Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь 10996,88 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої під час вчинення останнім кримінального правопорушення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вироком суду від 22.03.2023р. [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні стосовно нього злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме: заподіяння тяжкого вогнепального поранення лівої ноги. У зв`язку з цим пораненням він проходив тривале лікування й на даний час одужання можливе лише після проведення оперативного хірургічного лікування, на що потрібні значні кошти. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження він втратив працездатність і може існувати виключно на кошти своєї матері [PERSON] , якою на його лікування вже витрачено 10996,88 грн на придбання різних медикаментів та лікарських засобів. В ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження [PERSON] ніякої грошової компенсації йому за спричинену шкоду не сплатив й наразі уникає від спілкування та добровільного відшкодування збитків. Зазначеними протиправними діями відповідача йому завдано й моральної шкоди, що виразилась в порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідності проведення тривалого лікування та відновлення стану здоров`я, щоденних емоційних та больових стражданнях від отриманої травми, руйнуванні життєвих перспектив; розмір заподіяної йому відповідачем немайнової шкоди оцінює в 50 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі й просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що сам позивач із-за незаживаючого поранення ноги фізично не може прибути до суду. Не заперечує проти виключення з суми матеріальної шкоди частини наданих ним платіжних документів, які містять нерозбірливі найменування товару та їх вартість. Згодний на заочний розгляд справи. Заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог на 100 000 грн (відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з необхідністю придбання та встановлення позивачу кісткового імпланта) протокольною ухвалою суду від 29 травня 2023 року на підставі ч.5 ст.49 ЦПК України не прийнята до розгляду та повернута заявнику, оскільки всупереч вимог п.2 ч.2, ч.5 ст.49 ЦПК України подана після початку першого судового засідання при розгляді даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не містила доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи (відповідачу). Одночасно представнику позивача роз`яснено право на звернення до суду з окремим позовом. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.7, 8 ст.128, ст.130 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є одними із способів захисту цивільних прав та інтересів. За змістом положень ст.1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Крім того, згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду (матеріальну, моральну) виникає у її заподіювача (презумпція вини завдавача шкоди) за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2023 року, який набрав законної сили 25 квітня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим й засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме за те, що він 18 листопада 2022 року близько 11-00 год. умисно з метою помсти здійснив із зареєстрованої мисливської рушниці ІЖ-17 один постріл у ліву ногу [PERSON] , в результаті чого той отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового наскрізного поранення лівої гомілки з ушкодженням її кісток на рівні верхньої третини тіла, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Відтак, оскільки шкода [PERSON] була завдана внаслідок винних злочинних дій [PERSON] , то останній і повинен нести відповідальність за її спричинення потерпілому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після завданого [PERSON] її сину [PERSON] вогнепального поранення той близько півтора місяці стаціонарно лікувався в м. Бахмач, після чого амбулаторно відвідував лікарню в м. Борзна. Окрім коштів самого медичного закладу, вона на лікування сина придбавала призначені лікарські засоби та медпрепарати, на що витратила понад 10 000 грн. На даний час її син знаходиться вдома, рана ноги погано заживає, в зв`язку з чим він відчуває постійну фізичну біль, нервові страждання, погано пересувається, йому лікарями рекомендоване оперативне лікування з встановленням кісткового імпланта, на що потрібно близько 100 000 грн. Стороною позивача на підтвердження факту та розміру заподіяної матеріальної шкоди було надано фіскальні чеки, які охоплюють період лікування [PERSON] в КНП «Бахмацька міська лікарня», КНП «Борзнянська міська лікарня» та відповідають характеру отриманих ним тілесних ушкоджень, проте деякі з них є низької якості, не піддаються читанню, зокрема, щодо найменування товарів, дати їх придбання, вартості. При цьому, представник позивача в судовому засіданні не заперечував, щоб такі платіжні документи не бралися до уваги та були виключені з загальної суми пред`явленої до відшкодування матеріальної шкоди. Відтак, перевіривши проведені позивачем обрахунки, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи платіжними документами підтверджується придбання лікарських засобів та медикаментів на загальну суму 8990,67 грн, яка і є розміром матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд погоджується з доводами позивача про заподіяння йому відповідачем, окрім матеріальної, й моральної шкоди. Так, з огляду на положення ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій; страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Внаслідок протиправних злочинних дій [PERSON] [PERSON] зазнав фізичного болю й нервових страждань від отриманого серйозного вогнепального ушкодження ноги, яке відноситься до категорії тяжких, вимушений тривалий час лікуватися й докладати додаткових зусиль для організації свого життя, наразі має проблеми з пересуванням і для повного відновлення свого здоров`я потребує дороговартісного оперативного лікування, чим було істотно порушено звичний спосіб життєдіяльності позивача. Також суд враховує й ту обставину, що відповідач у добровільному порядку не вжив заходів до надання позивачу грошової компенсації за спричинену його здоров`ю шкоду, явку в судове засідання проігнорував, відзиву на позов і ніяких доказів на спростування заявлених позовних вимог не надав. Тому, враховуючи викладене та з огляду на положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. щодо засад розумності, виваженості, справедливості, співмірності, суд вважає, що сума в 50 000 грн буде адекватною сатисфакцією для позивача за завдану йому відповідачем моральну шкоду. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач при подачі позовної заяви згідно з п.2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» мав пільги по сплаті судового збору в даній категорії справ, спір вирішений на його користь, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial