Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що він є батьками неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2010 року в цивільній справі № 2-2945/10 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожитого мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно з 12 липня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. [INFO] у позивача від іншого шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року в справі №140/1757/16-ц за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів, з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25% щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше чим 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаним рішеннями він сплачував аліменти на утримання своїх дітей у розмірі 50% свого заробітку. Позивач зазначає, що на даний час склалися обставини, що не дозволяють йому сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі, так як він 01 вересня 2020 року уклав шлюб з [PERSON] та разом з останньою утримує та виховує падчерку [PERSON] , [INFO] . Крім того, матеріальної підтримки потребують його непрацездатні батьки [PERSON] та [PERSON] , остання в 2022 році була прооперована в зв`язку із онкологічним захворюванням та на даний час проходить чергове лікування, що в свою чергу потребує витрат та допомоги з боку позивача. Позивач вказує, що ці обставини свідчать про те, що з моменту ухвалення рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2010 року відбулись зміни як в його сімейному, так і в матеріальному стані, що є підставою для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів. З огляду на викладене, просив зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2010 року, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позов не надала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2023 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд не прийняв до розгляду та повернув заяву про зміну підстав позову (уточнення позовних вимог) на підставі ч.5 ст.49 ЦПК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2023 року підготовче провадження в справі закрите. Представник позивача [PERSON] - адвокат Живун В. І. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02 серпня 2006 року та серії [NUMBER] від 28 лютого 2012 року відповідно (а.с.9-10). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 серпня 2010 року в справі № 2-2945/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 липня 2010 року і до досягнення нею повноліття (а.с.6-7). 31 серпня 2016 року рішенням Немирівського районного суду Вінницької області в справі № 140/1757/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25% щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше чим 30% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн (а.с.8). 01 вересня 2020 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 вересня 2020 року, а.с.12). [PERSON] від попереднього шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2009 року (а.с.11). З довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району від 19 грудня 2022 року №3990102-06 слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та його склад сім`ї: дружина - [PERSON] та донька останньої [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Позивач проходить службу у Військові частині [NUMBER] та його дохід за 2022 рік становить 294\~542,27 грн, з яких утримано на сплату аліментів 136\~329,37 грн ( довідка про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Військової частини [NUMBER] від 30 січня 2023 року № 177, а.с.13). Матеріали справи також містять копії пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] , а також копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 12 серпня 2022 року та від 20 жовтня 2022 року останньої та копію довідки медико-соціальної експертної комісії № 014776 (а.с.14-16). У частині\~першій статті\~3\~Конвенції про\~права дитини\~визначено,\~що в\~усіх діях\~щодо дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Тобто з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі с. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на те, що у нього на утриманні на утриманні перебуває троє дітей, а саме двоє рідних по яких здійснюється стягнення за рішеннями суду та падчерка. На двох рідних дітей він сплачує аліменти, що в повному обсязі складає 50% його заробітку. Крім того його непрацездатні батьки теж потребують матеріальної підтримки. Однак вказані обставини не є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. Так у матеріалах справи відсутні докази про погіршення матеріального стану позивача та не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась, а зміна його сімейного стану наявність другої дитини від іншого шлюбу, а також утримання падчерки не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. При цьому, як слідує з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, слід врахувати, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року в цивільній справі № 930/622/23 відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] та наразі розмір аліментів на його утримання становить заробітку позивача. Суд же не вправі, визначаючи розмір аліментів, віддавати перевагу комусь із дітей. До того ж слід звернути увагу, що позивач утримує сина [PERSON] відповідно до рішення суду ще з 2016 року, а тому вказана обставина без доведення погіршення майнового стану позивача не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів в 2023 році на утримання іншої дитини. Також слід зауважити, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини від шлюбу з\~\~відповідачкою дочки [PERSON] , та суперечитиме її інтересам. Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини та певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Щодо аргументів позивача про утримання непрацездатних батьків, то суд відмічає, що належних та допустимих доказів придбання ліків, понесення позивачем витрат, пов`язаних із проведенням оперативного втручання, проходження курсів хіміотерапії та інших профілактичних процедур суду не надано. Інших підстав для зменшення розміру аліментів позивач не зазначив та доказів щодо цього не надав. Отже судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову залишає їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed