Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

14.02.2023 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк", приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., в якому просить суд стягнути на свою користь з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" суму у розмірі 23 470 грн 10 к.; з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. суму у розмірі 4 375 грн 47 к. безпідставно набуті грошові кошти, які стягнуті за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню, а також понесені судові витрати. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 травня 2023 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти за виконавчим написом № 16941 від 25 липня 2019 року, що були стягнуті у межах виконавчого провадження № 59807151, в сумі 23 470 грн 10 к.; стягнуто з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк"на користь держави суму судового збору в розмірі 904 грн 94 к Крім того, судом під час ухвалення рішення від 10.05.2023 було відкладено вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки представником позивача у відповідності до положень частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України було заявлено клопотання про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів на понесення таких витрат. 12.05.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко С.М. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі 621/388/23 щодо стягнення з відповідача АТ "Перший Український міжнародний Банк", витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200 грн. На обґрунтування заяви представник позивача адвокат Сергієнко С.М. зазначила, що в провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебував позов [PERSON] до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк", приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення безпідставно набутих коштів. 10.05.2023 по зазначеній справі було ухвалено рішення. В позовній заяві було зазначено попередній орієнтовний розрахунок витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, крім того, представником позивача до постановлення рішення по справі було подано заяву якою повідомлено про надання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, які будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Так, у відповідності до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача надав додаткові докази на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а саме: копію Додаткової угоди від 11.05.2023 до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2022; копію Акта приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги від 11.05.2023, згідно з якими адвокатом Сергієнко С.М. було надано послуги [PERSON] загальною вартістю 5\~200 грн 00 к. 18.05.2023 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко С.М. до канцелярії суду надійшла заява, відповідно до якої остання просила проводити судове засідання за відсутності позивача та її представника, на задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення наполягала. Представник відповідача АТ "Перший Український міжнародний Банк" про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв, в тому числі й щодо відкладення судового засідання до суду не надходило. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. причини своєї неявки не повідомила, будь-яких заяв, в тому числі й щодо відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов до наступного: Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами 1, 2\~ статті 15 Цивільного процесуального кодексу України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 246 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до частин 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що рішенням суду від 10 травня 2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти за виконавчим написом № 16941 від 25 липня 2019 року, що були стягнуті у межах виконавчого провадження № 59807151, в сумі 23 470 грн 10 к.; стягнуто з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк"на користь держави суму судового збору в розмірі 904 грн 94 к Відповідно до частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до частини 1, 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 5\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~статті 134 Цивільного процесуального кодексу України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивачем [PERSON] та її представником адвокатом Сергієнко С.М. на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування разом з позовною заявою та заявою про ухвалення додаткового рішення по справі надали: копію Договору про надання правової допомоги укладений 17 жовтня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Сергієнко Світланою Михайлівною (а.с. 19); копію Акту прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги від 06.02.2023 в якому відображено обсяг наданих адвокатом послуг та час затрачений на виконання відповідних робіт, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 5 200 грн. (а.с. 20). Судом встановлено, що 17 жовтня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Сергієнко Світланою Михайлівною було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до 3.1 вказаного Договору вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах про надані послуги, згідно з пунктом 7.2 Умови даного Договору можуть бути змінені за взаємною згодою Сторін з обов`язковим складанням письмового документу. Відповідно до пункту 7.1. вказаного договору Договір набуває чинності з моменту його підписання і до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Додатковою угодою від 11 травня 2023 року до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2022 укладеною між [PERSON] та адвокатом Сергієнко Світланою Михайлівною сторонами внесено зміни до пункту 3.2 Договору про надання правової допомоги від 17.10.2022 та погоджено загальну вартість послуг наданих адвокатом у розмірі 5 200 грн 00 к. (а.с. 73) Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення також додано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1315 виданого на ім`я [PERSON] 15.07.2005; копію Акту прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги від 11 травня 2023 року в якому в якому відображено обсяг наданих адвокатом послуг та час затрачений на виконання відповідних робіт, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 5 200 грн. (а.с. 68, 74, 75). Так, відповідно до вказаного Акту адвокатом Сергієнко С.М. надано позивачу [PERSON] правову допомогу на суму 5\~200 грн. на що витрачено десять\~годин часу,\~а саме:консультація з питань розгляду справи в Зміївському районному суді Харківської області 300 грн., на яку витрачено 30 хвилин; дослідження рішення Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/79/22 від 20 червня 2022 року 300 грн. на яку витрачено 30 хвилин; підготовка заяви до Головного управління Пенсійного фонду України щодо утриманих коштів з пенсії позивача 500 грн. на яку витрачено 1 годину; підготовка та подання до Зміївського районного суду Харківської області позовної заяви 3\~100 грн. на що витрачено 6 годин; представництво інтересів позивача в суді першої інстанції, консультація позивача щодо постановлення заочного рішення, консультація щодо стягнення судових витрат з відповідачів 1\~000 грн. на що витрачено 2 години. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пункті 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Разом з тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічна правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 11.11.2020 у справі 673/1123/15-ц, постанові від 02.09.2020 у справі 329/766/18 та постанові від 16.06.2021 у справі № 640/4126/21. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 відступивши від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем та її представником надано належні та допустимі докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, які відповідають орієнтовному розрахунку понесених судових витрат. Сторона відповідача зі свого боку до суду клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу не надавала. Враховуючи викладене, з урахуванням доказів наданих позивачем та її представником на підтвердження витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача АТ "Перший Український міжнародний Банк" на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200 грн.

Outcome: approved