Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Північної митниці ДМС, в якому просить: визнати, що протиправні дії та рішення відповідача нанесли йому моральну шкоду та негативно вплинули на життя позивача; відшкодувати нанесену позивачу моральну шкоду, завдану протиправними діями та рішеннями митниці у розмірі 48000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку лютого 2021 року він отримав повідомлення з виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Підставою відкриття провадження стала винесена Північною митницею постанова у справі № 0727/10200/20, якою його визнано винним у порушенні митних правил за ознаками ст. 485 МК України, ухилення від сплати митних платежів при розмитненні автомобіля. 09.02.2020 він звернувся з позовом до суду про визнання протиправною постанови Північної митниці ДМС та її скасування. 05.05.2021 рішенням Новозаводського районного суду його позов було задоволено та скасовано постанову у справі № 0727/10200/20. Лише майже через рік, а саме 09.12.2021 Шостий апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою залишив рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова без змін. Зазначає, що внаслідок дій відповідача він пережив нервовий стрес та психологічний удар, погіршився стан здоров`я, підвищився тиск, постійно перебував у напруженому психологічному стані, перші дні не міг спати. Вказує, що той факт, що всі негативні емоції, отримані ним за майже рік внаслідок протиправних дій митниці, перебувають у причинно-наслiдковому зв`язку з протиправними діями митниці, що завдали йому моральної шкоди. Ці місяці стали для нього довгим періодом суцільних втрат, як матерiальних так і моральних, місяцями напруження, розчарування та життєвих незручностей. Крім того, протиправність дій митниці, які безпосередньо спричинили нанесення йому моральної шкоди, вказана та доведена рішеннями судів. Ухвалою судді від 10.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання. 10.02.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні позову (а.с.42-58), посилаючись на те, що позивачем не доведено належним чином необхідні умови настання відповідальності державного органу за завдання йому шкоди. У позові не вказано, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами підтверджується саме той розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач. Позивач в ґрунтування моральної шкоди посилається лише на практику ЄСПЛ, не надаючи при цьому жодного доказу на підтвердження факту душевних страждань. Крім того, митниця вважає, що визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди не є адекватним, не випливає з обставин справи та не підтверджується доказами, сума шкоди є завищена і не відповідає дійсності. Ухвалою суду від 19.10.2022 замінено неналежного відповідача у справі - Північну митницю ДМС належним - Чернігівською митницею. Ухвалою суду від 15.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 12.12.2022 позивач позов підтримав, просив задовольнити. У судове засідання 23.05.2023 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та пояснення по справі. Представник відповідача у судовому засіданні 30.01.2023 просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відзив. У судове засідання 23.05.2023 не з`явилась, надала заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2021 у справі № 751/1702/21 за позовною заявою [PERSON] до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позовні вимоги [PERSON] до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0727/10200/20 від 30.11.2020, винесену першим заступником начальника Північної митниці Держмитслужби Кашперовим І.В. про визнання [PERSON] винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4 189,14 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 13-17). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2021 залишено без змін (а.с. 18-22). У мотивувальній частині наведеного рішення судом встановлено: «23.05.2019 відділом митного оформлення № 5 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС згідно з митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA 10230/2019/634301 у митному режимі «імпорт» оформлено товар «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт., марка - Honda, модель - Civic, номер кузова - [NUMBER] , 2002 року виготовлення». Згідно митної декларації №UA 10230/2019/634301 від 23.05.2019, Invoice від 05.04.2019 №01-04/19, декларації про походження від 05.04.2019 №01-04/19, складеної на інвойсі від 05.04.2019 №01-04/19, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2019 № [NUMBER] , контракту від 05.04.2019 №04LT05-19 вбачається, що продавцем товару виступає UAB LAKSIS 01008, SAVICKIO, 4, LT; покупцем - ФОП [PERSON] ; декларантом - ФОП [PERSON] , вартість товару заявлена декларантом становить 16 161, 74 грн, торгівельна марка - HONDA, виробник - «HONDA UK LTD», країна виробництва - GB. Під час проведення митного оформлення вищевказаного товару декларантом ФОП « [PERSON] » в графі 36 митної декларації зазначено код преференції «410». (…) Згідно копії платіжного доручення №1 від 15.04.2019 року [PERSON] сплатив 43 500 грн за митне оформлення товару. (…) Відповідно до акту №18/7.11-19-12/2041008771 від 14.07.2020 документальної невиїзної перевірки ФОП [PERSON] дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями від 23.05.2019 №UA102230/2019/634301 встановлено порушення ФОП [PERSON] вимог статті 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з іншої сторони; ст.15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження; ч.1-2 ст.43 Митного кодексу України; ч.5 ст.280 Митного кодексу України; ч.1 ст. 281 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями, зокрема №UA10230/2019/634301 від 23.05.2019 на загальну суму 5 640,43 грн; порушено вимоги п.190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями, зокрема №UA10230/2019/634301 від 23.05.2019 на загальну суму 1 128,09 грн. 11 вересня 2020 року державний інспектор Північної митниці Держмитслужби склав протокол про порушення ФОП [PERSON] митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України. 30.11.2020 першим заступником начальника Північної митниці Держмитслужби Кашперовим І.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил №0727/10200/20, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 4 189,14 грн» (а.с.14-15). На підставі заяви Північної митниці від 28.01.2021, головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 11.02.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64460573 про примусове стягнення з [PERSON] 4189,14 грн (а.с. 10-11, 48). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року). Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні правила про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами передбачені ст. 1173, 1174 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У ч. 1 ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи положення ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. Як зазначалось судом, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2021 у справі № 751/1702/21, яке набрало законної сили 09.12.2021, позов [PERSON] задоволено повністю. Скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0727/10200/20 від 30.11.2020, винесену першим заступником начальника Північної митниці Держмитслужби Кашперовим І.В. про визнання [PERSON] винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4 189,14 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутності в діях [PERSON] складу правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке у подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Закриття справи про адміністративне правопорушення надає підстави для відшкодування моральної шкоди і не перебуває у залежності від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу, та чи понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов переконання, що скасування постанови Північної митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді штрафу свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали складення відповідного протоколу. У ході судового розгляду безспірно встановлено, що внаслідок протиправних дій митниці, яка встановлена судовими рішеннями, були порушені права позивача, останній був вимушений звертатися за захистом своїх прав до суду, які відновлював до грудня 2021 року, тому суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, переживаннях, психологічних стресах та хвилюваннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При вирішення питання щодо розміру моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи обсяг моральних страждань позивача, характер його немайнових втрат, глибину й тривалість завданих позивачеві страждань, ступінь вини відповідача, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 4000 грн, що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості, задовольнивши тим самим позовні вимоги частково. При цьому, суд враховує, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)). Отже, завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована з Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76-82, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: partial