Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем 24 квітня 2021 року уклали шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З вересня 2022 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Донька, [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Вказала, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча є працездатним та може працювати, непрацездатних батьків, дітей у нього не має. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, аліменти на власне утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов в якому прохав стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, в частині задоволення решти позовних вимог відмовити. Позивач прохала розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 4). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, відзив на позов підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2021 згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 8 ). У шлюбі у сторін народилася донька : [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9 ). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я , матеріальний , сімейний стан відповідача, вважає, що [PERSON] в змозі надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки - матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить останній незалежно від цієї обставини. Враховуючи вище викладене, виходячи із зазначених норм матеріального права вбачається, що як матері дітей, так і діти мають рівні права щодо їх матеріального забезпечення батьками незалежно від факту перебування матері у шлюбі з батьком, а отже, позивач має право на стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-ьох років, тому позов в цій частині також підлягає частковому задоволенню, враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, матеріальний стан, стан здоров`я позивача, відповідача, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законодавством України, виходячи з принципу справедливості та розумності, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі судовий збір в розмірі 2147,20 грн. за дві позовні вимоги.

Outcome: partial