Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 108 333,20 грн., з яких:68 233,00грн. - фактична шкода, завдана в результаті залиття квартири; 5 100,00 - витрати на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна, 35 000,00 грн. - моральна шкода. Позовні вимоги мотивувала тим, що проживає за адресою: [ADDRESS] та є власником квартири. [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS] , крім того, [PERSON] є власником вказаної квартири. Вказала, що 13.06.2018 року її мати [PERSON] спільно з [PERSON] звернулись до ЖЕД-110 із заявою про обстеження стояка каналізаційної труби між 8 та 9 поверхами у зв`язку із протіканням води. В ході обстеження стояка каналізаційної труби було встановлено, що причина течії води є неправильне встановлення (під`єднання) зливного бачка унітазу в квартирі [ADDRESS] та рекомендовано Відповідачам відновити щільність з`єднань сантехнічних приладів до внутрішньобудинкових каналізаційних мереж. Проте, [PERSON] не вжив рекомендованих заходів, в результаті чого в її квартирі була постійна течія води. На неодноразові прохання вжити відповідних заходів [PERSON] не реагував. 06.08.2018 року її батько - [PERSON] звернувся до ЖЕД- 110 із проханням надіслати майстра для складання акту про залиття квартири. В той же день, майстром ремонтної дільниці [PERSON] встановлено, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , власник даної квартири приховував сліди залиття квартири [ADDRESS] ; за попереднім оглядом причиною залиття був розрив з`єднання підведення до зливного бачка унітазу. 08.08.2018 року відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» та на підставі поданої заяви [PERSON] комісією у складі майстра ремонтної дільниці, слюсаря - сантехніка та майстра технічної дільниці був складений Акт про залиття. В зазначеному Акті встановлено, що під час з`ясування обставин, при відвідуванні квартири [ADDRESS] , було встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок розриву з`єднання гнучкої підводки до зливного бачка унітазу, встановленої мешканцями квартири [ADDRESS] самостійно. За результатами обстеження квартири [ADDRESS] комісією були встановлені пошкодження квартири [ADDRESS] та визначена їх локалізація. Зазначила, що на момент подання позову її вимоги відшкодування завданої шкоди внаслідок залиття [PERSON] не задоволенні, більш того, жодної пропозиції щодо відшкодування заподіяної шкоди не надходило, тому змушена звернутись до суду. Крім того, вказала, що внаслідок залиття їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 35 000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 03.12.2018 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (т. 1 а.с. 6061). Ухвалою від 04.02.2019 року постановлено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 168-169). Ухвалою від 07.08.2019 року задоволено клопотання представника відповідача - [PERSON] про витребування доказів, витребувано в ЖЕД-110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва», наступну інформацію та документи, якими вона підтверджується: Чи затверджувався КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» склад комісії ЖЕД-110 для здійснення фіксації та складання актів про залиття? Надати копію такого документу (наказу, розпорядження, тощо) про затвердження складу такої комісії. Яким документом підтверджується направлення комісії для складання акту про залиття на місце для виявлення та фіксації обставин залиття та встановлення причин? Якщо такий документ про направлення комісії за адресою: [ADDRESS] (постраждалий) та кв. [ADDRESS] (винуватець) 06.08.2018 року для складання акту про залиття ЖЕД-110, надати копію такого документа та перелік осіб із зазначенням посади та професії, які входили до складу комісії. Чи здійснювалось 06.08.2018 року візуальне обстеження квартири [ADDRESS] для виявлення причини залиття? Якщо так, повідомити, в якій годині, ким з працівників ЖЕД-110 здійснювалось таке обстеження, в присутності кого з мешканців (власників) квартири [ADDRESS] , чи були присутні інші особи (свідки) та чи здійснювалась фото та відеофіксація обстеження? Якщо фото чи відеофіксація здійснювалась, надати копії фото та відеофіксації. Ким, коли та яким чином (зазначити спосіб і використані матеріали) і в присутності кого було ліквідовано причину залиття квартири [ADDRESS] та ким? Надати інформацію, о котрій годині було здійснено відключення водопостачання по [ADDRESS] , 06.08.2018 року, в якому під`їзді, причину відключення та час, коли було відновлено водопостачання. Надати копії актів про відключення/підключення (т. 1 а.с. 202-203). 07.08.2019 року залучено у якості третьої особи [PERSON] , (т. 1 а.с. 198-201). Ухвалою від 05.11.2019 року задоволено клопотання представника відповідача - [PERSON] про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, призначено по справі будівельно-технічну експертизу. Проведення будівельно-технічної експертизи доручено Київському науково- дослідному інституту судових експертиз. На розгляд та вирішення експерта поставлено такі питання: -що стало причиною залиття квартири [ADDRESS] , яке трапилося 06.08.2018 року? -який розмір завданої матеріальної шкоди квартирі [ADDRESS] , унаслідок його залиття, яке трапилося 06.08.2018 року? Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (т. 1 а.с. 232-233). Ухвалою від 09.11.2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання (т. 2 а.с. 48). Ухвалою від 09.12.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд (т. 2 а.с. 194). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вказав, що неправомірність його дій не доведена належними доказами, поданий позивачем акт про залиття не є належним та допустимим доказом, оскільки має недоліки, а також викликає сумніви у його належності та достовірності. Також, вказав, що розмір шкоди є також недоведеним (т. 1 а.с. 67-92, т. 2 а.с. 184-189). Позивач подала відповідь на відзив, в якій вважала твердження відповідача безпідставними, надуманими та такими, що спростовуються поданими доказами. Просила позов задовольнити (т. 1 а.с. 136-142). Третя особа подала заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 208-210). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог. Відповідач та його представник - [PERSON] в судовому засідання проти вимог позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні, виходячи з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, долучених до матеріалів справи. Третя особа в судовому засідання проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1998 року (т. 1 а.с. 160). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 139522642 від 28.09.2018 року відповідач [PERSON] є власником 1/4 квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2018 року [PERSON] спільно з [PERSON] звернулись до ЖЕД-110 із заявою про обстеження стояка каналізаційної труби між 8 та 9 поверхами у зв`язку із протіканням води (т. 1 а.с. 13). Листом від 06.07.2018 року № 431/110/515 ЖЕД-110 надало відповідь на заяву від 13.06.2018 року про те, що 06.07.2018 року працівниками обслуговуючої дільниці ЖЕД-110 проведено комісійне обстеження стану каналізаційного трубопроводу в межах квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . При візуальному обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено мокрі плями та відшарування опоряджувального шару з каналізаційним раструбом - з`єднання проведено гумовою гофрованою трубою, внаслідок чого при користуванні унітазом залиття нижче розташованої квартири. Для усунення причин залиття квартири [ADDRESS] мешканцями квартири [ADDRESS] необхідно відновити щільність з`єднання сантехнічних приладів до внутрішньобудинкових каналізаційних мереж (т. 1 а.с. 14). 06.07.2018 року комісією у складі провідного інженера [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] складено акт на предмет обстеження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно заяв мешканців від 13.06.2018 року, затверджений Начальником ЖЕД-110 [PERSON] (т. 1 а.с. 15). Згідно вказаного акту при візуальному обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено мокрі плями та відшарування опоряджувального шару на стелі в туалеті. В квартирі [ADDRESS] виявлено розгерметизацію унітазу з каналізаційним раструбом - з`єднання проведено гумовою гофрованою трубою, внаслідок чого при користуванні унітазом залиття натче розташованої квартири. Мешканцю квартири [ADDRESS] запропоновано відновити щільність з`єднання сантехнічних приладів до внутрішньобудинкових каналізаційних мереж. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] заявою від 06.08.2018 року звернувся до ЖЕД-110 щодо складання акту про залиття, яке сталося 06.08.2018 року (т. 1 а.с. 16). Актом комісії від 08.08.2018 року в складі: майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , затвердженого начальником ЖЕД-110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Клименко І., встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок розриву з`єднання гнучкої підводки дозливного бачка унітазу, встановленої мешканцями квартири [ADDRESS] самостійно (т. 1 а.с. 17). Згідно звіту № 72/18 про оцінку збитків від 25.09.2018 року розмір матеріальних збитків, який завдано власникам в результаті залиття квартири [ADDRESS] , яке трапилось 06.08.2018 року, станом на момент складання даного звіту становить 55 223,00 грн. (т. 1 а.с. 21-36). За складання вказаного висновку позивачем сплачено 5 100,00 грн. (т. 1 а.с. 20). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 752/21214/18 від 29.10.2020 року № 32379/19-43 встановити причину залиття квартири [ADDRESS] , яке трапилося 06.08.2018 року, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим у зв`язку із відсутністю пошкоджень інженерних систем в квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку, а також відсутністю методики, яка дозволяє встановити час залиття на підставі даних обстеження. Згідно ату ЖЕД-110 від 08.08.2018 року залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок розриву з`єднання гнучкої підводки до зливного бачка унітазу, встановленої мешканцями квартири [ADDRESS] самостійно. Розмір ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) становить 68 233,20 грн. (т. 2 а.с. 62-80). Свідок [PERSON] - сестра позивача показала суду про те, що 06.08.2018 року їй зателефонувала мама й попросила приїхати до неї у квартиру [ADDRESS] , оскільки квартиру затопило з розташованої поверхом вище квартири. Свідок [PERSON] , який є хлопцем [PERSON] , показав суду про те, що 06.08.2018 року його дівчині - [PERSON] зателефонувала мама й повідомила, що квартиру [ADDRESS] затопило з розташованої поверхом вище квартири. Свідок [PERSON] , який є сусідом сторін, проживає у квартирі [ADDRESS] . 