Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 жовтня 2022 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 03 березня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22035000310870, згідно якого банком було надано відповідачу грошові кошти в сумі 292 392,78 грн. строком на 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту 03 березня 2024 року. В зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 05 вересня 2022 року виникла заборгованість в сумі 297 008,00 грн., з яких: залишок строкового кредиту 204 179,12 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків 0,18 грн.; залишок нарахованих строкових комісій 4 385,89 грн.; залишок простроченого кредиту 13 742,98 грн.; залишок прострочених відсотків 29,47 грн.; залишок прострочених комісій 74 670,36 грн. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 297 008,00 грн. та судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 25 листопада 2022 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. 02 січня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22035000310870, згідно якого банком було надано відповідачу грошові кошти в сумі 292 392,78 грн. строком на 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту 03 березня 2024 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 05 вересня 2022 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 297 008,00 грн., з яких: залишок строкового кредиту 204 179,12 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків 0,18 грн.; залишок нарахованих строкових комісій 4 385,89 грн.; залишок простроченого кредиту 13 742,98 грн.; залишок прострочених відсотків 29,47 грн.; залишок прострочених комісій 74 670,36 грн. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, в зв`язку з тим, що відповідач, у встановлений кредитним договором строк заборгованість не повернув, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість станом на 05 вересня 2022 року в сумі 297 008,00 грн., з яких: залишок строкового кредиту 204 179,12 грн.; залишок нарахованих строкових відсотків 0,18 грн.; залишок нарахованих строкових комісій 4 385,89 грн.; залишок простроченого кредиту 13 742,98 грн.; залишок прострочених відсотків 29,47 грн.; залишок прострочених комісій 74 670,36 грн. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки\~відповідач не в повному обсязі виконує прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial