Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

18.04.2023 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 20.04.2023 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідача. 21.04.2023 року ухвалою судді відкрито провадження по справі. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27.08.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті,складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим лімітом зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 13.02.2023 року має заборгованість - 61582.73грн., яка складається з наступного: 50369.90 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 11212,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с.72). Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини неявки (а.с.81). Відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з повторною неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, який не подав відзив на позовну заяву, суд відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.72). Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2012 року відповідач звернувся до позивача з Анкетою-заявою, відповідно до якої виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку (а.с.31). За кредитним договором відповідачу були надані наступні кредитні картки: 14.10.2014 - [NUMBER] термін дії 06/18; 24.01.2017 - [NUMBER] термін дії 06/18; 01.07.2017 - [NUMBER] термін дії 04/21 та 26.03.2021 - [NUMBER] термін дії 11/24 (а.с.30). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] , - 14.10.2014 року відбувся старт карткового рахунку за кредитною карткою № [NUMBER] з кредитним лімітом 500 грн. В подальшому, - 31.05.2021 року розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. 09.09.2022 року кредитний ліміт - 0,00 (а.с.29). 26.03.2021 року між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.32-35). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.08.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , та випискою по рахунку, станом на 13.02.2023 року, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 61582,73грн., яка складається з наступного: 50369,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 11212,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками(а.с.8-28). Відповідно до п.п. 2.1.2.3., 2.1.2.4 Договору, відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9 договору; - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.2.3. договору). На підставі п. 1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.5.4. договору (а.с.37-64). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, їх взаємозв`язок у сукупності, та вважає, що вони є достатніми для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 599 ЦК України, передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вимогами частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, 27.08.2012 року відповідач звернувся з заявою до позивача з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим в заяві-анкеті від 27.08.2012 року, зазначив свої персональні дані, контактну інформацію, інформацію про працевлаштування, додаткові відомості. Анкета-заява містить підпис відповідача та представника банку (а.с.31). За кредитним договором відповідачу були надані наступні кредитні картки: 14.10.2014 - [NUMBER] термін дії 06/18; 24.01.2017 - [NUMBER] термін дії 06/18; 01.07.2017 - [NUMBER] термін дії 04/21 та 26.03.2021 - [NUMBER] термін дії 11/24. 14.10.2014 року відбувся старт карткового рахунку за кредитною карткою № [NUMBER] . В подальшому, - 31.05.2021 року розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. 09.09.2022 року кредитний ліміт - 0,00 (а.с.29,30). Позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, про що свідчить виписка по рахунку та довідка про встановлення та зміну кредитних лімітів (а.с.20-28, 29). Зазначені докази фактично не спростовані відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Відповідач в свою чергу не виконав свої зобов`язання з повернення коштів, не надав своєчасно банку грошові кошти в необхідному розмірі для погашення заборгованості за кредитом, а також відсотками в результаті чого утворилась заборгованість (а.с.8-28). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 61582,73 грн., за кредитним договором № б/н від 27.08.2012 року, підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданими позивачем розрахунком та випискою з карткового рахунку, та не спростована відповідачем у судовому засіданні та шляхом подання відзиву на позовну заяву. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved