Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-59368878 від 13.08.2020 р. у розмірі 70949,60 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено угоду №PDV2-2220259 про акцепт публічної пропозиції, відповідно до якої позичальник прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднений та знаходиться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 13 серпня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-59368878. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 66548,36 грн. на строк 72 місяці під фіксовану процентну ставку 37,90% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 66548,36 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує. Станом на 07.10.2022 у [PERSON] утворилася заборгованість перед банком за кредитом на загальну суму 70949, 60 грн. з яких: заборгованість за кредитом 61546,36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1859,66 грн., заборгованість за відсотками 9403,24 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 7869,47 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої представник позивача просить проводити розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк», позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги визнала частково, не заперечила щодо стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредит, а щодо стягнення нарахованої суми відсотків заперечила, просила справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено угоду №PDV2-2220259 про акцепт публічної пропозиції, відповідно до якої позичальник прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ "Райффайзен Банк Аваль" про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднений та знаходиться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 13 серпня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-59368878. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 66548,36 грн. на строк 72 місяців під фіксовану процентну ставку 37,90% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки визначені договором. Відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує. Станом на 07.10.2022 у [PERSON] утворилася заборгованість перед банком за кредитом на загальну суму 70949,60 грн. з яких: 70949, 60 грн. з яких: заборгованість за кредитом 61546,36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1859,66 грн., заборгованість за відсотками 9403,24 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 7869,47 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. [PERSON] користувалася кредитними коштами, здійснювала розрахунки, платежі, погашення боргу, тощо, що не заперечувалося самою відповідачкою. 09 грудня 2022 року на адресу позичальника [PERSON] банком було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 23.04.2021 змінено назву позивача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується Статутом АТ «Райффайзен Банк». Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником та правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною першою статті 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.ч. 1,2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами статей 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями\~статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов а вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи те, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,\~634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Судом встановлено, що в угоді №PDV2-2220259 від 21.11.2017, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитом. Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», не вбачається, що [PERSON] «ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування», так як відсутній її підпис. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту, Правила, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту, Правила, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків. Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови, які викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» і розміщені на офіційному сайті позивача www.aval.ua неодноразово змінювалися самим банком. Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в угоді, яка безпосередньо підписана [PERSON] і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, суд вважає, що надана позивачем копія Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що розміщені на сайті позивача www.aval.ua не містить підпису відповідача, так само як і не містять підпису відповідача [PERSON] . Паспорт споживчого кредиту, заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою», Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви №PDV2-2220259 від 21.11.2017. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про акцепт публічної пропозиції та Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», оскільки Правила банківського обслуговування фізичних осіб - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи позицію Великої палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року (провадження 14-131цс19), суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Райффайзен Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, залишок заборгованості за тілом кредиту [PERSON] за наданим кредитом становить 61546,36 грн. Вказану заборгованість відповідач визнала, не заперечила щодо стягнення цієї суми коштів на користь позивача. Крім того, вказана заборгованість доведена належними та допустимими доказами. Крім того, згідно п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений розмір заборгованості за відсотками відповідача за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту в розмірі 9403,24 грн., тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial