Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання вказаної дитини, у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~однак у\~зв`язку з\~погіршенням стану\~здоров`я дитини\~виникла необхідність\~у збільшенні\~розміру аліментів,\~які стягуються\~з відповідача,\~оскільки в\~умовах воєнного\~стану,\~збільшення рівня\~цін стягуваних\~аліментів недостатньо\~для матеріального\~утримання дитини,\~що ставить\~позивачку у\~скрутне матеріальне\~становище.\~Позивачка не\~має постійного\~доходу,\~перебуває на\~обліку у\~Арцизькій районній\~філії Одеського\~обласного центру\~зайнятості.\~Відповідач офіційно\~не працює,\~однак з\~неофіційних джерел\~є охоронцем\~в охоронному\~агентстві «Гепард\~НДСО» та\~отримує певний\~дохід. Посилаючись\~на погіршення\~стану здоров`я\~дитини,\~позивачкавважає за необхідне змінити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання дитини за рішенням суду та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки, посилаючись на те, що відсутні підстави для перегляду розміру аліментів, оскільки погіршення стану здоров`я дитини та в умовах воєнного стану, збільшення цін погіршення матеріального стану позивачки не є підставою для збільшення розміру аліментів. Також, відповідач послався на те, що здійснював оплату додаткових витрат на придбання канцелярських товарів для школи, одягу для дитини тощо, що підтверджує участь відповідача у додаткових витратах, тому відсутні підстави для задоволення позову. Також, до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача, згідно якої з відзивом не погоджується, посилаючись на те, що думка відповідача про те, що підставою для зміни (збільшення) розміру аліментів є тільки зміна матеріального становища, погіршення здоров`я отримувача аліментів є хибною, оскільки ст. 192 СК України чітко визначає що також в інших випадках, передбачених кодексом та основною підставою для звернення до суду з заявою про збільшення розміру аліментів є погіршення стану здоров`я дитини. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але до суду від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла письмова заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати неповнолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 12), малолітня дитина [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] (а.с. 22), відповідач у справі, та [PERSON] (а.с. 5, 6, 7), позивачка у справі, яка в подальшому змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2022 року, виданим Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року між [PERSON] , позивачкою у справі, та [PERSON] , відповідачем у справі, розірвано шлюб, зареєстрований 15 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 25 (а.с. 9-10). На підставі судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року з [PERSON] , відповідача у справі, на користь [PERSON] , позивачки у справі, стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 28 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 8). З довідки\~№ 481\~від 17\~серпня 2023\~року,\~виданою Виконавчим\~комітетом Арцизької\~міської ради\~Одеської області,\~вбачається,\~що малолітня\~дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою у справі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 14). Згідно з висновком ЛКК № 45 від 06 вересня 2022 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради, малолітній дитині [PERSON] , встановлено діагноз «Складний гіперметропічний астигматизм. Гіперметропія середнього ступеня», дитина знаходиться на диспансерному нагляді у лікаря-окуліста та періодично проходить лікування, що також підтверджуються виписками сімейного лікаря [PERSON] у медичній книжці малолітнього [PERSON] , та квитанціями щодо придбання окулярів (а.с. 15-16, 17, 18-19, 20, 48, 49, 50). Як вбачається з довідки № 335/14/02 від 15 серпня 2022 року, виданої Арцизькою районною філією Одеського обласного центру зайнятості, [PERSON] , позивачка у справі, станом на 15 серпня 2022 року перебуває на обліку та отримує допомогу по безробіттю в Арцизькій районній філії Одеського обласного центру зайнятості (а.с. 21). Відповідно до довідки № 21/10 від 21 жовтня 2022 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕПАРД 2», [PERSON] , відповідач у справі, з 21 жовтня 2022 року прийнятий в ТОВ «ГЕПАРД 2» за основним місцем роботи на посаду охоронника з посадовим окладом 6700,00 грн. (а.с. 41). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 313606595 від 28 жовтня 2022 року, сформованою адвокатом [PERSON] , у [PERSON] , відповідача у справі, відсутнє нерухоме майно (а.с. 36). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Основним правовим питанням, яке постало перед судами у розглядуваній справі є те, чи може погіршення стану здоров`я дитини бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання. Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/19. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21 (провадження № 61-5920св22). Враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, суд дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] вже на момент стягнення аліментів мав певні захворювання, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, медичні документи, які свідчать про те, що після видачі Арцизьким районним судом Одеської області у справі № 492/159/19 судового наказу від 15 лютого 2019 року про стягнення аліментів стан здоров`я дитини істотно погіршився, внаслідок чого на підставі рішення ЛКК, протокол № 45 від 06 вересня 2022 року, дитина поставлена на диспансерний облік в окуліста (а.с. 17). Таким чином, погіршення стану здоров`я дитини [PERSON] після стягнення аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом здоров`я організму. Заперечення [PERSON] , відповідача у справі, у відзиві на позовну заяву про те, що погіршення стану здоров`я дитини не може бути самостійною підставою для зміни розміру аліментів є помилковим. Судом встановлено, що стан здоров`я дитини погіршився, матеріальний стан позивачки, відповідача змінився, оскільки позивачка після видачі судом судового наказу від 15 лютого 2019 року про стягнення аліментів з 15 серпня 2022 року перебуває на обліку та отримує допомогу по безробіттю в Арцизькій районній філії Одеського обласного центру зайнятості, відповідач офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенню позову про зміну розміру аліментів, стягнутих судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 15\~лютого 2019\~року у\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дня подання\~заяви до\~суду,до досягнення дитиною повноліття, шляхом визначення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Позивачка не надала суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь у розмірі 3000,00 грн. на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, чим не виконала вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У зв`язку зі зміною розміру аліментів за судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року, яким з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини, суд прийшов до висновку, що зазначений судовий наказ підлягає відкликанню з виконання. Суд зазначає, що вказане рішення не є перешкодою для застосування в подальшому положень ст. 192 СК України, а тому в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, за заявою вказаних осіб визначений розмір аліментів даним рішенням може бути змінений. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд не приймає до уваги долучені позивачкою та відповідачем письмові докази: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 25 жовтня 2022 року, виданого державним виконавцем Овідіопольського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Гайдученко В.О. (а.с. 37), оскільки зазначений документ відповідно до ст. 182 СК України не підпадає під обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, та не є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування, в розумінні ст. 77 ЦПК України, а також скріншоти веб-сторінок (а.с. 23-25), оскільки надані докази є недопустимими. Суд вважає, що роздруківки інтернет-сторінок, які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Вони визнаються доказом, якщо виготовлені, видані й засвідчені власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Аналогічна правова\~позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі №587/2051/18. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду з зазначеним позовом 29 вересня 2022 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2017 року кількість суддів в Арцизькому районному суді Одеської області зменшилася з 5 до 1), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і, зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також, щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, яке утворилося на суддю, яка одна замість п`яти суддів здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 141, 180, 181, 182, 192 СК України,

Outcome: approved