Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

І. Суть спору 25.04.2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають двоє спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, різницю в характерах, відсутність взаєморозуміння, довірита компромісних рішень. Шлюб носить формальний характер, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подружжя проживає окремо один від одного та не веде спільного господарства. З огляду на наведене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився, 04.05.2023 року від нього надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимог підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася. 01.05.2023 року від неї надійшла заява про здійснення розгляду справи без її участі та визнання позову у зв`язку із відсутністю заперечень щодо розірвання шлюбу. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 01.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 55, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 25.04.2023 року (а.с.6). У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.05.2008 року, а.с.7) та дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01.2011 року, а.с.8). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень, подружнє життя у сторін не склалося. Причиною цього є виникнення непорозумінь з підстав різних поглядів на життя, різницю в характерах, відсутність взаєморозуміння, довірита компромісних рішень. Шлюб носить формальний характер, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подружжя проживає окремо один від одного та не веде спільного господарства. На день звернення до суду з даним позовом майнові спори у подружжя відсутні. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до\~ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави стверджувати про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечать інтересам сторін, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно з\~ст.\~112 Сімейного кодексу України\~наявні всі підстави для розірвання такого. Визнання відповідачкою позову у частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує її права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1\~073,60 гривень, що підтверджується квитанцією № 32528798800006759997 від 21.04.2023 року. У зв`язку із повним задоволенням позову, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved