Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] про захист прав споживачів,\~ розірвання договору підряду,\~повернення сплачених\~коштів та\~відшкодування моральної\~шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.02.2022 між нею та відповідачем було укладено договір замовлення меблів № 5554, за умовами якого відповідач узяла на себе зобов`язання за заданими позивачем розмірами та на підставі його вимог і побажань розробити креслення корпусних меблів, розмістити замовлення у виробника на свій розсуд та передати позивачу у власність меблі шафу розстібну. Ціна виготовлення, фурнітури та комплектуючих склала 55\~575 грн. На виконання умов договору [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] кошти в розмірі 37 500 грн як передплату від загальної суми. Строк виконання замовлення становив 28-38 робочих днів, доставка протягом 7 робочих днів. Під час телефонних розмов у травні-червні 2022 року відповідач запевняла позивача, що меблі будуть виготовлені. 07.07.2022 від відповідача на адресу позивача надійшов лист із проханням про відтермінування виконання зобов`язань по договору підряду № 5554 від 14.02.2022 до 01.08.2022 з посиланням на дію форс-мажорних обставин, обумовлених введенням воєнного стану в України, а також у зв`язку зі зростанням цін виробника товарів. 01 серпня 2022 року відповідач зобов`язання не виконала, меблі не виготовила та не поставила. 03 серпня 2022 року відповідач на банківську картку позивача частково повернула аванс в розмірі 4\~000 грн та з того часу на зв`язок не виходить та залишок коштів не повертає. Указує, що вона вимушена була проживати у квартирі без шафи більше, ніж півроку, що викликало незручності у житті сім`ї, оскільки кошти було сплачено позивачем ще в лютому, а через низькі заробітки у військовий час вона не змогла придбати меблі через брак коштів. Зазначає, що був порушений звичний режим життя, вона отримала сильний психологічний стрес та вимушена була докладати часу та зусиль для відновлення попереднього стану. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати договір замовлення меблів № 5554 від 14 лютого 2022 року, укладений між ФОП [PERSON] та нею, а також стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 33 500,00 грн, сплачені як передплату за зобов`язаннями, а також стягнути з відповідача на її користь 3 750,00 грн у відшкодування моральної шкоди, що розрахована, виходячи з 10% від сплаченої суми коштів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Відзив від відповідача до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Лисенко Л. О. подала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без участі позивача та її представника. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від неї до суду не надходило, повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( [ADDRESS] ), проте судові повістки повернулась до суду з відміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 14.02.2022 між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) укладено договір замовлення меблів № 5554 (далі договір), за умовами якого виконавець взяла на себе зобов`язання за заданими замовником розмірами, на підставі його вимог і побажань виконати креслення корпусних меблів шафи розстібної 4950х470х2920 і розмістити її у виробника на свій розсуд. Виконавець зобов`язується розмістити замовлення у виробника та передати замовнику у власність меблі відповідно до розробленого і затвердженого креслення (малюнку), в кількості і асортименті відповідно до креслення, що є невід`ємною частиною договору, а замовник - сплатити та прийняти меблі. Згідно з розділом 2 договору загальна сума замовлення становить 53 575,00 грн, з яких передплата 37\~500,00 грн. Оплата здійснюється замовником шляхом внесення коштів у касу виконавця. Замовник у момент підписання договору вносить передоплату 37\~500 грн, що становить 70% від загальної ціни договору, залишок 30 % у розмірі 16\~075,00 грн, вносяться замовником в день отримання меблів за адресою. Відповідно до розділу 3 договору строк виготовлення меблів становить 28-38 робочих днів та доставка протягом 7-ми робочих днів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 1 ст. 627 ЦК України вказано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 628 ЦК України). Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором підряду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частин 2, 3 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Як зазначено у ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно із п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду на виготовлення меблів, проте у встановлений строк відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості використовувати замовлені меблі для своїх потреб. Як слідує з договору підряду № 5554 від 14.02.2022, строк виготовлення меблів становить 28-38 робочих днів та доставка протягом 7-ми робочих днів. Відповідно листа ФОП [PERSON] від 27.06.2022, адресованого позивачу, відповідач просила відтермінувати виконання зобов`язання по договору підряду, посилаючись на форс-мажорні обставин (військову агресію Російської Федерації проти України), а також на зростання цін виробника товарів. Указаний лист підтверджує невиконання відповідачем умов договору щодо строку виконання замовлення. Відповідно до розділу 9 договору жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань, якщо причиною тому послугували, зокрема військові дії. Сторона, яка посилається на будь-яку з обставин, вказаних в п. 9.1 договору, зобов`язана невідкладно повідомити другу сторону про виникнення чи принення дії цієї обставини. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами. Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Листом від 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України, на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Суд зазначає, що факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим. Факт настання обставин непереборної сили повинен підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональною Торгово-промисловою палатою. Разом з тим, суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Такі висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, постанові від 14.06.2022 у справі №922/2394/21. Сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для невиконання боржником зобов`язання та звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив форс-мажорних обставин на можливість виконання ним зобов`язання, тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами форс-мажорними обставинами та неможливістю належного виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не доведено факт настання для неї форс-мажорних обставин у порядку, передбаченому договором, а також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин та неможливістю виконання нею зобов`язання за договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині розірвання договору підряду. Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь кошти, сплачені нею як передплата, за вирахуванням суми в розмірі 4\~000 грн, що були добровільно повернуті відповідачем на картковий рахунок позивача, а саме в розмірі 33\~500 грн. За умовами договору оплата здійснюється замовником шляхом внесення коштів у касу виконавця (розділ 2 договору). Проте позивачем не надано жодних доказів сплати таких коштів у порядку та розмірі, визначеному договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, перерахування відповідачем на картковий рахунок позивача суми коштів в розмірі 4\~000 грн не є достатньою підставою вважати доведеною обставину сплати позивачем на виконання договору коштів саме в розмірі 37\~500 грн. Отже, в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. При цьому, моральна шкода має бути доведеною та обґрунтованою, натомість позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про обсяг моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачем не доведено наявність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. У зв`язку з викладеним суд вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial