Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У березні 2023 року Парафіївська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області, як орган опіки і піклування, звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми відповідачів [PERSON] , [PERSON] та відповідно до рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 25 січня 2022 року з 18 лютого 2022 року та по теперішній час перебувають у КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради на повному державному утриманні. За цей час мати [PERSON] відвідувала їх тільки 25 липня 2022 року, телефонувала тричі, при цьому не вирішує питання повернення дітей на виховання в сім`ю, а батько [PERSON] взагалі дітей не відвідував, не телефонував та не виявив бажання повернути їх на своє виховання та утримання. Таким чином відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей, яких до того ж рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2019 року вже було позбавлено батьківських прав стосовно інших трьох малолітніх дітей. З урахуванням викладеного позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку) відповідачів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, які згідно поштового повідомлення відсутні за місцем своєї реєстрації. За таких обставин останні вважаються такими, що належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому заяви про розгляд справи за відсутності та відзиву на позов не надали, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачами не подано. Пояснень щодо позову третьою особою не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 13), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 30 від 25 січня 2022 року дозволено влаштувати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради за заявою матері [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області № 03-27/51 від 15 листопада 2022 року, [PERSON] не перебуває на обліку та не отримує ніяких видів соціальної допомоги (а.с. 7). Згідно довідки № 437 від 03 серпня 2020 року, виданої КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на проф. нагляді з вересня 2018 року: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація (а.с. 9). Відповідно до листа КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради № 02-14/1469 від 07.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 18 лютого 2022 року виховуються та знаходяться на цілодобовому та повному державному утриманні у вказаному закладі. За час перебування дітей у закладі мати [PERSON] відвідувала їх 25 липня 2022 року, телефонувала 31 березня 2023 року, 27 травня 2022 року, 29 липня 2022 року та цікавилася станом здоров`я та розвитком дітей (а.с. 10). Із довідок № 03-10/122 та № 03-10/123 від 07 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 12, 14). За вказаною адресою проживання зареєстровані також їх батьки (а.с. 16, 17). Як убачається із довідки-характеристики, виданої комітетом самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний № 024/3-09-№77 від 02 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , яка мешкала (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з негативної сторони. Проживала разом із своїм співмешканцем [PERSON] , вела антисоціальний спосіб життя: вживала алкогольні напої, не приділяла належного догляду та уваги дітям, часто зникала на тривалий час у невідомому напрямку, залишаючи маленьких дітей самих. Сусіди та мешканці мікрорайону неодноразово зверталися до КСН № 3 з усними скаргами на її неадекватну поведінку та злісне невиконання батьківських обов`язків по догляду за дітьми. За час, що [PERSON] мешкала за вищевказаною адресою, комітет самоорганізації населення постійно отримував усні скарги та заяви від мешканців мікрорайону Рокитний з приводу її поведінки. [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно актів № 02-14/114 та № 02-14/116 від 27.01.2023 року, складених за участю генерального директора КНП Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради - Ющенко Н.І., вихователя групи - [PERSON] та юрисконсульта - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виховуються в КНП Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради з 18.02.2022 року і по теперішній час на підставі заяви матері про тимчасове влаштування від 25.07.2022 року. За час перебування дітей у закладі батько останніх - [PERSON] їх не відвідував, не телефонував, не вирішував питання про повернення дітей на виховання в сім`ю. Мати дітей - [PERSON] відвідувала дітей 25.07.2022 року, телефонувала, але не вирішує питання повернення дітей на виховання в сім`ю (а.с. 19, 21). Згідно довідок КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради № 02-07/104 та № 02-07/114 від 27.01.2023 року, [PERSON] та [PERSON] з 18.02.2022 року по теперішній час виховуються в даному закладі і знаходяться на повному державному утриманні (а.с. 20, 22). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2018 року і досягнення ним повноліття (а.с. 24-26). Відповідно до рішення виконавчого комітету Парафіївської селищної ради № 33 від 15 лютого 2023 року, затверджено висновок органу опіки та піклування Парафіївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по відношенню до їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 27), про що був складений відповідний висновок (а.с. 28-29). Як убачається з довідкок-характеристик, виданих виконавчим комітетом Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на ім`я [PERSON] та [PERSON] , останні проживали в с. Верескуни разом із малолітньою дочкою [PERSON] у приватному будинку. Сім`я обробляла земельну ділянку, утримувала підсобне господарство. У спікуванні з мешканцями села [PERSON] та [PERSON] поводили себе з позитивної сторони. Але ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків за рішенням суду від 21 березня 2018 року були позбавлені батьківських прав стосовно своєї дочки [PERSON] , [INFO] , а за рішенням суду від 02.04.2019 року були позбавлені батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час інформацією про місце проживання [PERSON] . Тростянецький старостат не володіє, засобів зв`язку з останньою не має (а.с. 45, 46). Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після влаштування дітей до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської області, не забрали їх із дитячого будинку, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують їх матеріально, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, тому по відношенню до останніх згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України повинні бути позбавлені батьківських прав, а також із метою не порушення прав дітей відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України з відповідачів необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь комунального некомерційного закладу «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин позовні вимоги Парафіївської селищної ради, як органу опіки та піклування, підлягають задоволенню у повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування зазначеного вище відповідачами не подано. Оскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України його необхідно стягнути з відповідачів по 1 073,60 з кожного (за дві позовні вимоги).

Outcome: approved