Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позиція сторін у справі 28.02.2023 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, із врахуванням заяви від 22.05.2023 р. просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 12 974,82 грн, з приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. стягнути 1 144,15 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішенням суду від 15.02.2022 р. її позов задоволено. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» відзив на позовну заяву не подано. Відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відзив на позовну заяву не подано. Процесуальні дії Ухвалою суду від 03.03.2023 р. відкрито провадження у справі. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставини цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права встановив наступні обставини. Фактичні обставини справи Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 р. у цивільній справі № 661/5269/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24.12.2019 р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., зареєстрований в реєстрі за № 4529. При винесенні рішення суд вважав встановленим, що 24.12.2019 р. приватним нотаріусом Кондратюком В.С. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4529, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 11 257,04 грн. 29.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61948935; вирішено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1 125,70 грн. 13.01.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою здійснювати відрахування доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням витрат виконавчого провадження основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 782,74 грн. 20.10.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою здійснювати відрахування доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням витрат виконавчого провадження основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 782,74 грн, зазначивши, що 400,00 грн складають витрати на проведення виконавчих дій, 1 125,70 грн складає основна винагорода приватного виконавця, й зазначено про отримання боржником доходу у Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет». Того ж числа тим же приватним виконавцем винесено подібну постанову й зазначено про отримання боржником доходу за іншим місцем роботи. Надані позивачем платіжні доручення № 567888 від 09.12.2021 р., № 259087 від 10.01.2022 р.№ 3108 від 18.11.2021 р., № 3512 від 14.12.2021 р. № 3983 від 19.01.2022 р., лист приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. № 383 від 22.02.2023 р. у відповідь на звернення [PERSON] свідчать про те, що у виконавчому провадженні ВП № 61948935 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 4529, виданим 24.12.2019 р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., [PERSON] було перераховано кошти у загальній сумі 11 578,17 грн; відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» компенсовані витрати виконавчого провадження у сумі 400,00 грн, що не покриті авансовим внеском, кошти у сумі 744,15 грн компенсовані в якості основної винагороди приватного виконавця (а.с. 42, 43, 45-47, 54), отже стягувачу перераховано кошти у сумі 10 434,02 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другої означено статті положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15). Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що правова підстава, на якій були набуті стягувачем грошові кошти у сумі 12 974,82 грн, на теперішній час не існує, що правова підстава, на якій були набуті приватним виконавцем грошові кошти у сумі 1 144,15 грн, або 400,00 + 744,15, на теперішній час не існує. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справа доказів, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, втім підлягає задоволенню в частині перерахованих на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» коштів у сумі 10 434,02 грн. Щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. 1 144,15 грн, то суд вбачає, що позивач фактично оскаржує постанову приватного виконавця про стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, яка прийнята одночасно з відкриттям виконавчого провадження. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 р. у справі № 260/801/19, від 10.09.2020 р. у справі №120/1417/20-а, від 28.10.2020 р. у справі № 640/13697/19). Крім цього, аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця (відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 р. у справі № 160/5321/20, від 27.04.2021 р. у справі № 580/3444/20, від 03.06.2021 р. у справі № 640/17286/20, від 26.08.2021 р. у справі № 380/6503/20), отже приватний виконавець разом з відкриттям провадження повинен був вирішити питання про стягнення основної винагороди. Так, загальна сума заборгованості позивача за рішенням суду складала: 11 257,04 грн, а тому слід дійти висновку про правомірність визначення відповідачем у постанові про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди у сумі: 1 125,70 грн (11 257,04 х 10%). Отже відповідно до оскаржуваної постанови приватного виконавця останній здійснив лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення ним повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу, тому слід дійти висновку про те, що відповідач діяв правомірно, приймаючи оскаржувану постанову, а кошти у сумі 1 144,15 грн не є безпідставно набутими. Розподіл судових витрат У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача, оскільки при подачі позову позивач звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial