Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У лютому 2018 ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» в особі представника Ганжа К.В.звернулися до Баришівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20.03.2018 матеріали даної цивільної справи передано до Голосіївського районного суду м. Києва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] укладено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактом приєднання споживача [PERSON] до умов Типового договору постачання природного газу є споживання природного газу період з 01.07.2015 по 25.09.2017. Газопостачання до вібудинку [PERSON] припинено 25.09.2017 у зв?язку із заборгованістю. Позивач зазначає, що загальна сума забогованості за період з 01.01.2017 (дата відновлення газопостачання) по 25.09.2017 (дата припинення газопостачання) становить 5164,17 грн. при цьому, позивач вказує, що на особовому рахунку [PERSON] станом на 01.01.2017 обліковується переплата в сумі 199,50 грн. за рахунок коригувань. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в сумі 4964,67 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 1762,00 грн., суму надлишково сплаченого судового збору у розмірі 638,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченко С.В. від 08.05.2018 відкрито провадження по справі та постановлено прооводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 17.09.2018 прийнято дану цивільну справу до свого провадження. Розпорядженням керівника апарату суду від 05.02.2019 року № 361 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням від посади судді Новака А.В. , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 08.02.2019 року, вказана цивільна справа розподілена судді Шкірай М.І. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. від 08.02.2019 прийнято дану цивільну справу до свого провадження. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 402 від 10.06.2020 здійснено посторний автоматизований розподіл судової справи. У червні 2020 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.01.2021 клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» - Василевської Олени Вікторівни в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу - задоволено. Замінено сторону відповідача у цивільній справі № 355/260/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, а саме відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.01.2023 виправлено допущену описку у вступній, описовій та резолютивній частині ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2022 у цивільній справі № 355/260/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, а саме: замість помилково зазначеного прізвища, імені та по-батькові відповідача - «... до [PERSON] » вказати вірно «... до [PERSON] ». Постановлено вважати вірним прізвищем, іменем та по-батькові відповідача « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з?явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» надає послуги з постачання природного газу в Биришівському районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу (серія АЕ № 299021), виданої 01.07.2015 постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015. Таким чином, вказане товариство з 01.07.2015 виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» ВР № 329-УІІІ від 09.04.2015 НКРЕКП постановою № 2496 від 30.09.2015 затвердила Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Згідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Як зазначає позивач, між ним та [PERSON] укладено типовий договір, оскільки на думку позивача [PERSON] є побутовим споживачем, зокрема в період з 01.07.2015 по 25.09.2017 за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження зазначеного, позивачем надано копію фінансового стану абонента [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданого позивачем розрахунку, у [PERSON] утворилася заборгованість перед ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» в період з 01.07.2015 року по 25.09.2017 року у розмірі 4964,67 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 100% власником об?єкта за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 11.07.2012, виданого Баришівською селищною радою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно (довідка № 183107224 від 01.10.2019). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII). Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. У пункті 1 частини другої цієї статті Закону № 2189-VIII визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон № 329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону № 329-VIII «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону № 329-VIIІ постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону № 329-VIIІ «Про ринок природного газу». Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором ГРМ і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором ГРМ та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу. У пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Кодексі, зокрема: договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором ГРМ та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи; побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. З аналізу п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ вбачається, що фактом підтвердження споживача до договору є повернення підписаної заяви-приєднання також сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до абзацу 60 пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Таким чином, відсутні докази, що [PERSON] є побутовим споживачем та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення свого житловго приміщення. За правилами статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] не є побутовим споживачем природного газу у розумні наведеного визначення у Кодексі газорозподільних систем, оскільки докази фактичного використання газу для власних побутових потреб, зокрема приготування їжі, підігріву води та опалення свого житлового приміщення. Крім того, доказів того, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , до суду надано не було. Також позивачем не доведений факт приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: dismissed