Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У грудні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обгрунтовує тим, що 19 липня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» ( далі - ТОВ «Інфінанс») та [PERSON] було укладено договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0960887924, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ». Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики в електронній формі на умовах фінансового кредиту шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Взяті на себе за договором зобов`язання позичальник не виконав, кошти не повернув та станом на 18 жовтня 2021 року загальний розмір заборгованості становить 35 990,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 990,00 грн - за відсотками . 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт\~Капітал» було укладено договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 0960887924 від 19 липня 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 35\~990, 00 грн та понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~481,00 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000,00 грн. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання сторін та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року справу передано за підсудністю на розгляд Рогатинського районного суду Івано-Франківської області. 24 березня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області . Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом. 19 липня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0960887924. У договорі зазначено паспортні дані позичальника, індивідуальний податковий номер, його місце проживання та підписаний ним електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору товариство надає відповідачу кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінанансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ», які є невід`ємною частиною цього договору. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору\~36 календарних місяців. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії\~20\~000,00 грн. Максимальна реальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості та становить 1,75%. Перший фінансовий кредит ( транш) надається на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви-анкети та додатка №2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. У заявці\~анкеті зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше. Будь - яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні даний договір не містить ( а.с.8-14, 29-52). Згідно копії заявки-\~анкети на отримання кредиту від 19 липня 2020 року, яку [PERSON] підписав електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, останній просив надати йому кредит в сумі \~4\~000,00 грн терміном на 30 днів та зазначив реквізити банківської платіжної картки для перерахунку коштів ( а.с.15). У цей же день електронним цифровим підписом [PERSON] підписав пропозицію укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та на надання першого траншу кредиту згідно заявки-анкети від 19 липня 2020 року , та акцепт оферту від 19 липня 2020 року на отримання першого траншу кредиту ( а.с. 16-19). Відповідно до умов траншу позичальник отримав кредит (транш) в розмірі \~4\~000,00 грн, де строк користування кредитом (траншем)\~ - 30 днів, строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0960887924 від 19 липня 2020 року - 3 роки, відсоткова ставка\~ - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка та реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем)\~ - 638,75% (а.с.16-18 ). На підтвердження отримання відповідачем першого траншу кредиту, позивачем надано копію платіжного документу, відповідно до якого на банківську карту [PERSON] було зараховано кошти в сумі 4\~000,00 грн ( а.с.20 ). 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №0960887924 від 19 липня 2020 року ( а.с.53-61 ). Як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 18-10/21 від 18 жовтня 2021 року та підтверджується Витягом до нього, від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором 0960887924 від 19 липня 2020 року (а.с. 62-67 ). Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ «Інфінанс» станом на 18 жовтня 2021 року та ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 08 листопада 2022 року заборгованість відповідача по даному договору становить 35\~990,00 грн, з яких 4\~000,00 грн за тілом кредиту, 31\~990,00 грн - за відсотками на дату відступлення права вимоги ( а.с.21-28). Отже між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем умов договору надання позики, на умовах фінансового кредиту та стягнення заборгованості за цим договором. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За положенням статті 5 Цивільного Процесуального Кодексу України ( далі ЦПК ) здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 626 Цивільного Кодексу України ( далі - ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628, 629 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Інфінанс» на сайті moneyboom.ua надавало позики на умовах фінансового кредиту особам, що звертались в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів. 19 липня 2020 року відповідач [PERSON] з даною фінансовою установою в електронній формі уклав договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0960887924, який підписав електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, та отримав кредитні кошти, зокрема перший транш кредиту в розмірі 4\~000,00 грн, шляхом перерахування вказаних коштів на його банківську карту , де строк користування кредиту становив 30 днів, строк дії договору 3 роки, сплата відсоткової ставки визначена - 1,75 % за один день користування кредитом. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст.1048, ч. 1 ст.1049 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості вбачається , що [PERSON] не виконав перед ТОВ «Інфінанс»\~взяті на себе за договором зобов`язання, кошти не повернув та станом на 18 жовтня 2021 року загальний розмір заборгованості становив 35 990,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 990,00 грн - за відсотками Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. На підставі наведеного та встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що позивач, який згідно договору факторингу №18-10/21 від 18 жовтня 2021 року має право вимоги щодо позичальника [PERSON] на отримання від нього кредитної заборгованості, що складається з фактично отриманих у кредит коштів в сумі 4 000,00 грн. та нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ «Інфінанс» відсотків за ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, за період з 19 липня 2020 року по 18 жовтня 2021 року в сумі 31\~990,00 грн. Таким чином дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики,\~в тому\~числі на\~умовах фінансового\~кредиту №\~0960887924 від 19 липня 2020 року, яка станом на 18 жовтня 2021 року складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 31 990,00 грн, всього 35 990,00 грн . Розподіл судових витрат між сторонами. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК, за змістом якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2\~481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 0351580006 від 28 листопада 2022 року (а.с. 1) . Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). За матеріалами справи вбачається, що адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало юридичну допомогу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 07-10/2022 про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 року (а.с. 82-85). У прайс -листі адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» визначені види послуг, які надаються адвокатським об`єднанням та їх вартість (а.с.86-88). За їх здійснення позивачем було оплачено кошти на загальну суму 56\~000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 343550030 від 10 листопада 2022 року (а.с. 89). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 66 від 01 листопада 2022 року та витягу з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 07 листопада 2022 року по даній справі позивач поніс такі витрати: 3\~000,00 грн (за 1 годину) - за надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, 6\~000,00 грн (за 4 години, з яких вартість 1 години 1\~500,00 грн) - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, підготовка та друк необхідних документів, всього на суму 9\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши подані адвокатом позивача матеріали, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи наданих послуг, які оцінено на загальну суму 9\~000,00 грн є необґрунтованою та неспівмірною з урахуванням складності справи . З врахуванням складності справи та виконаних робіт, принципу співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Outcome: approved