 грн. ( кількість днів прострочення - 527, сума боргу - 1410 753 грн., відсоткова ставка - 3%). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Також, з відповідачів на користь позивача згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто по 553,47 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial