Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що [INFO] у позивача із відповідачем народився син [PERSON] . Шлюб між ними розірваний. Син проживає разом з відповідачем. 18.07.2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська винесено судовий наказ №199/3668/22 про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вже є платником аліментів для своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації на кожну дитину, починаючи з 04.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач добровільно сплачує аліменти на свою третю дитину [PERSON] , [INFO] , кожного місяця по 1500 грн. Тому вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є зменшити розмір аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх доходів. В зв`язку з цим позивач просить зменшити розмір аліментів, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 23 березня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись\~з позовом\~відповідач подала\~до суду\~відзив,\~в якому\~просила у\~задоволенні позову\~відмовити в\~повному обсязі,\~мотивуючи тим,\~що позивач\~доказів того,\~що його\~матеріальне становище\~погіршилось не\~надав,\~а їй\~навпаки відомо\~що його\~матеріальне становище\~покращилось.\~Наразі,\~позивач є\~військовослужбовцем,\~та має\~заробітну плату,\~яка в\~повній мірі\~дозволяє забезпечувати\~як свої\~потреби,\~так і\~потреби своїх\~дітей. Крім того, акцентує увагу, що сплачувані [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] є добровільними, а тому останній, маніпулюючи цим фактом і використовуючи його в рамках вказаної справи, може в подальшому як припинити добровільну сплату таких аліментів, так і сплачувати їх у нижчому розмірі. Тому, факт добровільної сплати аліментів у розмірі 1500,00 грн. на утримання доньки [PERSON] є сумнівним та нестабільним. Таким чином, аналізуючи розмір аліментів, який [PERSON] сплачує на утримання своїх дітей, шляхом математичних відрахувань можна встановити, що сукупний розмір аліментів, які сплачуються позивачем на утриманні своїх трьох дітей складає приблизно 3000,00 грн. Визначений судом розмір аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] сторонами не заперечується, отже згода щодо такого розміру сторонами досягнута. Так само, добровільно сплачуваний [PERSON] розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] прийнятний для сторін, оскільки будь-яких заперечень щодо такого розміру аліментів матеріали справи не містять. Таким чином, розмір аліментів на трьох інших дітей, навіть з огляду на те, що він відрізняється від розміру аліментів, визначеного судовим наказом №199/3668/22, є прийнятним для сторін. У своїй сукупності аліменти на утримання всіх чотирьох дітей є для [PERSON] фінансово спроможними та ніяким чином не ставлять його або його сім`ю в погіршене становище. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] наразі є військослужбовцем і проходить військову службу, тому розмір його заробітної плати є доволі значним, що свідчить про його покращений матеріальний стан та фінансову спроможність сплачувати аліменти на всіх дітей. Зазначає, що позивачем взагалі не зазначено у позові передбачені ст.192 СК України обставини, що впливають на зміну розміру аліментів. Зменшення аліментів, розмір яких відповідає вимогам сімейного законодавства (1/4 частина на одну дитину), у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення малолітнього [PERSON] та суперечитиме інтересам дитини. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.04.2023 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. 11.05.2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області зобов`язано [PERSON] надати до суду довідку про усі види його доходів заробітку. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутністю її довірителя. На задоволені позовних вимог наполягають та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила відмовити у задоволені позову з викладених у відзиві підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.2016 року, у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 18.07.2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська видано судовий наказ №199/3668/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.07.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копій свідоцтв про народження, [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8,17) Позивач зазначає, що він сплачує аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] за судовим наказом в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття, та добровільно сплачує аліменти на [PERSON] кожного місяця у розмірі 1500 грн. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КЗпП України - обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. Ч. 4 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» є аналогічною ч. 3 ст. 128 КЗпП України стосовно не поширення обмежень на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він сплачує аліменти на інших дітей. Однак позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду будь яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, з матеріалів справи не вбачається, що дохід позивача зменшився. З витребуваних судом доказів, а саме: відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2021 по 31.12.2022; довідки в/ч [NUMBER] про виплачені суми грошового забезпечення, матеріальної допомоги, додаткової винагороди, що були виплачені [PERSON] станом на 15.05.2023, встановлено, що матеріальний стан позивача навпаки покращився, та сукупний розмір аліментів, стягуваних з позивача не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що визначений судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на дітей [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовної вимоги. Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із рівності всіх перед законом та судом, з вимог діючого законодавства, та з метою захисту інтересів дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed