Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

У січні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту -позивач) звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської мівської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6787,33 грн; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 163,11 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26850,32 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30 628,04 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що підприємство здійснює надання послуг з центрпалізованого опалення та постачання гарячої води. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому, як стверджує позивач, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Позивач вказує, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Також, позивач зазначає, що відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги з ценратлізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2021 року складає 57208,36 грн, з яких 26580,32 грн - заборгованість за послуги з цетнралізованого опалення та 30628,04 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. Крім того, позивач зазначає, що підприємство прийняло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6950,44 грн на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та позивачем. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку наявну суму заборгованості не сплачує, позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року матеріали цивільної справи Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлені за підсутністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2022 року для розгляду цивільної справи №759/180/22 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишена без руху та останньому наданий строк для усунення недоліків. 17 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0311331516134), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого, опалення та централізоване постачання гарячої води (далі - послуги) регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Відповідно до пункту 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) (надалі - Договір). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №285258503 від 17 листопада 2021 року право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] під`єднаний до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже зареєстровані у квартирі [ADDRESS] особи, як користувачі квартирою, або власники цієї квартири є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону, пунктів 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У зв`язку з не сплатою за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води споживачами послуг квартири [ADDRESS] вказаного вище будинку утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2021 року складає 64 158,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, з яких заборгованість за послуги з централізованого опалення - 26 580,32 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 30 628,04 грн. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що Позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії): від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор), прийняв право вимоги до Відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 950,44 грн. Згідно пункту 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951 цс 15). Відповідно до частини 4 статті 319, частини 1 статті 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Наведене в сукупності свідчить, що особи, зареєстровані у квартирі або її власники, як споживачі послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води, зобов`язані своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані їм послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Водночас, суд звертає особливу увагу на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] з 03 жовтня 20165 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Тобто, позивач не є ані особою, зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (користувачем жилим приміщенням), ані її власником, відповідно, не є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою, а тому, на переконання суду, не повинен сплачувати наявну за цією адресою заборгованість перед позивачем. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки відповідач не є ані власником квартири [ADDRESS] , ані особою, яка зареєстрована за цією адресою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає правових підстав для розподілу судових витрат в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК Українм.

Outcome: dismissed