Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

07.12.2021 до Червонозаводського районного суду міста надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гончаренко С.Г. проводяться виконавчі дії (ВП № [NUMBER]) на підставі виконавчого напису № 398, виданого 18.01.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 46853,28 грн. Так, 01.09.2017 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Осмоловською Т.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного виконавчого напису та 12.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач зазначає, що 07.08.2008 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір № HAXRRX18290085, відповідно до якого відповідачем надану позивачу кредитні кошти в сумі 8793,81 грн на строк 12 місяців. Строк кредиту з 07.08.2008 по 06.09.2009 включно. У листопаді 2020 року дізнався про відкриття виконавчого провадження. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чи є заборгованість безспірною, відповідні строки давності. Окрім цього, відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.12.2021, станом на 02.12.2021 громадянин [PERSON] не має заборгованості перед банком. Нотаріусом не було перевірено подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що на думку позивача, є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.02.2022 прийнято позовну заяву до провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, з подальшим його продовженням. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. Відповідно до акту приймання - передавання справ до Ленінського районного суду міста Полтави з Червонозаводського районного суду міста Харкова надійшла справа № 646/8097/21. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Полтави зазначену справу передано в провадження судді Грошової Н.М. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.10.2022 справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.01.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволення позову [PERSON] та справу розглянути без участі представника банку. Представник відповідача зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAXRRX18290085 від 07.09.2008, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8793,79 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення 06.09.2009. В свою чергу, [PERSON] у порушення умов кредитного договору не виконував належним чином взяті на себе грошові зобов`язання за договором. 18.01.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 398, яким запропоновано стягнути з позивача на користь банку заборгованість за договором № HAXRRX18290085 від 07.09.2008. Позивачем не надано належних доказів відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за укладеним договором саме станом на день вчинення виконавчого напису або доказів наявності меншого розміру заборгованості ніж визначено у виконавчому написі. Укладений між сторонами договір від 07.09.2008 не визнаний недійсним і його правомірність презюмується та з огляду на те, що умови договору позичальником не були виконані належним чином, йому умови продовжують діяти і до сьогодні. Сплив позовної давності, як підставу для припинення зобов`язання норм глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. Факти які підтверджують відсутность боргу, або невідповідність суми боргу у позові відсутні. Вказує, що позивач помилково дійшов висновку, що на момент вчинення нотаріального напису, діяла редакція Постанови КМУ № 1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних договорів. На момент вчинення виконавчого напису, а саме: 18.07.2017, у справі № 826/20084/14 було зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, а тому відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого напису. . У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач - ПАТ КБ «Приватбанк», в судове засідання не з`явився, у відзиві просив слухати справу без представника банку та відмовити у задоволенні позовних вимог. Повідомлені про час та місце розгляду справи треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності третіх осіб. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № HAXRRX18290085, відповідно до якого банком надано позивачу кредитні кошти в сумі 8793,81 грн, на строк 12 місяців, строк кредиту з 07.09.2008 по 06.09.2009 включно. 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 398, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № HAXRRX18290085 від 07.09.2008 у розмірі 46853,28 грн, стягнення здійснюється за період з 07.09.2008 по 17.10.216. Старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гончаренко С.Г. проводяться виконавчі дії (ВП № [NUMBER]) на підставі виконавчого напису № 398, виданого 18.01.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № HAXRRX18290085 від 07.09.2008 у розмірі 46853,28 грн. Так, 01.09.2017 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Осмоловською Т.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного виконавчого напису. 12.11.2020 головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Новицькою О.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, до якої вносились зміни, в тому числі, постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662. Позивач, серед іншого, вказував, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис. Проте, на час вчинення виконавчого напису - 18.01.2017, Київським апеляційним адміністративним судом не було ухвалено остаточне рішення у справі № 826/20084/14 (постанова від 22.02.2017). Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку N 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку N 296/5). Таким чином, за змістом наведених норм саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Перш ніж вчинити виконавчий напис, нотаріус повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. N 1172, чи подані всі передбачені цим Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком N 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нормами 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено умову на вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 Порядку N 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до кредитного договору (анкета позичальника HAXRRX18290085 від 07.09.2008) банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 8793,81 грн на строк 12 місяців, строк з 07.09.2008 по 06.09.2009 включно. З оскаржуваного виконавчого напису від 18.01.2017 вбачається, що стягнення проводиться за період з 07.09.2008 року по 17.10.2016. Тобто, частина складових сум заборгованості виникла більш як за три роки до моменту звернення, що прямо суперечить ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Суд зазначає, що встановлення вказаного трирічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю, узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну позовну давність. А відтак, включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, які нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Таким чином виконавчий напис від 18.01.2017 № 398 вчинено щодо вимог понад установлений трирічний строк. Отже, між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за указаним кредитним договором, з урахуванням того, що вимога Банку щодо повернення кредитних коштів пред`явлена до позивача після спливу трирічного строку з моменту виникнення у Банку права на таку вимогу. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, на підтвердження безспірності, відповідачем не надало доказів, направлення листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачем такого листа. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172. Ні нотаріусом, ні відповідачем взагалі не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). З урахуванням викладеного, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved