Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

11.01.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 03.09.2011 відповідач отримав кредит у розмірі 17 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.12.2018 мав заборгованість 29 934,28 грн., яка складалася з 18 334, 19грн. - тіло кредиту; 9698,46 грн. - заборгованість по пені, 500 грн. - штраф / фіксована частина/ та 1401,63 грн. - штраф / процентова складова/. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.07.2019 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі, яке ухвалою того ж суду від 21.02.2023 скасовано та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. 11.05.2023 на адресу суду надійшла заява АТ «ПриватБанк» про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17 697,21 грн, які складаються 10 577, 73 грн. - прострочене тіло кредиту, 7 119, 48 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам. Крім того, просить стягнути понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору. Представник позивача АТ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги від 11.05.2023 підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Петренко О.М. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача., у задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у поясненнях. У письмових поясненнях представник відповідача зазначила, що позовні вимоги АТ КБ ?Приват Банк? не підлягають задоволенню з огляду на те, що 03.09.2011 відповідач дійсно звертався до банку з заявою про отримання банківських послуг, однак з метою отримання дебетової картки, жодних кредитних коштів [PERSON] від банку не отримував. Надані позивачем витяги з Тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг не є складовою договору, про що зазначено у правовому висновку Верховного Суду від 03.07.2017 у справі № 342/180/17. Роздруківка заборгованості не є первинним обліковим бухгалтерським документом, отже не може бути прийнята судом до уваги, як документ, що підтверджує фінансові операції. Крім того, позовна заява не містить зазначення дати початку утворення заборгованості, у зв`язку з чим неможливо перевірити звернення позивача до суду в межах строку позовної давності. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , підписав 03.09.2011 анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанк» (а.с.9). До цієї анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-25), а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт ?Універсальна? (а.с.10). Згідно з наданим банком уточненим розрахунком заборгованість [PERSON] за договором б/н від 03.09.2011 станом на 28.04.2023 становить 17 697,21 грн, які складаються 10 577, 73 грн. - прострочене тіло кредиту, 7 119, 48 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц вказано, що з огляду на зміст п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості за картковим рахунком, відкритим на ім`я відповідача у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, підтверджує факт отримання [PERSON] кредитних коштів від банку, адже систематично, починаючи з 2013 року по грудень 2018 року здійснювалися численні платежі з погашення заборгованості, тобто до моменту звернення банку до суду з цим позовом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь банку нарахованих відсотків, виходячи із положень ч. ст. 625 ЦК України та фактично отриманих і використаних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за платіжним дорученням від 28.12.2018 у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial