Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Задорожний А.Г. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вище зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк». 25 липня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 106/2556к-07, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50 000 доларів США, а відповідач зобов`язалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,95% річних та повернути кредит в строк до 24 липня 2027 року. АТ «Універсал Банк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти. Натомість позичальник зобов`язань за кредитним договором не виконувала у зв`язку з чим Банк змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі валюти зобовязання. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2013 року з позичальника на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто суму заборгованості в розмірі 311 293,46 грн та судові витрати у розмірі 3 112,93 грн. На час подачі позову до суду вказане рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області не виконано в повному обсязі. Оскільки відповідно до рішення суду до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті , за період часу, протягом якого відповідачем вказане рішення суду виконане не було, сума коштів, яка підлягала стягненню знецінилась внаслідок девальвації. Відповідно до розрахунку позивача від 29 грудня 2021 року інфляційні витрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобовязань за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року становлять 84 046,11 грн, 3% річних складають 28 040,71. На підставі викладеного позивач просив суд: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 112 086,82 3% річних та інфляційних витрат. - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» у рахунок відшкодування витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями\~12,\~13,\~81,\~89 ЦПК України\~передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно статей\~525,\~526,\~527,\~530,\~625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 106/2556к-07, відповідно до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50 000 доларів США, а відповідач зобов`язалася сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,95% річних та повернути кредит в строк до 24 липня 2027 року. Згідно п.п. 4.2, 4.5 вказаного кредитного договору для видачі кредиту банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та рахунок для нарахування та сплати процентів № 22389025560001. Сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 25-го числа наступного за звітним місяцем. Сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту не пізніше 25-го числа наступного за звітним місяцем. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно п. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 вказаного кредитного договору позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно даного договору. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Судом встановлено, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі 369/144/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 311 293,46 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3 112,93 грн. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на момент звернення до суду вищезазначене рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не повернута. Сума заборгованості встановлена в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі 369/144/13-ц. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 84 046,11 грн. і 3% річних у сумі 28 040,71 грн., оскільки рішення суду від 16 квітня 2013 року у справі 369/144/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості не виконано на день звернення позивача до суду. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, розмір заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Універсал банк» за кредитним договором № 06/2556к-07 від 25 липня 2007 року становить 311 293,46 грн. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно\~ст.1050 ч.1 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно\~ст. 625 ч. 2 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 263 частина 4 ЦПК України\~передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №758/1303/15-ц зазначено, що\~стаття 625 ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно\~ст.625 ч.2 ЦК України\~нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. За правилом\~ст. 18 ч. 1 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема для відповідачів, і з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та виконання судового рішення, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. Правомірність застосування\~ст.625 ЦК України\~у разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах №638/10417/15-ц від 20.02.2019 року, №310/5419/15-ц від 11.07.2018 року, №463/4711/15 від 04.07.2018 року, №703/4704/15-ц від 28.02.2018 року. У постанові Верховного Суду №651/7939/2015-ц від 06.08.2018 року вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних. Оскільки відповідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2013 року у справі 369/144/13-ц заборгованість відповідача визначена саме в національній валюті України - гривні, за період часу, потягом якого відповідачем вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат. Згідно\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 84 046,11 грн. і 3% річних у сумі 28040,71 грн. які утворилися за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року, оскільки рішенням суду визначено заборгованість відповідача у національній валюті за кредитним договором. Суд погоджується з розрахунком, здійсненим позивачем. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не погасив заборгованість кредитору, як і не виконав рішення суду по справі, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь кредитора - Акціонерного товариства «Універсал Банк». Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» слід стягнути заборгованість у розмірі 112 086,82 грн., з яких 28 040,71 грн. - 3% річних, а 84 046,11 грн. інфляційні втрати, які утворилися за період з 01 грудня 2018 року по 30 листопада 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача. На підставі ст.ст. 512, 514, 516, 517, 599, 610, 625, 1050, 1054,1077, 1078 та

Outcome: approved