Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою. \~ \~ \~ \~Заяву обґрунтовує тим, що її колишній чоловік [PERSON] , який проживає разом з нею в одній квартирі, починаючи з 2016 року вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме: висловлюється нецензурними словами, принижує, викидає особисті речі та виганяє з квартири, порушує її права, що підтверджується відповіддю з Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Враховуючи систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до [PERSON] спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, покликаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. -заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місця, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою судді від 18.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з підстав наведених у заяві, просили її задовольнити. Заінтересована особа та його представник, заперечили щодо задоволення поданої заяви. [PERSON] суду пояснив, що він є особою з інвалідністю І групи загального захворювання. Його колишня дружина [PERSON] , яка проходить лікування у психлікарні, в квартирі [ADDRESS] , не проживає, а лише інколи навідується та вчиняє сварки. Вважає заяву [PERSON] необґрунтованою. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, допитаного в якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.1979, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2016 було розірвано. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, там зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та їх внуки [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що заявниці [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.07.2014. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Із встановлених у справі обставин та наданих суду доказів, вбачається відсутність факту систематичного вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] , а постійні звернення заявниці до правоохоронних органів, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо колишньої дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20). Навпаки, пояснення учасників справи свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння. Крім цього, допитаний у судовому засіданні в якості свідка внук сторін [PERSON] , суду пояснив, що баба [PERSON] тривалий час не проживає з ними в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] проживає у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] , а коли приїзджає, то вчиняє конфлікти та сварки. Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства суду не надано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed