Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якого просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь за договорами: - № SAMDN25000737437174 від 04.09.2013 року, суму вкладу 50 000,00 дол. США, суму ненарахованих відсотків за вкладом з 05.09.2013 року по 21.05.2018 року у розмірі 18834,00 дол. США, 3 % річних у розмірі 5 330,13 грн. за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно, пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 у розмірі 5 330,13 грн. - № SAMDN25000737443760 від 04.09.2013 року, суму вкладу 50 000,00 дол. США, суму ненарахованих відсотків за вкладом з 05.09.2013 року по 21.05.2018 року у розмірі 18834,00 дол. США, 3 % річних у розмірі 5 330,13 грн. за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно, пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 у розмірі 5 330,13 грн. - № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року суму вкладу 32 832,64 дол. США, суму ненарахованих відсотків за вкладом з 12.09.2013 року по 21.05.2018 року у розмірі 12317,07 дол. США, 3 % річних у розмірі 3 496,15 грн. за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно, пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 у розмірі 3 496,15 грн.- - № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року, суму вкладу 23 477,61 дол. США, суму ненарахованих відсотків за вкладом з 05.09.2013 року по 21.05.2018 року у розмірі 8843,55 дол. США, 3 % річних у розмірі 2502,77 грн. за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно, пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 у розмірі 2502,77 грн. А всього в розмірі 215 138,87 дол. США, що станом на 26.06.2018 року становить 5 630 184,23 грн., з яких сума вкладів - 156 310,25 дол. США, сума процентів - 58 828,62 дол. США., 3% річних в сумі 16 659,18 грн., пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в сумі 16 659,18 грн. Ухвалою суду від 12.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами позовного загального провадження та призначено підготовче провадження на 14.01.2019 року. Від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Далія С. О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить витребувати у Позивача оригінали усіх документів, які ним були надані в копіях, як додатки до позовної заяви, застосувати наведені Відповідачем у відзиві доводи пояснення та розрахунки, відмовити в задоволенні позовних вимог у випадку не підтвердження Позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами, посилаючись на те, що відокремлений підрозділ АТ «КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя, доступ до первинних документів (у тому числі оригіналів договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час є обмеженим. Позивач не надав доказів укладення договорів та внесення грошових коштів на рахунок у банку. Надала розрахунки відсотків, 3 пені %. До суду від представника позивача Баранікової М. М. надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої заперечила щодо відзиву відповідача та вказала, що оригінали депозитних договорів та довідок про внесення коштів по вказаним депозитним договорам знаходяться у позивача. Крім того, зазначила, що оскільки договори банківського вкладу позивача були укладені не з філією "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", а з ПАТ КБ "ПриватБанк", яке є юридичною особою і повинно відповідати за своїми зобов`язаннями. 02.04.2019 р. на підставі розпорядження керівника апарату Печерського районного суду № 243 проведено повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному Соколова О.М та визначено суддю Остапчук Т.В головуючим для розгляду даної справи Ухвалою суду від 08.04.2019 справу прийнято до провадження та буде розглядатися за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче провадження на 30.05.2019 року. Ухвалою суду від 22.07.2020 року витребувано від Національного банку України, належним чином посвідчену у встановленому законом порядку інформацію: -у вигляді довідок, копії витягів (сторінок) чи виписок зі «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма №625), наданого до Національного банку України ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року, а також останнього за часом Звіту (форми №625) відносно контрагента (кредитора/інсайдера) банку [PERSON] , та його вкладів; - у вигляді довідок, копій витягів (сторінок) чи виписок зі «Звіту про суми і процентні ставки за наданими кредитами та залученими депозитами (за класифікаціями контрагентів і рахунків)» (форма №310 - місячна), наданого до Національного банку України ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року, а також останнього за часом зазначеного Звіту (форми №310) відносно контрагента (кредитора/інсайдера) банку - [PERSON] та його вкладів. - Належним чином посвідчені усі інші звіти про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку (форма № 625), в яких зазначені договори, укладені між банком та [PERSON] та надати відомості про усі рахунки на його ім`я, а також про розмір належних йому грошових коштів, які знаходилися (обліковувалися) на цих рахунках станом на 01 квітня 2014 р. ДАТА представником відповідача [PERSON] були надані письмові пояснення Відповідача, відповідно до яких, представник відповідача повідомив, що банк виявив наявність факту переведення боргу за депозитними договорами, якій є предметом спору у даній справі, з Первісного боржника за зобов`язанням - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Нового боржника - ТОВ «Фінансова компанія «ФІНІЛОН» на підставі Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014 року (з урахуванням додаткової угоди до Договору від 18.11.2014 року), укладеними між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК «ФІНІЛОН», та електронного додатку № 1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 року. Банк вважає, що в наслідок укладання 17.11.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» Договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договорами банківських вкладів, які є предметом у даній справі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на цей час не несе жодних зобов`язань за такими договорами, а тому ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» є новим боржником за договорами, які є предметом спору у відповідності до умов Договору про переведення боргу від 17.11.2014 року. ДАТА представником Позивача Бараніковою М. М. подано додаткові пояснення до відповіді на відзив, в яких представник зазначила що, відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Позивач такої згоди не надавав, отже належним відповідачем по справі є АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною 3 статті 1058 Цивільного кодексу України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 3 статті 1060 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Частиною 4 статті 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Частинами 5, 6 статті 1061 Цивільного кодексу України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Частиною 1 статті 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Положеннями Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (надалі - Інструкція № 492), передбачено, що: - банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки, за договором рахунку умовного зберігання (ескроу) - рахунки умовного зберігання (ескроу). Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору (пункт 1.8); - договір банківського рахунку, договір банківського вкладу та договір рахунку умовного зберігання (ескроу) укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис / електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9); - письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що укладання договору банківського вкладу (депозиту) під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (довідки) про рух (наявність) коштів на його рахунках слугує належним доказом укладення такого договору. Аналогічного висновку дійшов Верховних суд у постанові від 12 квітня2018 року у справі № 201/11810/15-ц. Відповідна правова позиція є усталеною, та знайшла своє відображення також в останніх постановах Верховного суду від 24.07.2019 року справа № 175/4839/15ц, постанові від 29.10.2014 року справа № 6-118 цс/14, постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, постанові від 02.09.2019 року у справі 132/4438/18ц, а також в постанові Верховного Суду від 05.08.2020 року у справі № 757/20962/18-ц. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були укладені наступні договори банківського вкладу (депозиту): 1) договір № SAMDN25000737437174 від 04.09.2013 року (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 50 000,00 дол. США, рахунок для зарахування вкладу № 26359621083376, рахунок для зарахування процентів № 26359621083376, ставка - 8% річних, строк 366 днів по 04.09.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць; 2) договір № SAMDN25000737443760 від 04.09.2013 року (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 50 000,00 дол. США, рахунок для зарахування вкладу № 26359621138652, рахунок для зарахування процентів № 26359621138652, ставка - 8% річних, строк 366 днів по 04.09.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць; 3) договір № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 32 832,64 дол. США, рахунок для зарахування вкладу № 26359621485521, рахунок для зарахування процентів № 26359621485521, ставка - 8% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць; 4) договір № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 23 477,61 дол. США, рахунок для зарахування вкладу № 26359621140101, рахунок для зарахування процентів № 26359621140101, ставка - 8% річних, строк 366 днів по 04.09.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць; На виконання вказаних договорів позивачем внесено на рахунок банку 156 310,25 доларів США. Укладення наведених договорів та внесення грошових коштів на відповідні рахунки підтверджуються договорами банківського вкладу (депозиту) між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» про залишки коштів на вкладних рахунках, ощадними книжками та пластиковими картками, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні. Також, на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2020 року про витребування доказів, Національним банком України надано належним чином завірений витяг зі статистичної звітності АТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку щодо контрагента [PERSON] . Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено вказані договори банківського вкладу. На підставі положень п. 6, 7 договорів строк дії вкладів був неодноразово пролонгований. Згідно з п. 9, 13 договорів позивач має право вимагати дострокового розірвання договору з виплатою вкладу в повному обсязі з урахуванням нарахованих процентів за кожний повний строк вкладу. 18.05.2018 року позивач подав до відповідача заяви про розірвання депозитних договорів та виплату належних йому сум банківських вкладів. Однак, зазначені заяви відповідачем задоволено не було, та на даний час кошти, які знаходяться на рахунках, не повернуті. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що АТ КБ « Приватбанк» є неналежним відповідачем, що спірні депозитні кошти вносились у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, що позбавляє відповідача АТ КБ «Приватбанк» можливості перевірити вимоги позивача та виконати умови договорів. Однак, суд вказані доводи банку відхиляє, оскільки договори банківського вкладу про розміщення грошових коштів на депозитному рахунку за програмою «Стандарт на 12 мес.» були укладені з АТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, яка знаходиться у м. Дніпропетровськ. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Таким чином, оскільки стороною укладених з позивачем договорів банківського вкладу є АТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за договорами має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах. Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно зі ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном. Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах АТ «КБ «Приватбанк», яке і має нести відповідальність за своєчасне виконання зобов`язань перед позивачем. Позивачем укладено договори до припинення діяльності філії «Кримське регіональне управління» АТ «Приватбанк», проте відповідач не надав будь-яких пояснень щодо неможливості надання доказів щодо внесення чи невнесення коштів позивачем на рахунки банку на період, які зазначені в довідках АТ КБ «Приватбанк». Щодо посилання відповідача на те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон», оскільки останнє на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 замість АТ КБ «ПриватБанк» стало боржником за депозитним договором, укладеним сторонами, суд відхиляє, оскільки суду не надано доказів, а саме письмової згоди кредитора - позивача у справі на заміну боржника - АТ КБ «ПриватБанк» у зобов`язанні за депозитним договором на іншу особу - ТОВ «ФК «Фінілон», що виключає здійснення заміни боржника у зобов`язання відповідно до положень ст. 520 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Безпідставними є також твердження відповідача, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог. Укладення договорів банківського вкладу та внесення коштів на рахунки банку за цими договорами підтверджується оригіналами договорів банківського вкладу, які були оглянуті судом під час судового розгляду, у яких містяться необхідні умови таких договорів, як то визначено відсоткова ставка, зазначено строк договору та інші умови, довідками АТ КБ «Приватбанк» щодо внесення та наявності коштів на рахунках позивача, ощадними книжками, банківськими картками, випискою по рахунку. У рішенні у справі «Zolotas проти Греції (№ 2)» Європейський суд з прав людини вказав: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунка може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладів в розмірі 156 310,25 доларів США, оскільки між сторонами були укладені договори банківського вкладу, факт внесення грошових коштів підтверджується договорами банківського вкладу, довідками АТ КБ «Приватбанк» про наявність коштів на рахунках позивача, ощадними книжками, банківськими картками, позивач звертався до відповідача з вимогою розірвати договори і повернути вклади, проте ці вимоги виконані не були. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 2 наведених вище договорів, нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей в банк та здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається вкладникові, проценти не нараховуються. Пунктом 3 договорів передбачено, що після закінчення кожного цілого місяця, який минув з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15:00 нараховані проценти за вкладом зараховуються на відповідну карту/рахунок. Пунктом 6 наведених вище договорів встановлено, що якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, зазначений у розділі «Дані по вкладу» цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. Новий строк вкладу починається із дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до пункту 8 договорів, проценти за час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів даного найменування та строку, яка діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору. Пунктом 9 наведених вище договорів передбачено, що у вкладника і у банка є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору. За укладеними договорами банківського вкладу передбачена можливість їх пролонгації без укладення додаткових договорів (п. 6 договорів), строк нового договору починається з наступного дня після закінчення строк договору. Оскільки позивач протягом тривалого часу не вимагав повернення суми вкладів, то договори банківського вкладу постійно продовжувались. Судом встановлено, що позивач 18.05.2018 року звернувся із заявою про повернення коштів у повному обсязі (розірвання договорів) Отже, 21.05.2018 року - є датою розірвання договорів банківського вкладу. 1. За договором № SAMDN25000737437174 від 04.09.2013 року із сумою вкладу 50 000,00 дол. США, ставка - 8% річних, строк дії договору 366 днів по 04.09.2014 року включно з автоматичним продовженням. Сума процентів за договором № SAMDN25000737443760 від 04.09.2013 року становить: 50 000,00 дол. США х 0,0219% х 1720 днів = 18 834,00 дол. США. 3. За договором № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року із сумою вкладу 32 832,64 дол. США, ставка - 8% річних, строк дії договору 366 днів по 11.09.2014 року включно з автоматичним продовженням. Сума процентів за договором № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року становить: 32 832,64 дол. США х 0,0219% х 1713 днів = 12 317,07 дол. США. 4. За договором № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року із сумою вкладу 23 477,61 дол. США, ставка - 8% річних, строк дії договору 366 днів по 04.09.2014 року включно з автоматичним продовженням. Сума процентів за договором № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року становить: 23 477,61 дол. США х 0,0219% х 1720 днів = 8 843,55 дол. США. Представником відповідача не надано заперечень щодо розрахунку позивача розміру відсотків за договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення статей 3, 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму основного боргу (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17; постанова Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі № 916/2889/13). Отже, розрахунок 3% річних: 1. За договором № SAMDN25000737437174 від 04.09.2013 року. Сума вкладу складає: 50 000,00 дол. США. Сума 3% річних за договором № SAMDN25000737437174 від 04.09.2013 року за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно становить 147,95 дол.США ( 50 000,00 x 3 % x 36 : 365 : 100) 2. За договором № SAMDN25000737443760 від 04.09.2013 року. Сума вкладу складає: 50 000,00 дол. США. Сума 3% річних за договором № SAMDN25000737443760 від 04.09.2013 року за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно становить: 147,95 дол.США ( 50 000,00 x 3 % x 36 : 365 : 100) 3. За договором № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року. Сума вкладу складає: 32 832,64 дол. США. Сума 3% річних за договором № SAMDN25000737599231 від 11.09.2013 року за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно становить: 97,15 дол.США (32 832,64 x 3 % x 36 : 365 : 100) 4. За договором № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року. Сума вкладу складає: 23 477,61 дол. США. Сума 3% річних за договором № SAMDN25000737443974 від 04.09.2013 року за період з 22.05.2018 року по 26.06.2018 року включно становить: 69,47 дол.США (23 477,61 x 3 % x 36 : 365 : 100) Щодо стягнення пені Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № справа №761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20) викладено правову позицію про те, що до спірних правовідносин споживача фінансових послуг та банку в разі невиконання банком зобов`язань за договором банківського вкладу підлягає застосуванню частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», проте дійсний зміст приписів цієї норми слід трактувати так, що пеня, яка складає грошовий вимір має бути сплачена виконавцем, нараховується на суму, що відплатності відповідного договору. У такому разі базою нарахування пені згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід вважати проценти на суму вкладу або дохід в іншій формі (статті 105, 1061 ЦК України), що підлягає сплаті банком вкладникові за використання вкладу. Сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № справа №320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) викладено правову позицію про те, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача, однак якщо між сторонами припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то з часу такого припинення частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини. Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. (ч.1 ст. 1075 ЦК України). Як вже було встановлено судом, що 18.05.2018 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту). Відповідно, з 22.05.2018 року (через два банківські дні з моменту повідомлення позивачем про розірвання договорів) наведені договори вважаються розірваними і АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язане було виплатити позивачеві суми вкладів із нарахованими на них процентами. Отже між сторонами розірвано договори банківського вкладу, в зв`язку з чим між сторонами припинились договірні правовідносини з договорів банківського вкладу. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду, наведені у постанові від 09 листопада 2021 року в справі №320/515/17 щодо відсутності споживчих правовідносин між сторонами після розірвання договору банківського вкладу та відповідно відсутності підстав для застосування до даних правовідносин норм ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з дати розірвання договору банківського вкладу, в зв`язку з чим вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь державив розмірі 8810 грн..

Outcome: partial