Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. 08.11.2022 року адвокат Кожевнікова О.В., що діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог заяви, покликалась на той факт, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала, та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла, так як постійно була зареєстрована та проживала із спадкодавцем [PERSON] . Інших спадкоємців в [PERSON] немає. 23.07.2021 року приватним нотаріусом Кабин А.Р. була зареєстрована спадкова справа за № 68029519, після смерті [PERSON] . Однак, [PERSON] було відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме земельні ділянки площею 0,85 га в [ADDRESS] . [INFO] помер брат позивача [PERSON] , [INFO] . Який постійно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Спадщину після смерті брата, [PERSON] прийняла, так як була зареєстрована та постійно проживала із померлим братом. Пережилого подружжя, чи інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає. 17.09.2021 року приватним нотаріусом Кабин А.Р., зареєстровано спадкову справу 68342184, після смерті [PERSON] . Однак, 21.06.2022 року постановою нотаріуса відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, що в [ADDRESS] , який є об`єктом спадщини. Згідно висновку про вартість майна, вартість житлового будинку становить 91 600 грн. Згідно довідки №705 від 23.07.2021 року, виданої Річківським старостинським округом, Косівської міської ради, вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , рахувалося за [PERSON] , а станом на 01.07.1990 року, членами колгоспного двору були: [PERSON] , голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Отже вказане будинковолодіння відносилося до майна колгоспного двору. Враховуючи той факт, що за життя [PERSON] , та [PERSON] не зареєстрували у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, який є майном колгоспного двору, членами якого вони були, однак правомірно набули майнових прав щодо нього, не втратили право на їхню частку у майні колгоспного двору, інших спадкоємців немає, а відтак позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Проте від представника відповідача 27.04.2023 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника Косівської міської ради. Щодо задоволення позову не заперечили. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак просили проводити розгляд справи без їх участі (а.с.72). Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій позов визнала повністю. Розгляд справи просила проводити без її участі (а.с.53). Косівська міська рада не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання розгляд справи без їх участі. Щодо задоволення позовних вимог, не заперечили (а.с.88-89). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 23.01.2023 року. Ухвалою суду від 23.01.2023 року заяву представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без розгляду, з підстав не дотримання вимог ст.212 ЦПК України. Ухвалою підготовчого судового засідання від 23.01.2023 року розгляд справи відкладено на 08.02.2023 року. Ухвалою суду від 08.02.2023 року витребувано докази. Ухвалою суду від 20.04.2023 року замінено відповідача [PERSON] на Косівську міську раду. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрована в с. Річка, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського РНО Кабина А.Р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,85 га, в [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровано спадкову справу за № 68029519 (а.с.12). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідцотва про право на спадщину після смерті [PERSON] , з підставі відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Відповідно до копії довідки виданої Річківським старостинським округом Косівської міської ради №798, від 16 вересня 2021 року, [PERSON] був зареєстрований та по день смерті проживав в житловому будинку в [ADDRESS] . На день смерті з ним були зареєстровані та проживали за однією адресою [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Відповідно до копії заяви, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а.с.16). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровано спадкову справу за № 68342184 (а.с.17). Відповідно до копії заяви, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського РНО з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.18). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , з підставі відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.19). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок, що в [ADDRESS] складається з коридору, кухні та житлової площі. Вартість житлового будинку становить 91 600 грн. (а.с.21-24). Згідно копії довідки виданої Річківським старостинським округом №705 від 23.07.2021 року будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , рахувалося за [PERSON] , а станом на 01.07.1990 року, членами колгоспного двору були: [PERSON] , голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с.25). Відповідно до копії довідки виданої старостою Річківського старостинського округу №18 від 29.03.2021 року [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.25 зворот). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками були [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 27). 24.10.2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу присвоєно дружині прізвище [PERSON] (а.с.28). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.29). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала 20.07.2018 року шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу присвоєно дружині прізвище [PERSON] (а.с.30). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру [PERSON] за проведення оцінки майна заплатила 600 гривень (а.с.32). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавців правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15.04.1991, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16.12.1993 № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідного до ст. 1216, 1217 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 1991 рік, членами колгоспного двору були: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки голова двору [PERSON] та члени двору [PERSON] , [PERSON] до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частці кожна. Після смерті матері [PERSON] з нею за однією адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] таким чином, кожний із спадкоємців отримав по 1/6 частки спадкового майна після смерті [PERSON] , а отже частка [PERSON] та [PERSON] кожного становила по 1/2. На день смерті [PERSON] за однією адресою з ним була зареєстрована позивач [PERSON] , інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] є спадкоємцем 1/6 частки майна, а після смерті брата [PERSON] 1/2 частки майна. Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що спадкодавці [PERSON] , та [PERSON] за життя володіли вищезазначеним майном, спадкоємець [PERSON] є єдиним спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим її право підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved