Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Представник позивача акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі АТ АКБ «Львів») Мочульський Л. Б. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 07 квітня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 13359/111/2021 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 50000 грн зі сплатою 54 % річних за користування кредитом та терміном повернення до 06 квітня 2024 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] 07 квітня 2021 року було укладено Договір поруки № 13359/111/2021/Р-1 (далі Договір поруки). Відповідно до п. 2.2, 2.3 Договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором банк має право пред`явити вимогу до поручителя про погашення заборгованості. Вказує, що свої зобов`язання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, факт перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджується меморіальним ордером від № 188254 від 07 квітня 2021 року. Зазначає, що відповідач [PERSON] систематично не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, у визначені Кредитним договором терміни. Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частину кредиту). На виконання вимог п. 2.4 Кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентах, банк 15 вересня 2022 року надіслав відповідачу лист з вимогою про погашення заборгованості. Проте, вказані вимоги банку відповідачем залишились без відповідного реагування. Станом на 23 листопада 2022 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 62173,86 грн, з яких: 44321,47 грн\~заборгованість за кредитом, 17852,39 грн\~заборгованість за відсотками. Ураховуючи наведене, позивач просить солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ АКБ «Львів» заборгованість за кредитним договором № 13359/111/2021 від 07 квітня 2021 року в розмірі 62173,86 грн та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою \~ судді\~ \~Луцького \~ міськрайонного\~ \~суду \~ Волинської\~ \~області \~ від\~08\~лютого 2023\~року цивільну\~справу за\~позовом АТ\~АКБ «Львів»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Рожищенського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 28 березня 2023 року о 10 год 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 28 березня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до АТ АКБ\~«Львів» про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору поруки та застосування наслідків недійсності правочину об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ АКБ\~«Львів» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання 27 квітня 2023 року о 10 год 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 23 травня 2023 року о 10 год 30 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 23 травня 2023 року зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до АТ АКБ\~«Львів» про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору поруки та застосування наслідків недійсності правочину залишено без розгляду. 24 березня 2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає. Зазначає, що проценти за користування кредитом є неспівмірними із сумою наданого кредиту. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору він повинен сплачувати банку процентну ставку у розмірі 54% річних і не розуміє чому реальна річна процентна ставка становить 70,02 %. У п. 3.3 Кредитного договору зазначено, що загальна вартість кредиту становить 102078,78 грн, проте йому був наданий кредит на суму 50000 грн. Оскільки проценти за користування кредитом становлять 54 % відповідач [PERSON] не може повноцінно жити, харчуватися, розвиватися та відпочивати, так як всі грошові кошти змушений відкладати на погашення процентів за користування кредитом. Також зазначив, що по Кредитному договору сплачував усі необхідні платежі, однак у зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні та інфляційними процесами, не мав змоги продовжувати сплату. Крім того зазначив, що позивачем не надано доказів щодо несплати відповідачем коштів по вказаному Кредитному договору, а надано лише виписку про рух коштів по його особовому рахунку. Ураховуючи вищенаведене просить у задоволенні позову відмовити повністю. 10 квітня 2023 року представник АТ АКБ «Львів» Мочульський Л. Б. подав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач [PERSON] не навів та не надав жодних доказів того, що умови Кредитного договору є несправедливими та можуть порушувати принципи добросовісності, розумності чи справедливості. Разом з цим, відповідач [PERSON] добровільно та без будь-якого примусу погодився з умовами Кредитного договору та підписав його. Також зазначив, що сума загальної вартості кредиту, яка зазначена в п. 3.3 Кредитного договору включає не лише відсотки за користування кредитом, але й всі платежі, які відповідач повинен здійснити на користь банку, в тому числі і платежі з погашення основної заборгованості. Окрім цього, вказану суму позичальник повинен був сплати за три роки користування кредитними коштами. Також представник звертає увагу на те, що заборгованість за відсотками нарахована по липень 2022 року включно і банк не ставить жодних вимог щодо стягнення неустойки. Відповідач з грудня 2021 року не виконує своїх зобов`язань за Кредитним договором, а тому коштів на сплату відсотків він не відкладає та ніщо не перешкоджає йому повноцінно жити, розвиватися та відпочивати. Позичальник не наводить жодних доказів, які б підтверджували його важкий фінансовий стан, відсутність доходів та неможливість виконання ним своїх зобов`язань. Крім того, при підписанні Кредитного договору відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору, в тому числі і з розміром відсоткової ставки за користування кредитом, загальною вартістю кредиту та розміром щомісячних платежів. Зазначив, що реальна річна процентна ставка розраховується усіма банками на підставі Методики розрахунку реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка затверджена Національним банком України. Сплачені відповідачем кошти у розмірі 150 грн відповідно до квитанції № 169377 від 07 квітня 2021 року були зараховані не на погашення заборгованості за Кредитним договором, а на сплату комісії за випуск картки, про що вказано в даній квитанції. Інші платежі відповідача були враховані позивачем та відображені у розрахунку заборгованості та у виписках про рух коштів. Вказує, що на підтвердження суми заборгованості за кредитом позивачем надано детальний розрахунок та виписки про рух коштів, які є належними та допустимими доказами. Ураховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 23 травня 2023 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали суду заяву в якій позовні вимоги визнають в повному обсязі та на підставі п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України просять надати розстрочення виконання рішення на 9 (дев`ять) місяців з моменту набранням рішенням суду законної сили та встановити графік такого виконання. Представник позивача АТ АКБ «Львів» Мочульський Л. Б. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та просив задовольнити. Не заперечував щодо надання відповідачам розстрочення виконання рішення на 9 (дев`ять) місяців за графіком запропонованим відповідачами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - адвокат Савчин А. І. в судовому засіданні позовні вимоги визнали, підтримали подану заяву про надання розстрочення виконання рішення. Заслухавши учасників справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. За змістом ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 13359/111/2021, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування Кредитом. Кредит надається позичальнику на поточні потреби позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.2 Кредитного договору). Кредит надається у сумі 50000 грн з умовою повернення в термін до 06 квітня 2024 року в порядку та відповідно до умов цього договору (п. 1.3 Кредитного договору). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково та на поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку у розмірі 54 % річних (п. 3.2 Кредитного договору). Загальна вартість кредиту становить 102078,76 гривень. Реальна річна процентна ставка становить 70,02 відсотків (п. 3.3 Кредитного договору). Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частину кредиту). З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] 07 квітня 2021 року було укладено Договір поруки № 13359/111/2021/Р-1 (далі Договір поруки). Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язань перед кредитором в терміни і згідно умов, передбачених Кредитним договором (п. 2.1 Договору поруки). Відповідно до п. 2.2 Договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (п. 2.1 Договору поруки). Свої зобов`язання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, факт перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджується меморіальним ордером № 188245 від 07 квітня 2021 року. Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення кредиту, заборгованість вчасно не погашав. На виконання вимог п. 2.4 Кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентах, банк 15 вересня 2022 року надіслав відповідачу [PERSON] , [PERSON] цінним листом вимогу про дострокове виконання зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача станом на 23 листопада 2022 року становить 62173,86 грн, з яких: 44321,47 грн\~заборгованість за кредитом, 17852,39 грн\~заборгованість за процентами. В судовому засіданні відповідачі не оспорювали суму заборгованості за Кредитним договором. Позивач, вказуючи на ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за кредитним договором, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Таким чином,\~між сторонами\~виникли договірні\~зобов`язання\~із приводу\~надання кредиту\~та забезпечення\~виконання такого\~договором поруки,\~які регулюються\~Цивільним кодексом\~України (далі\~-\~ЦК України). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з аналізу наведених норм закону, умов договорів та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає, що позивач має право вимагати повернення достроко позики та сплати відсотків. Крім того, суд зазначає, що поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність із [PERSON] у тому ж обсязі, що і позичальник в зв`язку з невиконанням ним кредитних зобов`язань. На підставі викладеного, ураховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена, відповідачі подали заяву про визнання позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі та солідарно стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 62173,86 грн з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ АКБ «Львів». Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відтак з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 2481 грн витрат зі сплати судового збору. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Підставою для\~встановлення або\~зміни способу\~або порядку\~виконання,\~відстрочення або\~розстрочення виконання\~судового рішення\~є обставини,\~що істотно\~ускладнюють виконання\~рішення або\~роблять його\~неможливим (ч.\~3\~ст.\~435\~ЦПК України).\~ Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України). Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України). З урахуванням тих обставин, що на території України триває військова агресія російської федерації, відповідачі мають намір сплатити всю суму боргу, проте не мають об`єктивної можливості здійснити сплату боргу одноразово, сума коштів, яка підлягає стягненню є значною, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідачів, відсутність заперечень щодо розстрочення виконання рішення з боку представника позивача, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про розстрочення виконання судового рішення суду.

Outcome: approved