Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

18.04.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який до дня своєї смерті постійно проживав з батьком позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . На момент\~смерті батька\~в Липовецькому\~районному суді\~знаходився його\~позов про\~визнання права\~власності на\~майно в\~порядку спадкування\~після смерті\~ [PERSON] (діда позивача). Але так як батько хворів і помер ще до початку призначення справи до розгляду, тому не встиг оформити спадкові права. Після смерті діда, а потім батька, залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної частки (паю) на 2,94 га. Після смерті\~спадкодавців позивач\~та його\~рідна сестра\~ [PERSON] \~в порядку\~передбаченому чинним\~законодавством звернулись\~до приватного\~нотаріуса Вінницького\~районного нотаріального\~округу Врублевської\~Ю.В.\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~внаслідок чого\~було відкрито\~спадкову справу\~за №63/2018.\~В подальшому,\~постановою нотаріуса\~вих.\~№129/02-14\~від 14.09.2021,\~позивачу було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~на право\~на спадщину\~за законом.\~Підставою для\~відмови стало\~те,\~що нотаріусу,\~як правовстановлюючий\~документ на\~вищевказаний житловий\~будинок,\~було надано\~свідоцтво № [NUMBER] \~про право\~особистої власності\~на домоволодіння,\~видане виконкомом\~Вахнівської сільської\~ради народних\~депутатів Липовецького\~району Вінницької\~області 07.07.1989\~року,\~на підставі\~рішення Липовецької\~районної Ради\~народних депутатів\~№131\~від 30.05.1985\~та рішення\~виконкому Вахнівської\~сільської ради\~№51\~від 27.12.1988.\~Право власності\~зареєстровано в\~Комунальному підприємстві\~"Вінницьке\~обласне об`єднане\~бюро технічної\~інвентаризації"\~24.07.1989\~і записано\~в реєстрову\~книгу №1,\~за реєстровим\~№195.\~У вищевказаному\~свідоцтві зазначено,\~що жилий\~будинок [ADDRESS] належить\~колгоспному двору,\~головою якого\~був дід\~позивача -\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Однак з\~цього документа\~неможливо встановити,\~яка частка\~вищезазначеного майна\~належала [PERSON] .\~В позовній\~заяві позивач\~просить суд\~визнати за\~нею в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~ [INFO] \~ [PERSON] право\~власності на\~1/2\~частку житлового\~будинку 1963 року побудови площею 68,4 м2, позначеного літерою «А», веранди площею 11,1 м2 позначеною літерою «а», сараю площею 61,8 м2, позначеною літерою «Б», погріба площею 18 м2, позначеною літерою «п/Б», який належить померлому дідові [PERSON] , до складу якого входить будинковолодіння за [ADDRESS] та право власносты на 1/2 частки земельної частки (пай), в розмірі 2,94 умовних кадастрових гектари, на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 19.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також було витребувано матеріали спадкових справ після смерті спадкодавців. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім на адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй позовній заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Липовецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 22.08.2017 (а.с. 7). На момент\~смерті діда\~батько позивача\~ [PERSON] постійно\~проживав з\~ним за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~довідкою органу\~місцевого самоврядування\~(а.с.\~28).\~ [INFO] \~помер батько\~позивача [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серія\~ [NUMBER] ,\~виданого Тиврівським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Вінницькій області.\~На момент\~своєї смерті\~останній був\~зареєстрований та\~постійно проживав\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~довідкою органу\~місцевого самоврядування\~(а.с.\~25). Згідно ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 548 ЦК в цій же редакції прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За відсутності заповіту в даному випадку, батько позивача [PERSON] , був єдиним спадкоємцем за законом, так як відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року прийняв спадщину, адже на момент смерті діда батько позивача проживав разом з ним. Як зазначає у позові позивач, у неї є ще рідна сестра [PERSON] , яка є рівноправним спадкоємцем на майно, і яка разом з нею подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса у встановлений законом строк (а.с.43). Факт родинних стосунків між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та її батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, де останній зазначений її батьком (а.с. 11) та свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого позивачка змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.12). Факт родинних стосунків між батьком [PERSON] і дідом [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження батька (а.с. 8), а також рішенням Липовецького районного суду від 27.03.2002 про те, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж самою особою (а.с. 10). На момент смерті батька позивача в Липовецькому районному суді знаходився його позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті її діда [PERSON] . Але так як батько хворів і помер ще до початку призначення справи до розгляд, тому не встиг оформити спадкові права. Після смерті діда, а потім батька, залишилось спадкове майно (за місцем проживання спадкодавця), яке згідно довідки, виданої 29.09.2020 КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» складається з житлового будинку з господарськими будівлями та зареєстроване 24.07.1989 за [PERSON] (а.с. 13), а також земельної частки (паю) на 2,94 га (а.с. 20). В технічному паспорті (а.с. 14-18) зазначено, що будинковолодіння за [ADDRESS] складається з житлового будинку загальною площею 56,8 м2, з якої житлова площа складає 18,6 м2, допоміжна складає 28,8 м2, позначеного літерою «А», веранди площею 9,4 м2, позначена літерою «а». Дане будинковолодіння, розташоване на земельній ділянці загальною площею 3177 м2, з якого під забудовою знаходиться 142 м2, під двором 573 м2, під городом 2 462 м2. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», основним документом, що посвідчує право при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), є сертифікат на земельну частку (пай). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11.03.2021 за №223/424-21-0.182 державний акт [PERSON] взамін сертифікату на земельну частку (пай) не видавався (а.с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок [ADDRESS] , як голови колгоспного двору, оскільки даний будинок мав статус колгоспного двору, і він за його життя, станом на 15.04.1991 був головою колгоспного двору. Право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, видане виконкомом Вахнівської сільської ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 07.07.1989 року, на підставі рішення Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 та рішення виконкому Вахнівської сільської ради №51 від 27.12.1988. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 24.07.1989 і записано в реєстрову книгу №1, за реєстровим №195 (а.с. 13), а також підтверджується технічним паспортом, складеним від 29.09.2020 (а.с. 14). Згідно з довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 10.03.2023 за №335 (а.с. 26) слідує, що померлий [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживав без реєстрації [PERSON] , що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування (а.с. 28). Згідно відповіді від Державного нотаріального архіву Вінницької області від 01.03.2021 (а.с. 85) слідує, що спадкову справу на майно померлого [INFO] [PERSON] по фонду Липовецької державної нотаріальної контори не виявлено, що також підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.02.2021 (а.с. 85). З матеріалів спадкової справи №63/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що надійшла на адресу суду 15.05.2023 слідує, що після смерті спадкодавця до приватного нотаріуса Врублевської Ю.В. із заявою про прийняття спадщини відповідного змісту (а.с. 44) звернулась позивач [PERSON] , яка являється дочкою померлого. Іншою спадкоємицею після смерті батька є дочка [PERSON] [PERSON] (сестра позивача), яка теж подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (а.с. 43). З даної спадкової справи також слідує те, що позивач 25.09.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки (а.с. 76). Утім в оформленні позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та на 1/2 частку права на земельну частку (пай) нотаріусом було відмовлено, оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється можливим. Крім того, в сертифікаті на право на земельну частку (пай), який виданий [PERSON] допущено помилку у прізвищі, а саме вказано прізвище « [PERSON] », згідно якого неможливо перевірити належність майна спадкодавцеві [PERSON] , в підтвердження чому є наявна в матеріалах цивільної справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 30). Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту її прав у судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за [ADDRESS] , належить до суспільної групи колгоспний двір, а його головою був дід позивача [PERSON] . Також, судом встановлено, що земельна частка (пай), в розмірі 2,94 умовних кадастрових гектари, розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка перебувала у КСП "Росія" згідно сертифікату ВН №0313859, що зареєстрований 10.07.1997 року за №859 належала [PERSON] . Утім в сертифікаті прізвище помилково вказано як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » (а.с. 20). Як слідує з матеріалів справи, рішенням суду від 27.03.2002 (а.с. 10) встановлено факт, що померлий [INFO] в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області [PERSON] при житті був батьком [PERSON] . Також, в даному рішенні зазначено, що згідно довідки Вахнівської сільської ради «Ціліков» та «Целіков» є одна і та ж особа. З матеріалів спадкової справи №63/2018 заведеної до майна померлого [PERSON] , що були витребувані судом, встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Позивач своїм правом на спадкування скористався, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси та земельну частку (пай) позбавлена можливості за обставин, незалежних від її волі. Однак, в силу припису ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Також представником відповідача було подано заяву про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оцінюючи надані позивачами докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач та які не оспорює відповідач. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем права власності по спадкуванню за законом на спадкове майно, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved