Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

24.01.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач послалася на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 08.02.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзив не надав. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали і просили суд його задовольнити. Відповідач в задоволенні позову просив відмовити. Третя особа просила справу розглядати за відсутності її представника. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 23.05.2023, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . З наданого висновку вбачається, що відповідач [PERSON] свідомо відмовся брати участь у засіданні комісії з вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виховання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. В судовому засіданні відповідач заперечуючи проти позову, жодного доказу на спростування викладених у позові обставин не надав. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт ухилення відповідача від виконання батьківських бов`язків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини є доведеним, суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. сплаченого нею судового збору та на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, оскільки відповідно до діючого законодавства позивач звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Також з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог 137 ЦПК України підлягають стягненню 6000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, яка була надана позивачу відповідно до договору про надання правничої допомоги від 16.12.2022 та витрачена згідно рахунку від 22.01.2023 року та квитанції 3113601 від 22.01.2023 року. Клопотання від відповідача про зменшення розміру витратна правову допомогу не надходило.

Outcome: approved