6.08.2018 року йому зателефонувала сусідка з 80 квартири й повідомила, що квартиру [ADDRESS] затопило з розташованої поверхом вище квартири. Після цього він підіймався в поверхом вище і чув як обговорювали, що хлюпає вода на підлозі. Свідок [PERSON] показав суду, що 06.08.2018 року зателефонувала консьєржка та повідомила, що відбувається залиття двома поверхами нижче. Дочка тоді поїхала на дачу, але крани перекрила. В квартирі [ADDRESS] вони побачили, що в туалеті, кухні, ванні води не було, але там все обкладено плиткою, а от у коридорі, де лежить лінолеум, вода хлюпала. В коридорі, коли підняли резиновий килимок, також хлюпала вода. Показав, що відповідач спочатку почав підраховувати розмір збитків, але потім повідомив, що на такий розмір не розраховував і йому потрібно порадитись із братом, який перебував за кордоном. До квартири заходили вона, чоловік, сусідка з квартири [ADDRESS] та консьєрж. ЇЇ квартиру обстежували в її присутності, а також в присутності майстра Порохні, потім було складено акт про залиття. Показав, що це неперше злиття. Свідок [PERSON] показав, що 06.08.2018 року відбулося залиття. також залиття мало місце у червні 2018 року, про що ним та [PERSON] була подана відповідна заява. Показав, що коли повідомили про залиття, він як тільки зміг, приїхав, брат був за кордоном, а квартирі тимчасово мешкала їх знайома. Показав, що майстер Фелетей, Загребельний оглядали квартиру, заміною унітазу займався його брат. Свідок [PERSON] показав, що на період залиття перебував за кордоном. Показав, що ним були виконані рекомендації ЖЕД, замінено унітаз, за 1-1,5 місці до залиття 06.08.2018 року. Заміною займався сертифікований сантехнік з його роботи. Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Враховуючи, що причиною залиття квартири [ADDRESS] приміщення став розрив з`єднання гнучкої підводки до зливного бачка унітазу, встановленої мешканцями квартири [ADDRESS] самостійно, а тому відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому, доказів того, що залиття квартири [ADDRESS] , відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано. Подані стороною відповідача документи, що містяться на аркушах справи 83-154 тому 2 справи вказаних висновків суду не спростовують, оскільки описані в останніх обставини мали місце у 2019 році й не існували на момент залиття квартири позивача. Крім того, посилання відповідача на те, що ним було усунуто недоліки, вказані в акті від 06.07.2018 року, та замінено унітаз, що підтверджується заявками не перекриття води, судом до уваги не приймаються з огляду на їх недоведеність доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Посилання відповідача на те, що акт про залиття є неналежним доказом у справі, оскільки складений з порушенням вимог законодавства, судом оцінюється критично та до уваги не приймається з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76,у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.». Дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність, не виявлено. Так, він складений комісією з працівників ЖЕД-1110 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», яке обслуговує житловий фонд на вул. Велика Китаївська у м. Києві, що не заперечувалось сторонами у справі, затверджений відповідною посадовою особою. У акті зазначено: про залиття; виявлені при візуальному обстеженні пошкодження затопленого приміщення; причина залиття. Отже, акт про залиття складений компетентною комісією, тому вважати, що вони містять будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію, підстав у суду немає. Акт про залиття від 08.08.2018 року в цілому за формою та змістом відповідає вимогам вказаного Додатку №4. Доводи відповідача про неправомірність акту не спростовують факт залиття квартири [ADDRESS] 06.08.2018 року, не свідчать про неправомірність акту та не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Тому, суд надходить до висновку про те, що складений акт відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в них зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття. Відповідач, зі свого боку, не спростував відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечив проти них, що робить його доводи в цій частині неспроможними. Щодо тверджень відповідача про відсутність в матеріалах справи належного доказу, який би підтверджував розмір майнової шкоди, то суд вважає за можливе вказати наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ФОП [PERSON] на замовлення та за кошти позивача складено звіт про оцінку збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Призначення, порядок проведення та оформлення експертиз регулюється нормами ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» тощо. Натомість Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є законом, який визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначений звіт є звітом про оцінку майна й відповідає вимогам ст. ст. 11, 12Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому може прийматися судом в якості належного та допустимого доказу у справі, оскільки містить інформацію щодо предмету доказування. Таким чином, суд, оцінивши показання свідків у сукупності з іншими доками, які зібрані у справі на засадах змагальності цивільного судочинства, виходить із того, що вина відповідача у спричиненій шкоді підтверджена належними доказами, зокрема, Актом про залиття квартири, форма якого відповідає вимогам, встановленим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Доказів на спростування своєї вини відповідачем не надано. Із огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди, розмір якої визначено висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 752/21214/18 від 29.10.2020 року № 32379/19-43, що є належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68 233,20 грн. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000,00 грн, то слід зазначити наступне. За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під час визначення підстав для стягнення моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для ви рішення спору. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач обґрунтовує моральну шкоду характером та глибиною моральних страждань, вагомістю вимушених змін у житті позивача, тривалістю негативних наслідків, небезпекою для здоров`я позивача. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 638/8636/17-ц. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст. 81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, як недоведені та необґрунтовані. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial