Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Рух справи. Процесуальні дії у справі. 12 січня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради заборгованість за опалення в сумі 39530,56 гривень та судовий збір в розмірі 2684 гривні. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 лютого 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 10:30 29 березня 2023 року, про що сторін повідомлено у встановленому законом порядку. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явились, при цьому від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, а конверт надісланий відповідача з судовою повісткою про виклик до суду, копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками повернувся на адресу суду без вручення. У зв`язку з неявкою учасників провадження, враховуючи клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 09:30 16 травня 2023 року, про що учасників провадження повідомлено судовими повістками та на сайті Вишгородського районного суду було розміщено «Оголошення про виклик [PERSON] до суду на 16 травня 2023 року». У судове\~засідання,\~призначене на\~16\~травня 2023\~року учасники\~провадження не\~з`явилися,\~при цьому\~від представника\~позивача надійшла\~заява про\~розгляд справи\~у її\~відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує та\~просить задовольнити,\~щодо ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує, а судова повістка, надіслана відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернулась на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну проживання». Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності учасників провадження, суд враховує, заяву представника позивача про розгляд справи у її відсутності, та те, що суд ужив усіх заходів для забезпечення явки відповідача у судове засідання, та, відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Обґрунтування позову. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24 червня 2004 року, №1875-IV, що діяв у відповідний період (зі змінами та доповненнями), визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідач є власником кв. [ADDRESS] , та є абонентом КП «Вишгородтепломережа» ВМР та користується комунальною послугою з централізованого опалення. 29 жовтня 2019 року між [PERSON] та КП «Вишгородтепломережа» ВМР було укладено договір №00462990 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення. Відповідно до пункту 1 вказаного договору, позивач надавав, а відповідач зобов`язувався оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами. Відповідно до актів обстеження теплового вузла обліку по будинку в період з листопада 2019 року по листопад 2022 року позивач забезпечував відповідача послугами за опалення. Заяв та скарг від відповідача про неякісне опалення до КП «Вишгородтепломережа» ВМР не надходило. Відповідач свої обов`язки не виконувала, оплату послуг не здійснювала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 39530,56 гривень. Таким чином, представник позивача посилаючись на положення статей 11, 15, 16, 509 ЦК України, статтю 162 ЖК України, пункти 1, 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (що діяв у попередній редакції Закону №1875-IV від 24.06.2004), пункти 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2008 №630 просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради заборгованість за опалення в сумі 39530,56 гривень та судовий збір в розмірі 2684 гривні. Щодо правової позиції відповідача. Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмету спору. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР». Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня 2021 року. 29 жовтня 2019 року між теплопостачальною організацією ВРКП «Вишгородтепломережа» та [PERSON] укладено договір №00462990 про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, згідно пунктом 1 якого, ВРКП «Вишгородтепломережа» зобов`язується своєчасно надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуг за встановленими тарифами в строк і на умовах, що передбачені договором. Відповідач у справі є власником квартири [ADDRESS] , за якою позивач надає послуги з централізованого опалення в межах балансової належності. Відтак відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з актів обстеження теплового вузла обліку по будинку позивач, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги з опалення, які остання не оплачувала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, зокрема копіями: актів обстеження теплового вузла обліку по будинку по [ADDRESS] , у період з листопада 2019 року по листопад 2022 року; довідкою про проведення нарахувань за комунальні послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] ; роздруківок з програми нарахувань по [ADDRESS] , за період з листопада 2019 року по листопад 2022 року; постановою Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171» №1101 від 09 червня 2016 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №502-33-VІІ від 29 листопада 2018 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням відшкодування втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №649-39-VІІ від 20 серпня 2019 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №698-41-VІІ від 12 грудня 2019 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення зі структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №777-43-VІІ від 20 лютого 2020 року; Норми права, які застосовував суд та мотиви їх застосування. Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Пункти 1,\~2,\~3,\~4\~частини першої\~статті 264\~ЦПК України\~ під\~час ухвалення\~рішення суд\~вирішує,\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії (опалення місць загального користування), які регулюватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (зі змінами та доповненнями) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 (далі по тексту - Методика, що діяла у відповідний період), якою був встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції від 24 червня 2004 року (на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги\~ результат\~господарської діяльності,\~спрямованої на\~задоволення потреби\~фізичної чи\~юридичної особи\~у забезпеченні\~холодною та\~гарячою водою,\~водовідведенням,\~газопостачанням,\~опаленням,\~а також\~вивезення побутових\~відходів у\~порядку,\~встановленому законодавством. Виконавець \~суб`єкт\~господарювання,\~предметом діяльності\~якого є\~надання житлово-комунальної\~послуги споживачу\~відповідно до\~умов договору. Власник приміщення,\~будинку,\~споруди,\~житлового комплексу\~або комплексу\~будинків і\~споруд (далі\~-\~власник)\~-\~фізична або\~юридична особа,\~якій належить\~право володіння,\~користування та\~розпоряджання приміщенням,\~будинком,\~спорудою,\~житловим комплексом\~або комплексом\~будинків і\~споруд,\~зареєстроване у\~встановленому законом\~порядку. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Частина перша статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Стаття 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~у тій\~самій редакції,\~ відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Стаття 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~у тій\~самій редакції,\~ права та обов`язки споживача. Зокрема споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому зобов`язаний - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 32\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~у тій\~самій редакції,\~ плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Стаття 19\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~ діяльність\~у сфері\~теплопостачання може\~здійснюватись суб`єктами\~господарської діяльності\~у сфері\~теплопостачання всіх\~організаційно-правових\~форм та\~форм власності,\~зокрема,\~на основі\~договорів оренди,\~підряду,\~концесії,\~лізингу та\~інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Стаття 24\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~ права та основні обов`язки споживача теплової енергії. Зокрема, споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, та зобов`язаний додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Стаття 162\~ЖК України\~ плата\~за користування\~жилим приміщенням\~в будинку\~(квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін.\~Плата за\~комунальні послуги\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Стаття 11\~ЦК України\~ цивільні\~права та\~обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки.\~Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори\~та інші\~правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Стаття 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконує в повному обсязі, при цьому з будь-якими скаргами щодо неналежного надання позивачем послуг, відповідач не зверталась, та у порушення норм закону зобов`язання не виконує, не розраховується за надані послуги з опалення. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок суду. Даючи оцінку\~встановленим обставинам\~та доказам\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за оплату\~наданих комунальних\~послуг у\~розмірі 39530,56\~гривень, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, сплатив суму судового збору у розмірі 2648 гривень, яка відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved