Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У березні 2023 року представник позивача звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення сплачених грошових коштів по договору № 1 у розмірі 103 700,00 грн.; сплачені кошти по договору № 2 у розмірі 30 700,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; заборгованість за договором № 1 з урахуванням 3% річних станом на 22.03.2023р. у розмірі 1 389,30 грн.; заборгованість за договором № 2 у розмірі 30 700,00 грн. з урахуванням індексу інфляції станом на 22.03.2023р. у розмірі 1 690,02 грн.; заборгованість за договором № 2 з урахуванням 3% річних станом на 22.03.2023р. у розмірі 421,39 грн. ; судовий збір у розмірі 1 936,09 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 29.08.2022р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір № 29/018 за яким останній зобов`язався виконати та передати позивачу наступні види робіт: 1) монтаж термопанелей в обсязі 190 м2 2) затирання швів. Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 початок виконання робіт 10.09. 2022 року. Планово-орієнтовний строк закінчення робіт 05.10.2022 року. Пунктом 2.2. Розділу 2 повна вартість виконання робіт становить 172 900, 00 грн., в т.ч. сума авансу на придбання матеріалів 103 700, 00 грн. 05.09. 2022 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № № 34/018 за яким останній зобов?язався виконати та передати позивачу наступні види робіт: 1) улаштування підшиви даху. 2) улаштування віконних відводів. Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 початок виконання робіт 15.09. 2022 року. Планово-орієнтовний строк закінчення робіт 08.10. 2022 року. Пунктом 2.2. Розділу 2 повна вартість виконання робіт становить 45 700, 00 грн. , в т.ч. сума авансу на придбання матеріалів 30 700, 00 грн. Загальний розмір коштів, які позивач надав відповідачу в якості авансу становить - 134 400,00 грн. Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 134 400, 00 грн. підтверджується перепискою відповідача із дружиною позивача - [PERSON] через Viber від 19.09. 2022 року, у якій він зазначає, що він ввів в оману позивача та його дружину, матеріалів для роботи він не купив, а користувався коштами на власний розсуд, обіцяв повернути найближчим часом. Однак, станом на день звернення із даною позовною заявою коштів не повернув. Таким чином, відповідач порушив умови договорів № 1 та № 2. Також, відповідачем була складена розписка від 26.09. 2022 року, відповідно до якої відповідач взяв грошові кошти у позивача у розмірі 150 00, 00 грн. для придбання товару, однак, не виконав домовленість та зобов?язався їх повернути до 10.10. 2022 року. Проте, даних коштів Позивач станом на 10.10. 2022 року так і не отримав. На адресу відповідача було направлено вимогу від 01.02.2023р, однак відповідачем було проігноровано вказані вимоги. Станом на день звернення так і не повернув. Також позивач сплатив відповідачу грошову суму у великому розмірі з метою утеплення власного будинку, аби заощадити вартість споживання комунальних послуг, однак відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, що призвело до негативних явищ, пов`язаних із додатковими витратами на оплату комунальних послуг, тому відповідач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.03. 2023р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 29.08.2022р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 29/2018, відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати та передати позивачу наступні види робіт: 1) монтаж термопанелей в обсязі 190 м2 2) затирання швів/а.с.14/. Відповідно до п.2.1, 2.2., 2.3 договору початок виконання робіт 10.09.2022р. Планово-орієнтовний строк закінчення робіт 05.10.2022р.. Повна вартість виконання робіт становить 172 900,00 грн., в т.ч. сума авансу на придбання матеріалів 103 700,00 грн. Замовник здійснює оплату в день прийняття виконаних робіт/а.с.14/. 05.09.2022р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 34/018, відповідно до якого зобов?язався виконати та передати позивачу наступні види робіт: 1) улаштування підшиви даху. 2) улаштування віконних відловів/а.с.15/. Відповідно до п.2.1, 2.2., 2.3 договору початок виконання робіт 15.09.2022р. Планово-орієнтовний строк закінчення робіт 08.10.2022р.. Повна вартість виконання робіт становить 45 700,00 грн., в т.ч. сума авансу на придбання матеріалів 30 700,00 грн. Замовник здійснює оплату в день прийняття виконаних робіт/а.с.15/. Відповідно до розписки від 26.09.2022р. [PERSON] отримав грошові кошти від [PERSON] на придбання матеріалів для утеплення фасадів у розмірі 150 000,00 грн. і не виконав свої зобов`язання. [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти у повному обсязі до 10.10.2022р., а саме 150 000,00 грн./а.с.19/. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення- невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 866 Цивільного кодексу України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Представник позивача вказує, що відповідач не розпочав роботу та привласнив кошти, а тому позивач має право розірвати договори в односторонньому порядку, однак таку вимогу не ставить у своєму позові. У позові представник позивача вказує, що факт отримання коштів у розмірі 134 400,00 грн. (103 700,00 грн. +30 700,00 грн.) підтверджується перепискою відповідача із дружиною позивача через месенджер Viber від 19.09. 2022 року. В той же час суд не приймає вказане до уваги, оскільки роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення». Інших належних та допустимих доказів передачі позивачем [PERSON] коштів у розмірі 134 400,00 грн. в якості авансу суду не надано. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів передання коштів у розмірі 134 400,00 грн., а тому позов є необгрунтованим, не доведеним та не підлягає задоволенню. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Судом була досліджена розписка від 26.09.2022р. [PERSON] , який отримав грошові кошти від [PERSON] на придбання матеріалів для утеплення фасадів у розмірі 150 000,00 грн. і не виконав свої зобов`язання та зобов`язувався повернути грошові кошти у повному обсязі до 10.10.2022р., а саме 150 000,00 грн. Однак суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, оскільки представником позивача не заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. Оскільки позов в частині стягнення коштів по договору № 1 та договору №2 задоволенню не підлягає, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в іншій частині. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача.

Outcome: dismissed