Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (правонаступником якого за установчими документами є - Акціонерне товариство "Ідея Банк") звернулося до Галицького районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант Плюс" із вимогами про звернення стягнення на предмет застави, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що на те, що 04 квітня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.21517, на підставі якого останній отримав в кредит грошові кошти у розмірі 73 637,20 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , д/н [NUMBER] . Частина коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вищевказаного автомобілю, решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних з купівлею авто, що підтверджується меморіальними ордерами. Договором визначено строк кредитування до 04 квітня 2018 року, графік щомісячних платежів, відсоткову ставку за кредитом 18,99 % та інші обов`язкові платежі. З 05 червня 2014 року відсоткова ставка збільшена до 22,94 %, про що повідомлено [PERSON] . Виконання [PERSON] своїх зобов`язань було забезпечено порукою ТОВ "Фінансова компанія "Гарант Плюс", про що було укладено відповідний договір від 07 травня 2015 року, та за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" зобов`язалось солідарно відповідати перед ПАТ "Ідея Банк" за виконання позичальником умов кредитного договору в межах суми 100,00 грн. Таким чином позивач виконав свої обов`язки за договором кредиту в повному обсязі, однак [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 06 травня 2015 року його заборгованість становить 87 005,38 грн., яка залишається непогашеною. Разом з тим, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , д/н [NUMBER] , що належав йому на праві власності. У зв`язку з чим, позивач просив: - в рахунок погашення кредитних зобов`язань на його користь за кредитним договором № 910.21517, укладеним між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] , звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ "Ідея Банк" будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ "Ідея Банк" усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажом автомобіля тощо); - стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант Плюс" на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 100,00 грн. і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова постановлено про відкриття провадження у справі. У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (правонаступником якого за установчими документами є - Акціонерне товариство "Ідея Банк") звернулось на адресу Галицького районного суду м. Львова із заявою про зміну предмета позову, пред`являючи вимоги до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант Плюс" та [PERSON] в якій, посилаючись на те, що в порушення умов договору застави, норм чинного законодавства, [PERSON] відчужив предмет застави автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , актуальним власником якого є [PERSON] . Вважав, що незалежно від відчуження предмета застави, застава зберігає свою силу та заставодержатель має переважне право перед іншими особами звернути стягнення на предмет застави у разі порушення позичальником умов основного зобов`язання. Оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, має непогашену заборгованість за кредитом, виконання його зобов`язань за кредитним договором забезпечено заставою, яка зберігає свою силу, відчуження предмета застави відбулося без згоди заставодавця, тому з метою захисту своїх порушених прав, просив суд: - стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 910.21517 в розмірі 87005,38 грн.; - вилучити у [PERSON] , або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , передавши останній Публічному акціонерному товариству "Ідея Банк"; - в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 910.21517, заборгованість за яким становить 87005,38 грн., звернути на його користь стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , а саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ "Ідея Банк" будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринково визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ "Ідея Банк" усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але ш виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІМВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засій отримувати/виготовляти ключі/іх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажом автомобіля тощо); - стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант Плюс" на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 100,00грн. і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2015 року було роз`єднано в самостійні провадження вимоги ПАТ "Ідея Банк", виділивши в окреме провадження вимоги ПАТ "Ідея Банк" до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2015 року цивільну справу за позовом ПАТ "Ідея Банк" до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави було передано на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, яка надійшла на адресу останнього 01 грудня 2015 року. 21 березня 2016 року позивач звернувся на адресу суду із заявою про уточнення позовних вимог, а саме просив доповнити позовні вимоги пунктом наступного змісту: вилучити у [PERSON] , або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , передавши останній Публічному акціонерному товариству "Ідея Банк". Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року цю цивільну справу було прийнято до свого провадження. 29 березня 2018 року позивач звернувся на адресу суду із заявою про заміну первісного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] , як власника транспортного засобу, який є предметом договору застави, укладеного з ПАТ "Ідея Банк". Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року клопотання представника позивача було задоволено, замінено первісного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року було визнано обов`язковою участь представника позивача у цій цивільній справі. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання у справі в режимі відеоконференції, про що повідомлено Личаківський районний суд м. Львова. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання у справі в режимі відеоконференції, про що повідомлено Львівський апеляційний суд. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання у справі в режимі відеоконференції, про що повідомлено Львівський апеляційний суд. 05 лютого 2020 року позивач звернувся на адресу суду із заявою про зміну предмета позову, просив: - стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 910.21517 в розмірі 87 005,38 грн.; - вилучити у [PERSON] , або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , передавши останній Публічному акціонерному товариству "Ідея Банк" на період його реалізації; - в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 910.21517, заборгованість за яким становить 87 005,38 грн., звернути на його користь стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , а саме автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року було відмовлено у прийнятті заяви АТ "Ідея Банк", поданої в порядку ст. 49 ЦПК України та повернуто її заявникові. 21 травня 2020 року позивач звернувся на адресу суду із клопотання про повторний розгляд його заяви про зміну предмета позову, яке не підлягає задоволенню з огляду на те, що не ґрунтується на положеннях процесуального законодавства. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року позовну заяву АТ "Ідея Банк" до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 06 серпня 2021 року позивач через Новомосковський міськрайонний суду Дніпропетровської області звернувся на адресу Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу АТ "Ідея Банк" було задоволено, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року - скасовано і направлено справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. 24 листопада 2021 року ця цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майної Г. Є. від 25 листопада 2021 року цю цивільну справу було прийнято до свого провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача - Акціонерного товариства "Ідея Банк"не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмета застави не визнав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов такого висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що 04 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач - Акціонерне товариство "Ідея Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.21517, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 73 637,20 грн. на строк 60 місяців. Кредит надано для фінансування купівлі [PERSON] транспортного засобу марки Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , у сумі 70 805,00 грн., а також фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника 2 832,20 грн. Умовами договору визначена відсоткова ставка за користування кредитом, можливість її зміни, яка в подальшому була реалізована, а також визначено графік платежів, складено розрахунок сукупної вартості кредиту, які підписані позичальником. П.1 параграфа 7 договору, визначає порядок погашення заборгованості за договором у вигляді ануїтетних платежів, черговість зарахування коштів на погашення кредиту. Факт перерахування кредитних коштів підтверджено відповідними меморіальними ордерами. Згідно з параграфом 4 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором є застава транспортного засобу, вказаного в п. 2 параграфа 1 Договору, тобто транспортного засобу марки Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] . Відповідно до п. 2 параграфа 4 кредитного договору, позичальник погодився, що з моменту реєстрації транспортного засобу у відповідному органі державної реєстрації транспортних засобів, до моменту реєстрації обтяження на ТЗ у державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Банк і позичальник є співвласниками транспортного засобу у рівних частках (по 50 % кожен). Протягом вказаного вище терміну, сторони не мають права продавати та будь-яким іншим чином відчужувати транспортний засіб, передавати його у володіння, користування чи розпорядження третім особам без попередньої письмової згоди другого співвласника. Право банку на частку транспортного засобу припиняється, з моменту реєстрації обтяження на ТЗ у державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Судом установлено, що 16 квітня 2013 року між ПАТ "Ідея Банк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач - АТ "Ідея Банк") та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу 910.25215, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цьолковською І. С. та зареєстрований в реєстрі за № 694. За умовами цього договору, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 910.25215 від 04 квітня 2013 року, а саме: повернення кредиту в сумі 73 637,20 грн., сплати процентів за користування кредитом, комісії та неустойки (штрафів, пені), у розмірах та випадках, передбачених кредитним договором, відшкодування витрат заставодержателя на реалізацію своїх прав та звернення стягнення на предмет застави (п. 3 параграфа 1). [PERSON] , як заставодавець передав у заставу заставодержателю ПАТ АТ "Ідея Банк" транспортний засіб марки Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Заставна вартість предмета застави складає 83 300,00 грн. Право застави виникло з моменту укладення договору та договір застави зберігає свою дію до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором (параграф 1, п. 2 параграфа 6 договору). Пунктами 1-2 параграфа 2 визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами. Наступні застави, відчуження, заміна предмета застави, передача права керування транспортним засобом третім особам, здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою Заставодержателя. Відповідно до п. 1 параграфа 3 договору застави, заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержавтеля або сторонної організації (особи) зберігача, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 параграфа 5 договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п. 5 параграфа 5 договору. Заставодавець погодився з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення предмета застави та/або зняття реєстраційних номерів. Всі несприятливі наслідки вилучення предмета застави покладаються на заставодавця. Так, відповідно до п. 1 параграфу 5 договору застави, заставодавець має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором. Згідно п. 2 параграфа 5, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40450524 від 17 квітня 2013 року, до реєстру внесені відомості про заставу рухомого майна, на підставі договору застави транспортного засобу 16 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Цьолковською І. С. за № 694, об`єктом обтяження є легковий автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . Реєстр містить дані, що відчуження можливе за погодження з обтяжувачем, яким є ПАТ "Ідея Банк", боржником є [PERSON] , термін дії застави визначено 17 квітня 2018 року. До закінчення терміну дії застави, а саме 03 квітня 2018 зареєстровано зміни щодо строку дії застави до 03 квітня 2023 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56705143 від 23 серпня 2018 року. Відповідно до інформаційної довідки про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача [PERSON] , останній змінив прізвище на " [PERSON] ". Судом установлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого в останнього виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 87 005,38 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, виконаним позивачем, доказів спростування даних обставин суду подано не було. Відповідно до інформаційної довідки з Головного сервісного центру МВС, наданої у відповідь на запит суду, з результатами аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України, автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] ,зареєстровано за власником [PERSON] з поставленням його на облік. У подальшому зазначений автомобіль ставився на облік та знімався з обліку [PERSON] в період з 06 травня 2014 року по 08 липня 2014 року, [PERSON] відповідно у період з 06 грудня 2014 року по 01 вересня 2015 року, а 16 вересня 2015 року автомобіль поставлено на облік з реєстрацією права власності на [PERSON] , який є актуальним власником даного транспортного засобу, що не заперечувалося відповідачем. Як слідує із цієї довідки при перереєстрації транспортного засобу його реєстраційний номерний знак змінювався, але VIN-код номер кузова [NUMBER] , як і номер двигуна залишався незмінним. У зв`язку із вищезазначеними обставинами, приймаючи до уваги вищевказані докази, суд приходить до висновку, що автомобіль належний [PERSON] є саме тим транспортним засобом, що є об`єктом застави за договором від 16 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" та статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 574 ЦПК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 4 статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом. Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором Згідно зі статтею 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав,зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зістаттею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14, а також висновками Верховного Суду у справах № 215/4911/18 від 16 лютого 2022 року та № 263/10009/13-ц від 21 липня 2021 року. Згідно зістаттею 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною 4 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зістаттею 24 цього Законуреєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другоїстатті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), від 03 березня 2021 року у справі № 544/425/19 (провадження) № 61-10034св20. Установивши, що [PERSON] придбав спірний автомобіль, що перебував у заставі АТ "Ідея Банк", фактично за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, суд приходить до висновку про збереження застави при переході права власності до [PERSON] та можливості звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 16 квітня 2013 року, укладеного між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Відповідно до ст. 589, 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Звернення стягнення на предмет застави на підставі договору застави та зареєстрованого обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є належним та ефективним способом реалізації прав позивача, передбаченим статтями16,589 ЦК України, статтею 20 Закону України "Про заставу" та пунктом 1 параграфу 5 договору застави від 16 квітня 2013 року № 910.25215. Беручи до уваги зміст п. 2 параграфа 5 договору застави, саме позивачеві (заставодержателю) належить право вибору способу звернення стягнення на предмет застави, а саме за рішенням суду або ж в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі. Тобто, умовами договору визначено право позивача на зверненя до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, або ж застосування позасудових способів звернення стягнення на заставлене майно: набуття предмета застави у власність заставодержателем, або продаж заставодержателем вказаного майна третім особам. У цій справі, позивач реалізував право на звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку, а саме звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що узгоджується з умовами договору та нормами ст. 590-591 ЦК України. Оскільки у судовому засіданні доведено порушення [PERSON] умов кредитного договору, оскільки не погашено заборгованість за кредитом у строк визначений договором, так і умови договору застави, адже ним відчужено об`єкт застави без згоди заставодержателя, при цьому застава була зареєстрована у визначеному законом порядку під час кожного наступного відчуження транспортного засобу, в тому числі набуття права власності на нього [PERSON] , при цьому останній мав можливість перевірити наявність зареєстрованого обтяження на автомобіль, який він придбавав, суд приходить до висновку, що в цьому випадку застава є збереженою та позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права. Право вимоги банку на вилучення спірного автомобілю у [PERSON] також узгоджується з положеннями п. 1 параграфа 3 договору застави, який передбачає право заставодержателя вилучати предмет застави як у заставодавця, так і у третіх осіб. Указаний спосіб захисту порушеного права позивача є належним, таким, що відповідає умовам договору та забезпечує належний захист порушеного права позивача. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Заявляючи вимогу про вилучення транспортного засобу у [PERSON] до його реалізації, що також передбачено умовами договору застави, позивач фактично просить суд вжити заходів для збереження вказаного майна до його реалізації шляхом його вилучення та передачі позивачу до моменту реалізації. Ураховуючи встановлені судом обставини, зокрема здійснення неодноразового продажу вказаного автомобілю, за наявності на нього зареєстрованого обтяження, суд вважає обґрунтованою необхідність вжиття заходів для забезпечення збереження предмета застави, а тому з урахуванням задоволення вимог про звернення стягнення на автомобіль, суд вважає за необхідне задовольнити й вимоги про вилучення транспортного засобу у нинішнього власника. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved