Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

16 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Позивайло Ігор Сергійович звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 19 вересня 2022 року ухвало суду було замінено неналежних відповідачів Миколаївську міську раду та Костянтинівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради, Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на належного відповідача [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Згідно зміненого позову від 01.11.2022 року позивач посилався на те, що [INFO] помер знайомий [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який протягомтривалого часу до смерті фактично мешкав на території Міжміського автовокзалу м.Миколаєва, що розташований по [ADDRESS] .Про смерть [PERSON] Позивач дізнався у квітні 2021 року, підчас того, коли в чергове намагався знайти [PERSON] , адже повинен був віддатийому грошові кошти за оренду належної останньому земельної ділянки.Про існування заповіту на ім`я Позивача, останньому нічого небуло відомо, аж до грудня 2021 року, коли Позивачу зателефонував, як в подальшому було встановлено - [PERSON] , який назвався знайомим [PERSON] та який мешкав із ним за однією адресою, а саме на території покинутогогуртожитку, розташованого у будинку [ADDRESS] . У розмові, [PERSON] повідомив Позивача про існування заповіту, складеного на ім`я Позивача. Домовившись про зустріч із невідомою особою, як в подальшому було встановлено - [PERSON] , позивач приїхав в район Міжміського автовокзалу м. Миколаєва, девказана вище особа за грошову винагороду віддала Позивачу оригінал заповіту,державного акту на право власності на земельну ділянку, а також частинудокументів, що мали відношення до особи померлого (копії паспорта, довідки прореєстрацію місця проживання, картки платника податків тощо). Окрім цього, 27.10.2022, були встановлені анкетні дані особи, яка раніше передавалаПозивачу пакет документів, та безпосередньо була знайома із померлим - [PERSON] , [INFO] , який не має постійного місця проживання.Також, слід звернути особливу увагу на той факт, що під час останньої зустрічі із [PERSON] , останній повідомив Позивачу про те, що померлий [PERSON] , як і [PERSON] , був безхатченком, тому останній час перед смертю, мешкав разом із нимта іншими такими ж особами без постійного місця проживання (безхатченки) упокинутому гуртожитку, розташованому у будинку [ADDRESS] ,де і помер від переохолодження. Після того, як тіло [PERSON] було знайдено,на місце події були викликані співробітники поліції, після чого тіло померлого [PERSON] забрали на освідування до моргу. Після встановлення зазначених вище обставин, стороною позивача було поданоадвокатський запит до Окружної прокуратури м. Миколаєва, в якому ставилосьпитання про отримання копій процесуальних документів стосовно обставин смерті [PERSON] , [INFO] . Станом на момент подання уточненоїпозовної заяви відповідь на зазначений вище запит надано не було.Також, стороною позивача через канцелярію ВП № 2 ГУНП в Миколаївській області,за відомими Позивачу анкетними даними, були встановлені реквізити кримінальногопровадження /за фактом смерті [PERSON] , [INFO] ,10.01.2021 відкрите кримінальне провадження під № 12021150040000053 за ч. 1 ст.115 КК України/. Окрім того, на доведення факту того, що спадкодавець [PERSON] був похований, як безхатченко, за рахунок держави був поданий адвокатський запитдо Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївськоїобласної ради, зокрема щодо отримання копії відповідного дозволу на поховання.Станом на момент подання уточненої позовної заяви відповіді на адвокатський запитнадано не було. На доведення того факту, що [PERSON] , [INFO] , фактичнопроживав на вулиці, а не за місцем своєї реєстрації, а відтак був похований неродичами, а також на доведення того, що збором та поданням документів дляреєстрації відповідного актового запису про смерть, також здійснювалось неродичами, - до Інгульського відділу ДРАЦС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса)подано відповідний адвокатський запит, зокрема щодо отримання повного витягу зДержавного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису просмерть. Проте, у наданні інформації на вказаний запит стороні позивача буловідмовлено з посиланням на те, що вказана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом та може бути надана лише на запит компетентних органів, втому числі й у суду У даному конкретному випадку, підставою для звернення до суду із відповідноюпозовною заявою(уточненою), є факт складання [PERSON] заповіту,посвідченого 25.11.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міськогонотаріального округу Миколаївської області Юрловою Т.Г. та зареєстрованого вреєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 350, відповідно до умов якого [PERSON] заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку(державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) площею9,59 га, кадастровий номер: 4824883200:02:001:0023, яка призначена для веденнятоварного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах територіїКандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Після встановлення зазначеного факту, Позивач наприкінці грудня звернувся довідділу ДРАЦС та отримав свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , після чого звернувся до того ж нотаріуса в якого [PERSON] складавЗаповіт, із заявою про прийняття спадщини.У той самий день приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріальногоокругу Миколаївської області Юрловою Т.Г. було видано постанову про відмову увчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку, встановленого ст. 1270 ЦКУкраїни, для подання заяви про прийняття спадщини.Між тим, строк встановлений ст. 1270 ЦК України був пропущений Позивачем зповажних причин. Позивач та спадкодавець не були між собою родичами, окрім цього, про існуванняродичів з боку спадкодавця Позивачу не могло бути відомо, адже, починаючи з 2018року (час укладення договору оренди із [PERSON] ), [PERSON] про них нерозповідав взагалі нічого та більш ніж через рік, звернувшись до нотаріуса ізвідповідною заявою про прийняття спадщини, відсутність родичів у [PERSON] випливала навіть з того факту, що спадкова справа, після смерті останнього, невідкривалась.Так, по тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.01.2021 року№/02-31 мова йде про таке, дослівно: «За даними Інформаційної довідки зі Спадковогореєстру від 12.01.2022 року за № 6806833 спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] ,не відкривалась». Зі спадкодавцем Позивач не проживав. Про наявність заповіту на його ім`я Позивачне знав та дізнався вже після спливу строку, визначеного ст. 1270 ЦК України дляприйняття спадщини. Отже, у межах шестимісячного строку Позивач не вчиняв дій, спрямованих наприйняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існуваннязаповіту Позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку,встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця, який не був родичемПозивача, не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення тавиклик спадкоємця за заповітом, разом із спадкодавцем Позивач не жив,тому останній об`єктивно не міг знати про наявність заповіту, складеного найого користь, що свідчить про поважність причин пропуску Позивачемстроку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку,достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене представник позивача просив визначити [PERSON] додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. 02.11.2022 року представник відповідача подав відзив у якому посилалася на те, що раніше у судовому засіданні яке проводилося іншим складом суду, позивач вказував, що знав про існування заповіту, писав заповіт у нотаріуса разом із спадкодавцем.Про смерть спадкодавця Позивач сам дізнався, ніякий чоловік йому про це неповідомляв. Пропустив строк у зв`язку із незнанням про смерть спадкодавця. Вказаніобставини підтверджуються звукозаписом судового засідання. В судовому засіданніПозивач декілька разів повторює, що звичайно він знав про існування заповіту та бувприсутній у нотаріуса під час його складання. Посилаючись на вищевикладене представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засіданні просили позов задовольнити з посиланням на обставини вказані в уточненій позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у відмовити у задоволенні позову [PERSON] з посиланням на ті ж обставини що було викладено у відзиві. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що [INFO] у м. Миколаїв помер [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2021 року видане повторно Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса) (а.с.14 т.1). Спадкову справу після смерті [PERSON] було відкрито 01.02.2022 року на підставі заяви відповідача [PERSON] (а.с.92-93. т.1). [PERSON] є сином покійного [PERSON] і був зареєстрований зі спадкоємцем за однією адресою на час смерті останнього (а.с.98-101. т.1) а отже є спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину. На час смерті [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 9,59 га, кадастровий номер: 4824883200:02:001:0023, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) (а.с.17 т.1). 25.11.2019 року [PERSON] склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Орловою Т.Г. за реєстровим №350, згідно якого заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку(державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) площею 9,59 га, кадастровий номер: 4824883200:02:001:0023, яка призначена для веденнятоварного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах територіїКандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (а.с.15, 108 т.1). У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, коли позивач у січні 2022 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії -видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку передбаченого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.18, т.1). Разом з тим [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом оскільки йому не було відомо про існування заповіту на його ім`я у строк передбачений Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини. Вказана обставина підтверджується показами свідка [PERSON] . Так допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що у холодну пору року приблизно у листопаді 2020 року на міжміському вокзалі м. Миколаїв він познайомився із чоловіком на ім`я [PERSON] , прізвище та інші дані про якого йому не відомі. Вони обоє сиділи на лавці на автовокзалі. Між [PERSON] та [PERSON] відбулася розмова про те що йде зима і треба знайти десь житло. Наступного дня вони також зустрілися на автовокзалі де [PERSON] повідомив його про те, що знайшов місце де можна ночувати - у покинутому гуртожитку на [ADDRESS] , де колишня комендант облаштувала кімнату в якій дозволяє ночувати за невелику винагороду. [PERSON] погодився на пропозицію [PERSON] . [PERSON] ночував там на протязі усієї зими, там ночував і [PERSON] . Про свою сім`ю [PERSON] нічого не розповідав. У вищевказаній кімнаті гуртожитку в шафі були речі [PERSON] , зокрема його піджак у якому [PERSON] знайшов документ на синьому папері з написаним на ньому телефоном. Оскільки [PERSON] не має власного телефону він попросив дівчину на автовокзалі набрати цей номер, на дзвінок відповів чоловік якому він повідомив, що має зазначений документ на якому був записаний номер, вказаний документ залишився після його знайомого [PERSON] і запропонував передати цей документ за грошову винагороду, а інакше він його викине. У подальшому з`ясувалося що цим чоловіком був [PERSON] . У холодну пору року, перед новим (2022р.) роком міжміському вокзалі м. Миколаїв він зустрівся на з [PERSON] і передав йому документи які знайшов у піджаку [PERSON] який залишився у покинутому гуртожитку. Судом також допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про допит яких клопотала сторона відповідача. Свідок [PERSON] пояснив, що покійний [PERSON] є його вітчимом. Свідок пояснив, що з 2008 року, після того як одружився і переїхав на інше місце проживання він мало спілкувався з [PERSON] , спілкувався коли приїжджав до колишнього дому за адресою [ADDRESS] , де проживали його мати [PERSON] , брат [PERSON] та нині покійний [PERSON] [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, але продовжили проживати разом. [PERSON] зловживав алкогольними напоями і не завжди бував вдома. [PERSON] був пенсіонером і мав дрібні підробітки. Свідок не спілкувався з [PERSON] по телефону, не телефонував йому і не мав номер його телефону хоча у вітчима був мобільний телефон. Узимку 2021 року він дізнався про смерть [PERSON] , на його похованні не був, сім`я не збиралася щоб поминати [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON] з 1991 року, вони разом працювали на заводі. Час від часу вони бачилися, оскільки свідок проживає не далеко від місця проживання покійного. [PERSON] жив із сім`єю. Років 7-8 тому [PERSON] приймав участь у будівництві і ремонті вдома. У січні 2022 року він дізнався про смерть [PERSON] від його дружини, незабаром після чого свідок був призваний до Збройних сил України у зв`язку із війною. Свідок пояснив, що у [PERSON] не було мобільного телефону, він не бажав його мати. Про заповіт з [PERSON] він не розмовляв. Зловживання [PERSON] алкогольними напоями свідок не помічав. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] був її чоловіком. Вони розірвали шлюб, але продовжили проживати разом після цього за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зловживав алкогольними напоями у нього були тривалі запої до двох тижнів. Деякий час [PERSON] не бувало вдома. Останній час за життя [PERSON] , свідок проживала за іншою адресою разом із своєю матір`ю , яка потребувала догляду. [PERSON] мав мобільний телефон, але не бажав ним користуватися і він лежав вдома вимкнений. Останній раз свідок бачила [PERSON] у 11-12 місяці 2020 року. Про смерть [PERSON] вона дізналася від слідчого на початку весни 2021 року, вона дізналася що він помер у стані алкогольного спяніння. Сім`я не ховала [PERSON] , його поховав міський морг. Через зникнення [PERSON] до поліції члени сім`ї не зверталися, оскільки останній зловживав алкогольними напоями і його відсутність вдома тривалий час була звичною справою. Також свідок пояснила, що [PERSON] батько позивача приїжджав раз на рік привозив орендну плату за землю. Про заповіт свідку відомо не було. Надаючи оцінку поясненням свідків відповідача суд звертає увагу на те, що їх пояснення у цілому не спростовують доводів позову, а навпаки свідчать на підтвердження обставин викладених у позовній заяві та показів свідка [PERSON] в частині того, що [PERSON] зловживаючи алкогольними напоями тривалий час не бував за адресою реєстрації свого місця проживання і вів життя як безхатченко. Надаючи оцінку доводам викладеним у відзиві, щодо того що у судовому засіданні яке проводилося іншим складом суду, позивач вказував, що знав про існування заповіту, писав заповіт у нотаріуса разом із спадкодавцем, а пропустив строк у зв`язку із незнанням про смерть спадкодавця, суд виходить із наступного. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Таким чином ЦПК України фактично встановлює, що пояснення сторін, третіх осіб та їх представників носить чисто інформативний характер для суду та можуть бути доказами лише у разі допиту їх як свідків. Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини на думку суду є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що необізнаність позивача про існування заповіту у якому він вказаний спадкоємцем є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Так на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Однак спадкову справу після смерті [PERSON] було почато 01.02.2022 року і матеріали вказаної спадкової справи не містять доказів повідомлення позивача про існування заповіту. Такого ж висновку дійшов ВС у своїй постанові у справі № 130/2517/18 від 21.09.2020 року. Із досліджених судом доказів суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] дізнався про існування заповіту після закінчення шестимісячного строку передбаченого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалістю 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved