Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

22.09.2021 КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, що утворилася за період з 01.11.2010 по 31.07.2021, в розмірі 105695 грн. 86 коп., 3% річних -2804 грн. 40 коп., інфляційні витрати - 6286 грн. 40 коп. та судового збору в розмірі 2270, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що КП "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VII від 09.11.2017 та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідач не виконувала обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості. 22.09.2021 вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Лях М.Ю. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2021 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно інформації, внесеної в систему повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022, справу перерозподілено судді Зубу Г.А. у зв`язку з перебуванням судді Ляха М.Ю. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2023 справу прийнято до провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала, інформаційно повідомила, що відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 заборгованість складає: за опалення та гарячу воду - 77503, 78 грн., 3% річних - 2804, 40 грн., інфляційні витрати - 6286, 40 грн. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучі повідомленої належним чином, 25.05.2023 до суду надійшла заявила представника відповідачки - [PERSON] , в якій представник просить застосувати строк позовної давності до заявлених вимог позивача, позовні вимоги в цій частині визнає, та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до даних, які містяться у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.09.2021, відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкритий обліковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Статтею 5 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП "ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Приписами ст. 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержувала і не відмовилась від них у встановленому законом порядку, отже у неї виник обов`язок сплатити ці послуги. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що відповідач належним чином не виконувала обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг за опалення і гарячу воду, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку у відповідача існує заборгованість за період з 01.11.2010 по 31.07.2021, в розмірі 105695 грн. 86 коп. Ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачу нараховано 3% річних -2804 грн. 40 коп., інфляційні витрати - 6286 грн. 40 коп. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представником відповідачки подано заяву про застосування позовної давністі до заявлених вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Судом встановлено, що заборгованість в межах строків позовної давності за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 складає: за опалення та гарячу воду - 77503, 78 грн., 3% річних - 2804, 40 грн., інфляційні витрати - 6286, 40 грн., оскільки датою звернення до суду з позовом є 22.09.2021. З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позов частково та стягує солідарно з відповідачки на користь позивача заборгованість за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 за опалення та гарячу воду - 77503, 78 грн., 3% річних - 2804, 40 грн., інфляційні витрати - 6286, 40 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги задоволені частково (з 114786, 66 грн. до 86594, 58 грн.). При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 2270 грн. судового збору, тому підлягає стягненню розмір стягнутого судового збору на користь позивача за подачу позову у розмірі 1712, 48 грн. (86594, 58*2270/114786, 66).

Outcome: partial