Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] у якому просив: -позбавити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня [PERSON] , [INFO] ; -накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , та право користування яким має [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] 27.11.2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Малолітня [PERSON] народилась [INFO] . Батьком дитини зазначений [PERSON] . 28.01.2022 року до позивача надійшла інформація, що [PERSON] передчасно народила дівчинку та [INFO] самовільно залишила Київськи пологовий будинок №1. Дитину взято під соціальний супровід. 07.06.2022 року дитину поставлено на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Причина постановки - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. 05.10.2022 року органом опіки та піклування було видано розпорядження про негайне відібрання малолітньої дитини у батьків у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя і здоров`я. Згідно з поясненнями [PERSON] від 07.10.2022 року, останній не проживає з [PERSON] протягом 9 років. У зв`язку з тим, що шлюб між ними офіційно не розірваний, то батьком малолітньої [PERSON] у свідоцтві про народження зазначений він. Вказує, що не являється біологічним батьком дитини. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. На адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. В обґрунтування позову відповідач зазначав, що вони з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте шлюбні відносини припинені з нею вже більше року. Шлюб офіційно не розривали. Вказує, що він не є біологічним батьком дитини. Просить суд виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] з актового запису про її народження №168, складеного 26.04.2022 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зустрічна позовна заява була прийнята в провадження суду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача до розгляду справи по суді заявила клопотання про залишення без розгляду позовних вимог до [PERSON] , яка була задоволена судом, про що постановлена відповідна ухвала. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі в частині вимог до [PERSON] , просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки мати дитини залишила її в пологовому будинку та не цікавиться нею. Проти задоволення зустрічного позову представник Служби у справах дітей не заперечувала. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримав вимоги за зустрічним позовом, просив його задовольнити, зазначаючи про те, що він не є біологічним батьком дитини, а відомості до актового запису про нього, як батька дитини, були внесені в зв`язку з тим, що шлюб з [PERSON] не був розірваний. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем проживання. Судові повістки повернулись до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за даною адресою. Представник третьої особи - Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис 168. Батьками дитини згідно актового запису про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON] . В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб, відповідно до якого 27.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області шлюб, актовий запис 391. Відповідно до Наказу №19 від 07.06.2022 року Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] поставлено на облік, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до листа Голосіївського районного в місті Києві Центру соціальних служб від 22.09.2022 року №100/09/10-718 фахівцями було здійснено відвідування родини. Зі спостережень фахівців [PERSON] мала ознаки вживання наркотичних речовин. [PERSON] не заперечувала факт вживання наркотичних засобів як заспокійливого. Мати не отримує державну допомогу на дитину в зв`язку із втратою банківської картки. Працівниками служби встановлено, що з лікарем-педіатром декларація не була підписана. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2022 року №289 Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації доручено здійснити заходи щодо негайного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у батьків. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] від 06.12.2022 року №100-9713, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та [PERSON] . Посадовими особами Служби у справах дітей та працівниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві під час відвідування 04.10.2022 р. місця проживання [PERSON] з дитиною було зафіксовано незадовільні умови для проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , дитина знаходилась в жахливих умовах для проживання, в кімнаті антисанітарія, наявний затхлий неприємний запах, брудно, розкидані речі, сміття, дитяче ліжечко завалене брудними речами, відсутність продуктів харчування, на столі виявлено використаний шприц та на дивані голки від шприца зі слідами крові, про що складено акти. Відповідно до виписки від 14.10.2022 р. малолітня [PERSON] була госпіталізована до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» з діагнозом: перинатальний контакт по ВІЛ, відкрите овальне вікно, додаткова хорда в порожнині лівого шлуночка, затримка етапів розвитку, атопічний дерматит, гострий назофарингіт. [PERSON] було проведено генотипоскопічне експертне дослідження №38036 від 12.05.2023 року, складеного ТОВ «Мама Папа», відповідно до висновків якого біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, виключається. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги встановлені судом обставини неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , незважаючи на надання відповідної допомоги соціальними службами, проведення профілактичної роботи, що що може загрожувати життю і здоров`ю дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 166 СК України встановлено, що батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання своїх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2023 року - 2272 грн. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є особою працездатного віку, однак офіційно не працює, вживає наркотичні засоби і відомості про розмір його доходів в матеріалах справи відсутні. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В силу положень ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації підлягає задоволенню частково. Також підлягає задоволенню зустрічний позов [PERSON] . Як було встановлено судом [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України). Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Оскільки відповідно до висновку генотипоскопічного експертного дослідження виключено біологічне походження малолітньої [PERSON] від [PERSON] , вимоги останнього про виключеного з актового запису про народження відомостей про нього як батька дитини є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial