Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Відповідачі збільшені позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмові заяви. Представник позивача, [PERSON] на задоволенні збільшених позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, про що надав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія рішення Рренійського районного суду Одеської області від 05.07.2021р.; копія витягу про державну реєстрацію прав від 25.01.2012р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.01.2012р.; копія державного акту на право на земельну ділянку серії ОД № 021693; копія державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 071370; копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.03.2015р.; копія державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ № 196479; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок; копія архівної виписки від 13.12.2011р. № Б-9 із рішення дванадцятої сесії ХХІ-го скликання від 21.12.1993р. Лиманської сільської ради «Про передачу земельних ділянок для ведення приватного підсобного господарства жителям с. Лиманське»; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 16.12.2011р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копії довідок Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 28.02.2023р. № 0474, 0475; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03.08.2021р.; копія спадкової справи № 290/2020, відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , родинні відносини підтверджується рішенням Ренійського районного суду від 05.07.2021р. За життя йому на належало: житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.01.2012р., зареєстрованого в реєстрі за № 3; частина земельної ділянки площею 2,10 га, на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.01.2012р., зареєстрованого в реєстрі за № 5; земельна ділянка, площею 0,1495 та. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196479; земельна ділянка, загальною площею 3,97 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 071370; право на земельну ділянку площею 1,50 га., для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Ренійської ОТГ (колишня Лиманська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області, на підставі рішення дванадцятої сесії ХХІ-го скликання від 21.12.1993 р. Лиманської сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства мешканцям с. Лиманське». Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті є сторони по справі: дружина позивач [PERSON] , діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом була відкрита спадкова справа. Відповідачі по справі прийняли спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на момент смерті, однак на спадщину не претендують, не заперечують щоб їх матір оформила її на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка у вигляді вищевказаного спадкового майна шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Пізніше, позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємицею першої черги за законом. Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою що її прийняла. Інші спадкоємці першої черги відповідачі по справі на спадщину не претендують, про що надали суду відповідні заяви. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved