Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

19.05.2023 адвокат Бовшик М.Ю., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені нею, витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. У письмовому поясненні від 14.04.2023 було повідомлено, що докази понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тому надає до суду докази понесення [PERSON] витрат на правову допомогу з метою ухвалення додаткового рішення, а саме: копію договору про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру, детальний опис виконаних робіт, акт прийому-передачі виконаних робіт, заяву про суму понесених витрат. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.05.2023 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення прийнято та призначено до розгляду у судове засідання на 29.05.2023. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Бовшик М.Ю. у судове засідання не з`явились. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд заяви у його відсутність. Третя особа у справі Служба у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області представника у судове засідання не направила, подала клопотання про розгляд заяви без їхнього представника. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви відповідача повністю, але у разі, якщо суд прийде до висновку заяву задовольнити, просив суд зменшити розмір заявлених судових витрат. Представник третьої особи у справі - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області Костенко Н.Г. в судове засідання не з`явилася подала до суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, приходить до таких висновків. Згідно з ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. 15.05.2023 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у даній справі у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про зміну способу та розміру стягнення аліментів - відмовлено. Питання відшкодування позивачем відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу у рішенні суду не вирішувалось. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 - ч. 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснював адвокат Бовшик М.Ю., який на підтвердження повноважень представника відповідача надав суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1052720 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 15 від 11.03.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 427 від 20.06.2011. Як встановлено в частині 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Бовшика М.Ю. як представника відповідача - підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. На підтвердження, понесених відповідачем, витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача - адвокатом Бовшика М.Ю. надані такі докази: копію договору № 15 про надання правової допомоги від 11.03.2023, укладеного між [PERSON] та адвокатом Бовшиком М.Ю., відповідно до п. 4.1., 4.2. якого, розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.1.- п. 2.1.4, п. 2.1.7 - п. 2.1.9 цього договору встановлюються в розмірі, що визначається за домовленістю сторін. Суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги; детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 19.05.2023, а саме: консультація правового характеру 30 хвилин - 1000,00 грн; вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, поданих адвокату клієнтом, 30 хвилин - 1000,00 грн; складання, написання оформлення письмового пояснення 1 година - 2000,00 грн; представлення інтересів клієнта в судових засіданнях 2 години - 4000,00 грн. Даний опис складено з врахуванням складності справи, сторони домовились, що година роботи адвоката складає 2000 грн. Кошти в сумі 8000 грн. адвокат отримав; акт прийому-передачі виконаних робіт від 19.05.2023 до договору № 15 від 11.03.2023, відповідно до якого, адвокат Бовшик М.Ю. надав, а клієнт [PERSON] прийняла, виконані адвокатом, передбачені Договором, роботи згідно детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.03.2023 у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Роботи надані на загальну суму 8000,00 грн., даний акт є підставою для проведення розрахунків за Договором № 15 від 11.03.2023 квитанція № 59 до прибуткового касового ордера від 19.05.2023, відповідно до даних якої адвокатом Бовшиком М.Ю. прийнято від [PERSON] на підставі договору № 15 від 11.03.2023 - 8 (вісім) тисяч гривень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно з ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням, витраченого адвокатом, часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідачем доведено належними та допустимими доказами понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, та їх розмір є співмірним, у суду наявні правові підстави для задоволення заяви про відшкодування судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, понесені відповідачем, витрати на професійну правничу допомогу на суму 8000 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Отже, з огляду на викладене, заява відповідача підлягає задоволенню.

Outcome: approved