Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У березні\~2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідачки,\~в якому\~просив змінити\~розмір аліментів,\~присуджених рішенням\~суду,\~та стягувати\~з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Окрім того просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання другої доньки [PERSON] , 2002 року народження. В обґрунтування позову зазначив, що з 2013 року з нього стягуються аліменти на утримання двох спільних з відповідачкою доньок в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку. Однак, старша донька [PERSON] досягла повноліття та вийшла заміж, проте аліменти у визначеному судом розмірі продовжуються стягуватись на другу доньку. Зазначене є підставою для припинення стягнення аліментів на старшу доньку та зменшення їх розміру на меншу. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали заяви про слухання справи без їх участі, представник позивача підтримала позов, проти чого відповідачка не заперечила, погодившись із позовними вимогами. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюють принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Судом установлено, що сторони з 08.09.2001 перебували в зареєстрованому шлюбі, який у лютому 2013 року був судом розірваний. Під час перебування в шлюбі у них народилось двоє доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких позивач сплачує на користь відповідачки аліменти відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/666/13 від 16.04.2013 у розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 11.02.2013 до їх повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей (у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від заробітку), аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.3 ст.183 СК України). Позивач на підтвердження своїх доводів зазначав, що найстарша донька [PERSON] [INFO] досягла повноліття. Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів, зокрема в сторону їх зменшення. Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного з батьків. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної неповнолітньої дитини сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про зміну розміру стягуваних аліментів в розмірі,\~зазначеному у\~позовних вимогах,\~а саме:\~1/4\~частина від\~усіх видів\~доходу позивача.\~Такий розмір\~буде реальним,\~не поставить\~батька у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~доньки [PERSON] \~і її\~матері,\~та відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості. Отже, позов підлягає задоволенню. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved