Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката В`язового Вячеслава Вікторовича звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради, [PERSON] ; треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Працевич Вікторія Василівна; приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Олександр Михайлович; Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Новомосковського відділу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52386905 від 26.05.2020 року про право власності за Територіальною громадою міста Новомосковська Дніпропетровської області на земельну ділянку кадастровий номер 1211900000:03:006:0010 та відповідне рішення Новомосковської міської ради; - визнати незаконним та скасувати Рішення ХХVІІ сесії VІІ скликання Новомосковської міської ради № 1287 від 29.05.2020 року «Про надання земельних ділянок в користування на умовах оренди» в частині п.7 щодо надання [PERSON] в користування на умовах оренди земельної ділянки кадастровий номер 1211900000:03:006:0010 площею 0,7404 га; - визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0481 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідно до державного акту на право власності на землю Серії ДП Нм № 00287 та Рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 1036 від 23.10.1996 року; - витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,0481 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідно до державного акту на право власності на землю Серії ДП Нм № 00287 та Рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 1036 від 23.10.1996 року, яка перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер 1211900000:03:006:0010; - стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він, є єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, що залишилася після смерті його батька [PERSON] складалася, крім іншого з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки за цією ж адресою з кадастровими номером 1211900000:03:006:0214 площею 0,1481 га, яка фактично поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 1211900000:03:006:0214 площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, та земельної ділянки площею 0.0481 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (кадастровий номер не визначено) за рішенням Новомосковської міської ради № 1036 від 23.10.1996 р. 24 жовтня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом НОВ 559746 від 24.10.2019 року за р.№ 1182, на підставі якого він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 18 березня 2021 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом НРА 008824 від 18.03.2021 року за р. № 305, на підставі якого він є власником земельної ділянки з кадастровими номером 1211900000:03:006:0214 площею 0.1000 га з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Щодо земельної ділянки, площею 0.0481 га за цією ж адресою нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те, що при перевірці кадастровим реєстратором встановлено що: перетин ділянок з ділянкою 1211900000:03:006:0010; площа співпадає на 94.7321%; перетин ділянок з ділянкою 1211900000:03:006:0194; площа співпадає на 0.3633%. Враховуючи, що: - спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1481 га, на підставі державного акту на право власності на землю Серія ДП Нм№00287, виданого 03.03.1995 р. та рішення Новомосковської міської ради від 18.01.1995 р. № 40, та від 23.10.1996 р. № 1036; - щодо цієї земельної ділянки існував цивільно-правовий спір між [PERSON] , АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» та Новомосковською міською радою, у цивільній справі № 183/2691/16-ц, який вирішений на користь [PERSON] , яким право АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» постійного користування земельною ділянкою, скасовано: саме за спадкодавцем [PERSON] було визнано право на спірну земельну ділянку, яку він отримав у встановлений законом спосіб; а тому вона увійшла у спадкову масу, на яку має право позивач. Так рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 р. у цивільній справі № 183/2691/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області вирішено позов [PERSON] : - визнано недійсним державний акт серії ІІ-ДП № 003403 на право постійного користування землею, виданий Новомосковському трубному заводу 04 вересня 1996 року; - скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010; - зобов`язано Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести до Державного земельного кадастру відповідні зміни щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року у вказаній цивільній справі рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року частково скасовано в частині зобов`язання Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести до Державного земельного кадастру відповідні зміни щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року залишено без змін. Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано недійсним державний акт серії ІІ-ДП № 003403 на право постійного користування землею, виданий Новомосковському трубному заводу 04 вересня 1996 року та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. Рішенням Новомосковської міської ради від 29 травня 2020 року № 1294, пунктом 4 припинено право постійного користування земельною ділянкою, та втрачено чинність державного акту на право постійного користування землею, виданий АТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» згідно з рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів від 17.04.1996 р. № 377 (Бланк ІІ-ДП № 003403) на земельну ділянку площею 0,7404 га (кадастровий номер 1211900000:03:006:0010) розташовану за адресою [ADDRESS] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 04.09.1996 р. за НМ № 0138. Пунктом 4.1. цього рішення, передана земельна ділянка «комунальної власності» площею 0,7404 га по [ADDRESS] до територіальної громади м.Новомосковська шляхом укладання акту приймання передачі земельної ділянки. Пунктом 6 рішення визначено внести зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та в Державний земельний кадастр. Позивач вважає, що п. 4.1. зазначеного рішення органу місцевого самоврядування порушені права позивача, тому як Новомосковська міська рада будучі стороною цивільного спору № 183/2691/16-ц достеменно знала, що спір про земельну ділянку вирішено на користь спадкодавця [PERSON] , що був титульним власником земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на землю Серія ДП Нм№00287, виданого 03.03.1995 р. відповідно до рішення Новомосковської міської ради від 18.01.1995 р. № 40, та від 23.10.1996 р. № 1036. Незаконним є також і акт приймання передачі земельної ділянки, який є похідним від цього рішення № 1294. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, яку [PERSON] прийняв у спадщину за державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Нм № 00287, виданого Новомосковською міською радою 03.03.1995 р. та яка закоординована за кадастровим номером № 1211900000:03:006:0010, передана в оренду [PERSON] строком до 06.07.2025 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53070354 від 10.07.2020 р. внесеним державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Неродою Дар`єю Дмитрівною. Підставою для державної реєстрації зазначено витяг з Рішення XXVII сесії VII скликання «Про надання земельних ділянок в користування на умовах оренди» номер 1287 виданої 29.05.2020 р. Новомосковською міською радою (надалі Рішення № 1287). Відповідно до пункту 7 зазначеного Рішення № 1287 громадянину [PERSON] надана земельна ділянка в користування на умовах оренди загальною площею 0,7404 га, кадастровий номер земельної ділянки \~1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02), земельна ділянка під насосною станцією 1-го підйому, терміном на 5 (п`ять) років. Зазначений пункт рішення порушує права [PERSON] на зазначену земельну ділянку, так як ця земельна ділянка закоординована в межах земельної ділянки, яку він успадкував після смерті батька [PERSON] за державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Нм № 00287, виданого Новомосковською міською радою 03.03.1995 р. Про зазначене Рішення № 1287 [PERSON] дізнався після отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином Новомосковська міська рада незаконно присвоїла та розпорядилася земельною ділянкою, яка належить позивачу як спадкоємцю майнових прав після смерті [PERSON] . Саме наявність такого запису в державному реєстрі перешкоджає позивачу [PERSON] , який відповідно до ст.55 ЦПК України є правонаступником померлого [PERSON] закоординувати свою земельну ділянку площею 0.0481 га у державному земельному кадастрі, отримати кадастровий номер, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважає неправомірною відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, тому як позивач є спадкоємцем за законом, має правовстановлюючий документ державний акт на земельну ділянку, відповідно до діючого законодавства є єдиним спадкоємцем, зазначеними вище судовими рішеннями право відповідача міськради на зазначену земельну ділянку скасовано, але залишається запис у державному кадастровому реєстрі з яким саме і перетинається (накладається) земельна ділянка позивача, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. 19 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до [PERSON] , Новомосковської міської ради, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр.. [PERSON] по [ADDRESS] » № 1036 від 23.10.1996 року; - частково скасувати Державний акт на право приватної власності на землю ДП № 00287, виданого [PERSON] , [INFO] , в частині земельної ділянки площею 0,1481 га по [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилався на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2020 року, укладеному між АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», як продавцем та [PERSON] , як покупцем є власником насосної стації 1-го підйому, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після придбання вказаної насосної станції [PERSON] було укладено з Новомосковською міською радою договір оренди земельної ділянки, площею 0.7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , оспорює право користування [PERSON] вказаною земельною ділянкою, тому як рішенням міськради № 1036 від 23.10.1996 року [PERSON] було передано у власність 0,1481 га за адресою: [ADDRESS] , яке є незаконним з огляду на ст. 67 ЗК України, в редакції що діяла на жовтень 1996 року, про існування незаконного рішення міськради, яке порушує права [PERSON] стало відомо лише після оспорення прав [PERSON] [PERSON] , вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав користувача вказаною земельною ділянкою. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року позовна заява прийнята до провадження та у справі відкрито провадження. Ухвалою від 09 лютого 2022 року за клопотанням позивача витребувані докази у справі. Ухвалою від 26 квітня 2022 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнятий зустрічний позов. 27 червня 2022 року підготовче провадження закрите та призначено справу о судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] адвокат В`язовий В.В. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] , та посилаючись на підставі, зазначені в уточненій позовній заяві просив суд задовольнити первісний позов у повному обсязі. Зазначивши, що спірна земельна ділянка, яка належала на праві власності спадкодавцю позивача не зачіпає та не заважає розташуванню насосної станції, яка належить [PERSON] при виготовленні технічної документації на цю земельну ділянку встановлено, що вона перетинається із земельною ділянкою, переданою Новомосковською міською радою у користування [PERSON] . Відомості щодо права власності [PERSON] щодо земельної ділянки, переданої йому у власність, як у 1995 році зареєстроване у книзі реєстрації земельних ділянок; рішенням 1996 року також повинно було зареєстровано. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просив відмовити, тому як навіть якщо супереч вимогам ст. 67 ЗК України, в редакції що діяла на жовтень 1996 року, [PERSON] передавалася земельна ділянка у власність у більшому розмірі, ніж передбачено законодавством то на момент звернення [PERSON] з позовними вимогами про скасування рішення міськради сплив строк позовної давності. Представник [PERSON] адвокат Іванов М.М. позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі. Посилаючись на те, що [PERSON] є власником насосної станції, розташованої по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2020 року, у зв`язку з чим між ним та Новомосковською міською радою у кладений договір оренди земельної ділянки, площею 0.7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Для укладання такого договору [PERSON] були здійснені усі передбачені законодавством дії для укладання договору оренди і вказаний договір жодним чином не зачіпає інтереси [PERSON] . А тому у задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Зустрічний позов підтримав та посилаючись на ті ж підстави. що і у зустрічному позові просив його задовольнити. Щодо заяви представника [PERSON] щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог, зазначив, що про порушене право [PERSON] стало відомо лише після звернення [PERSON] до суду з позовом, тобто у 2022 році, а тому строк для звернення до суду з позовом [PERSON] не пропущений. Представник Новомосковської міської ради Фролов П.І. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Зазначив, що рішення Новомосковською міською радою приймаються колегіально. Підстав для визнання рішення щодо повернення земельної ділянки у комунальну власність та передачу її в оренду немає. У задоволенні зустрічного позову також просив відмовити, тому як рішення міськрадою приймалися відповідно до чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус Працевич В.В. в судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Шевченко О.М. в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення, у яких у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1211900000:03:006:0010, зазначили, що відповідно до ЗУ «Державний земельний кадастр», до управління відповідної заяви суб`єкта речових прав не надходило, підстав для скасування у управління не було. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши підстави первісного та зустрічного позовів, а також дослідивши докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому\~засіданні встановлено,\~що[PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НОВ 559746 від 24.10.2019 року за р.№ 1182 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . А на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НРА 008824 від 18.03.2021 року за р. № 305 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , належить на праві власності земельна ділянка з кадастровими номером 1211900000:03:006:0214 площею 0.1000 га з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що вбачається з копії спадкової справи № 20/2019 (реєстровий № 63955945), заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також не заперечується сторонами у справі. 19 березня 2021 року постановою приватного нотаріуса Новомосковського МНО Шевченком О.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0481 га за адресою: [ADDRESS] після спадкодавця померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів (достовірних відомостей), що підтверджують право власності на вказану земельну ділянку. [PERSON] , звертаючись до суду з означеним позовом, посилається на те, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0.0481 га за адресою: [ADDRESS] після спадкодавця померлого [INFO] [PERSON] через те, що земельна ділянка з кадастровим номером 1211900000:03:006:0010; перетинається з земельною ділянкою, спадкові права на яку він оформлює після смерті батька [PERSON] . Виконавчим комітетом Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 23 жовтня 1996 року № 1036 вирішено: Передати у приватну власність земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр.. [PERSON] , [ADDRESS] , площею 0,1481 га. При проведенні інвентаризації та видачі державного акту площа земельної ділянки може бути скоректована. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НМ №002287 виданого на підставі рішення № 40 від 18 січня 1995 року Новомосковської міської Ради народних депутатів, вбачається, що розмір земельної ділянки переданої у власність гр. [PERSON] по [ADDRESS] складає 0,10 га. Право власності зареєстроване у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197 від 03 березня 1995 року. У вказаному акті внесені відомості у графі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки», номер рішення, на підставі якого внесені зміни «№1036 від 23.10.96 р.», площа «0,1481». Відомості про те, що право власності на земельну ділянку за вказаною адресою розміром 0,1481 га зареєстроване у встановленому законом порядку, який діяв на час прийняття рішення, або зареєстроване у встановленому законом порядку пізніше відсутні. Підставою набуття права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] зазначає, що спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1481 га, на підставі державного акту на право власності на землю Серія ДП Нм№00287, виданого 03.03.1995 р. та рішення Новомосковської міської ради від 18.01.1995 р. № 40, та від 23.10.1996 р. № 1036; щодо цієї земельної ділянки існував цивільно-правовий спір між [PERSON] , АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» та Новомосковською міською радою, у цивільній справі № 183/2691/16-ц, який вирішений на користь [PERSON] , яким право АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ» постійного користування земельною ділянкою, скасовано, а тому саме за спадкодавцем [PERSON] було визнано право на спірну земельну ділянку, яку він отримав у встановлений законом спосіб; і яка у повному обсязі увійшла у спадкову масу, на яку має право [PERSON] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 р. у цивільній справі № 183/2691/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області задоволено позов [PERSON] : - визнано недійсним державний акт серії ІІ-ДП № 003403 на право постійного користування землею, виданий Новомосковському трубному заводу 04 вересня 1996 р. - скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. - зобов`язано Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести до Державного земельного кадастру відповідні зміни щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року у цивільній справі № 183/2691/16-ц рішення суду першої інстанції залишене без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційого цивільного суду від 27.11.2019 року (провадження № 61-20782св18) Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. частково скасовано в частині зобов`язання Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести до Державного земельного кадастру відповідні зміни щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер 1211900000:03:006:0010. В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. залишено без змін. Так, постановою ВС від 27 листопада 2019 року встановлено, що « [PERSON] \~на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 18 січня 1995 року № 40 відповідно до державного акта серії ДП м № 00287, виданого 03 березня 1995 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом, що розташована на території Новомосковської міської ради, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах міста. 20 березня 1996 року рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області [PERSON] також надано у постійне користування для городу земельну ділянку площею 0,0481 га згідно з планом тимчасового користування, на підставі якого між Новомосковською міською радою народних депутатів Дніпропетровської області та [PERSON] був укладений договір на право тимчасового користування землею\~(в тому числі на умовах оренди) строком на 3 роки, зареєстрований у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 17 червня 1996 року № 88.», а також, що « [PERSON] передано у тимчасове\~користування земельну ділянку площею 0,0481 га\~на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 17 червня 1996 року, який був укладений на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 20 березня 1996, а ПАТ\~«Інтерпайп Новомосковський трубний завод»\~була надана на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,7404 га пізніше, а саме 04 вересня 1996 року.» Обставини перебування спірної земельної ділянки площею 0,0481 га\~на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 17 червня 1996 року, який був укладений на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 20 березня 1996 року не спростовані стороною позивача, вказаними судовими рішеннями що набрали законної сили встановлено право спадкодавця саме право тимчасового користування спірною земельною ділянкою, площею 0,0481 га. Рішенням Новомосковської міської ради від 29 травня 2020 року № 1294, пунктом 4 припинено право постійного користування земельною ділянкою, та втрачено чинність державного акту на право постійного користування землею, виданий АТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» згідно з рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів від 17.04.1996 р. № 377 (Бланк ІІ-ДП № 003403) на земельну ділянку площею 0,7404 га (кадастровий номер 1211900000:03:006:0010) розташовану за адресою [ADDRESS] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 04.09.1996 р. за НМ № 0138. Пунктом 4.1. цього рішення, передана земельна ділянка «комунальної власності» площею 0,7404 га по [ADDRESS] до територіальної громади м.Новомосковська шляхом укладання акту приймання передачі земельної ділянки. Пунктом 6 рішення визначено внести зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та в Державний земельний кадастр. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером № 1211900000:03:006:0010, передана в оренду [PERSON] строком до 06.07.2025 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53070354 від 10.07.2020 р. внесеним державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Неродою Дар`єю Дмитрівною. Підставою для державної реєстрації зазначено витяг з Рішення XXVII сесії VII скликання «Про надання земельних ділянок в користування на умовах оренди» номер 1287 виданої 29.05.2020 р. Новомосковською міською радою (надалі Рішення № 1287). Відповідно до пункту 7 зазначеного Рішення № 1287 громадянину [PERSON] надана земельна ділянка в користування на умовах оренди загальною площею 0,7404 га, кадастровий номер земельної ділянки \~1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02), земельна ділянка під насосною станцією 1-го підйому, терміном на 5 (п`ять) років. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2020 року, укладеному між АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», як продавцем та [PERSON] , як покупцем є власником насосної стації 1-го підйому, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною копією договору купівлі-продажу. На підставірішення Новомосковської міської ради № 1287 [PERSON] надана земельна ділянка в користування на умовах оренди загальною площею 0,7404 га, кадастровий номер земельної ділянки \~1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02), земельна ділянка під насосною станцією 1-го підйому, терміном на 5 (п`ять) років, що вбачається з копії рішення міськради та копії договору оренди від 06 липня 2020 року. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна; довести ті обставини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яки: суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справі (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванні Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чі заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають прав обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмет доказування та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобам доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуванні (ст. ст.77,78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обстави справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно д свого внутрішнього переконання. Ч.ч. 1, 4, 5 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. \~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до\~ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають рідні\~брати та\~сестри спадкодавця,\~його баба\~та дід\~як з\~боку батька,\~так і\~з боку\~матері. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за\~заповітом\~чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час\~відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом\~строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час\~відкриття спадщини\~не проживав постійно із спадкодавцем, має подати\~нотаріусу\~або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування\~заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до\~вимог ст.\~5\~ЦК України\~ акти\~цивільного законодавства\~регулюють відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Набуття прав за спірну земельну ділянку відбувалося до набрання чинності Земельного кодексу України 2001 року, а тому застосуванню підлягають положення Земельного кодексу в редакції 1990 року. Так ст.ст. 6, 22, 23 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ()на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності посвідчується державними актами, як видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Частиною 1 ст. 24 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що\~право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Стаття 43 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом.\~Припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою чи її частиною може мати місце лише у випадках, передбачених статтями 27 і 28 цього Кодексу.\~Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, пов`язану з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства.\~Права власників земельних ділянок і землекористувачів можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню.\~Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом. Згідно з п. 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року, визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Декретом КМУ від 26.12.1992 № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок», встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки. передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчуються відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, та видаче є державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до п. 1, 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 31 від 23.04.1993 року право власності на землю посвідчується державними актами про право приватної власності на землю. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Якщо рішення про передачу (надання) земельної ділянки прийняте обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, то видача і реєстрація державних актів здійснюється районною Радою народних депутатів. Державні акти на право приватної власності на землю у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком N 2. Договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) реєструються у Книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) за формою згідно з додатком N 5. Книги записів (реєстрації) державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Ці книги шнуруються, засвідчуються підписами голови відповідної Ради народних депутатів, інженером-землевпорядником місцевої Ради, скріплюються гербовою печаткою Ради. У разі зміни меж, розміру, цільового призначення та умов надання земельних ділянок, що відбулися після видачі державного акта, до нього вносяться ці зміни, які фіксуються на плані зовнішніх меж і на останній сторінці державного акта. Зміни на плані зовнішніх меж викреслюються чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Всі зміни вносяться одночасно в обидва примірники державного акта. Кожний запис про зміну меж, площі, цільового призначення та умов надання земельної ділянки посвідчується інженером-землевпорядником сільської, селищної, міської Ради народних депутатів або відділу земельних ресурсів районної державної адміністрації. Право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за гр.. [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку в розмірі 0,10 га. Відомостей про те, що за рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 1036 від 23.10.96 за [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] було зареєстроване право власності за адресою [ADDRESS] на земельну ділянку ще на 0,0481 га немає. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовили спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність\~земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відомостей про\~те,\~що спадкодавець\~ [PERSON] \~розпочав за\~життя процедуру\~приватизації спірної\~земельної ділянки\~матеріали справи\~не містять. А тому суд відхиляє посилання позивача за первісним позовом на те, що у спадкову масу входить спірна земельна ділянка, площею 0,0481 га, яка за життя спадкодавця [PERSON] перебувала у користуванні останнього. Інші доводи сторін щодо вказаного спору не мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на порушенні його прав спадкоємця, та неможливості оформлення спадкових прав власності на спірну земельну ділянку, площею 0.0481 га, яка як встановлено в судовому засіданні не входить до спадкової маси після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , то суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає. Щодо зустрічних вимог [PERSON] , з огляду на встановлені обставини та застосовані норми права, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] відповідно до Державного акта серії ДП Нм № 00287, виданого 03 березня 1995 року, на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 18 січня 1995 року № 40, було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом, що розташована на території Новомосковської міської ради, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах міста. 20 березня 1996 року рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області спадкодавцю [PERSON] також було надано у постійне користування для городу земельну ділянку площею 0,0481 га згідно з планом тимчасового користування, на підставі якого між Новомосковською міською радою народних депутатів Дніпропетровської області та [PERSON] був укладений договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) строком на 3 роки, зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 17 червня 1996 року № 88. Крім того,\~виконавчим комітетом\~Новомосковської міської\~Ради народних\~депутатів Дніпропетровської\~області від\~23\~жовтня 1996\~року №\~1036\~ вирішено:\~Передати у\~приватну власність\~земельну ділянку\~під будівництво\~індивідуального житлового\~будинку гр. [PERSON] ,\~ [ADDRESS] ,\~площею 0,1481\~га.\~При проведенні\~інвентаризації та\~видачі державного\~акту площа\~земельної ділянки\~може бути\~скоректована.Як встановлено в судовому засіданні право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за гр.. [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку в розмірі 0,10 га. Відомостей про те, що за оспорюваним [PERSON] рішенням № 1036 від 23.10.96 за [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] було зареєстроване право власності за вказаною адресою на земельну ділянку ще на 0.0481 га немає. Що також в підтверджується рішеннями судів у справі № 183/2691/16-ц, що досліджені раніше. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2020 року, укладеному між АТ «ІНТЕРПАЙП НМТЗ», як продавцем та [PERSON] , як покупцем є власником насосної стації 1-го підйому, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставірішення Новомосковської міської ради № 1287 [PERSON] надана земельна ділянка в користування на умовах оренди загальною площею 0,7404 га, кадастровий номер земельної ділянки \~1211900000:03:006:0010, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, земельна ділянка під насосною станцією 1-го підйому, терміном на 5 (п`ять) років. Інші доводи сторін щодо вказаного спору не мають значення для вирішення спору. [PERSON] просить скасувати рішення Новомосковської міської ради № 1036 від 23 жовтня 1996 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . Враховуючи, що оскаржуване рішення під час його прийняття, жодним чином не могло порушити будь-які права [PERSON] ; крім того, враховуючи той факт, що в судовому засіданні встановлено, що на підставі оспорюваного рішення відсутнє речове право, яке може бути успадковане [PERSON] то підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. У задоволенні зустрічних вимог [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed