Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУНП у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування, мотивуючи його тим, що в березні 2000 р. померла його баба - [PERSON] , нотаріусом було відкрито спадкову справу до майна померлої, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частина спадкового майна - земельна ділянка, належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 23.10.2012 р. серії ЯО №551605. Згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 р. (справа №2-7/2010) визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом. У листі Ямпільського районного суду Вінницької області зазначено, що справа №2-7/2010 між такими сторонами у суді відсутня. Шахрайськими діями [PERSON] було порушено спадкові права позивача на отримання відповідного майна (земельної ділянки). Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 р. визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯО №551605 від 23.10.2012 р., виданий на ім`я [PERSON] ; скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0524982300:05:002:0028, площею 2,1221 га, розташовану на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. 05.08.2020 р. позивачем було направлено до Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення, проте відповіді щодо внесення заяви в Єдиний реєстр досудових розслідувань не отримав. На звернення позивача від 08.10.2020 р. Чернівецьким відділенням поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області повідомлено, що заяву позивача зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12020025340000005 від 12.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України. 26.10.2020 р. він прибув до райвідділу і надав усі необхідні пояснення. 11.02.2021 р. позивач звернувся з листом до Могилів- Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області (Чернівецьке відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області було ліквідовано) з проханням повідомити результати розслідування і повідомив про рішення Чернівецького райсуду Вінницької області від 22.12.2020 (справа №150/180/20), яким визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.10.2012 р., що виданий на ім"я [PERSON] . Листом від 18.02.2021 р. його було повідомлено що 30.12.2020 р. кримінальне провадження закрито. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2021 р. (справа №138/979/21) скаргу [PERSON] задоволено, постанову про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 р. скасовано, а матеріали кримінального провадження повернуто до Могилів- Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для організації дізнання. Позивач неодноразово звертався до Могилів-Подільської окружної прокуратури зі скаргами через недотримання розумних строків досудового розслідування, до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з приводу результатів розслідування. Могилів-Подільською окружною прокуратурою у відповіді від 3012.2022 р. було повідомлено, що 11.10.2022 р. кримінальне провадження №12020025340000005 закрито. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2023 р. (справа №138/99/23) скаргу позивача задоволено, постанову про закриття кримінального провадження від 11.10.2022 р. скасовано, а матеріали кримінального провадження повернуто до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для організації дізнання. Станом на час звернення до суду з позовом досудове слідство триває більше 2 років 7 місяців, що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування, чим завдано йому моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі та гідності, тривалому порушенні прав позивача, внаслідок чого він перебував у стані безперервного нервового напруження і стресу, витрачав свій час на звернення зі скаргами (підготовлено безліч листів, запитів та скарг) та перебування в судах з їх розгляду, відстоюючи свої права. Просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 10000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-11) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 10000,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування. Надала відповідь на відзив (а.с. 96-101) та додаткові пояснення (а.с. 117-119) Представник відповідача - ГУНП у Вінницькій області - Дмитрук Ю.Д. позов не визнала, пояснила, що моральна шкода відшкодовується особі лише тоді, якщо вона завдана неправомірними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Доказів у підтвердження неправомірних дій зазначених органів не надано, під час досудового розслідування відсутнє будь-яке рішення уповноважених органів, яке б свідчило про незаконність дій працівників поліції. Вважає, що факт спричинення позивачу відповідачем моральної шкоди, її обсяг і глибина страждань не доведені, подала відзив. (а.с. 81-85) Представник відповідача - Державної казначейської служби України- Кравчук С.О. позов не визнав, вважає, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем, оскільки ніяких правовідносин між юридичною особою - Державною казначейською службою України і позивачем не було, ця юридична особа ніякої шкоди позивачу не спричинила, рішення щодо стягнення з державного бюджету на користь осіб передаються до Державної казначейської служби України лише на виконання, просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про понесення йому моральних страждань. Надав відзив. (а.с. 105-108) Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 04.08.2020 р. позивач [PERSON] звернувся до Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка мотивована тим, що державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області було відкрито спадкову справу до майна його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі на земельну ділянку, площею 2,1221 га, яка розташована на території Володіївецької сільської ради, для ведення товарного сільського виробництва, спадкоємцем за законом якої є позивач. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0518954952020, земельна ділянка кадастровий №0524982300:05:002:0028, належить [PERSON] . У відповіді відділу у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області зазначено, що згідно рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 р. (справа №2-7/2010) визнано за [PERSON] право власності на державний акт серії ВН №24070883 на право власності на земельну ділянку, виданий Володіївецькою сільською радою Чернівецького району Вінницької області 30.01.2001 р., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Проте рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 р. (справа №2-7/2010), яким визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, не існує. Оскільки [PERSON] було вчинено сукупність протиправних діянь, передбачених ст. 358 ч. 2, 4, ст. 190 ч. 1 КК України, а саме, здійснено складання завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права (судового рішення), підроблено з метою використання офіційні документи, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, а також було використано завідомо підроблений документ з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, [PERSON] використано неіснуюче судове рішення для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, тому позивач [PERSON] просив: прийняти заяву та внести передбачені КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; розпочати розслідування по зазначених фактах, визнати [PERSON] потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ст. 358 ч. 2, 4, ст. 190 ч. 1 КК України; притягти [PERSON] до відповідальності; повідомити [PERSON] письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування. (а.с. 15-18) На а.с. 19 - докази направлення позивачем [PERSON] 05.08.2020 р. Чернівецькому відділенню поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області заяви, яку вручено уповноваженому представнику відділу 07.08.2020 р. 12.08.2020 р. внесено відомості за заявою позивача [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №12020025340000005. (а.с. 24) Позивач [PERSON] звертався до Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області 30.08.2020 р., 08.10.2020 р. з проханням надіслати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та просив повідомити про результати розслідування фактів, зазначених в заяві. (а.с. 20, 21) На а.с. 23 - відповідь Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області №2499/226/01-2020 р. від 19.10.2020 р. на заяви позивача, з якої вбачається, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснювалось інспектором сектору дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Варук Г.М. В ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні допиту за участі [PERSON] 11.02.2021 р. позивач знову звернувся до Могилів- Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з проханням повідомити результати розслідування і повідомив про рішення Чернівецького райсуду Вінницької області від 22.12.2020 (справа №150/180/20), яким визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.10.2012 р., що виданий на ім"я [PERSON] (а.с. 25). 18.02.2021 р. Могилів-Подільський РВП ГУНП у Вінницькій області повідомив, що зазначене кримінальне провадження закрито. (а.с. 26) На а.с. 27-29 - копія постанови дізнавача сектору дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Варук Г.М. від 31.12.2020 р. про закриття кримінального провадження №12020025340000005, згідно якої відшуканий не завірений документ, а саме рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 р. (справа №2-7/2010), не можна вважати офіційним документом, оскільки він не є таким, а лише є його копією, не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Оскільки під час проведення досудового розслідування факт використання підробленого документа свого підтвердження не знайшов, відсутня подія кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, а тому кримінальне провадження №12020025340000005 від 12.08.2020 р. необхідно закрити, зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. Позивач [PERSON] 26.03.2021 р. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 31.12.2020 р. (а.с. 30-33) Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.04.2021 р. (справа №138/979/21) скаргу [PERSON] задоволено, скасовано постанову інспектора сектору дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Варук Г.М. від 31.12.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020025340000005 від 12.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України. Матеріали кримінального провадження повернуто до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для організації дізнання. (а.с. 34-35) Цією ухвалою суду встановлено, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Суд встановив, що вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження дотримано не було. (а.с. 35) Позивач [PERSON] звертався до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області 23.06.2021 р., 01.02.2022 р., 18.04.2022 р., 06.06.2022 р. з приводу результатів розслідування кримінального провадження №12020025340000005 від 12.08.2020 р. (а.с. 36, 38, 40-41, 43) На а.с. 37, 39, 42, 44 - відповіді сектору дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, з яких вбачається, що на той час кримінальне провадження №12020025340000005 від 12.08.2020 р. знаходилось у провадженні відділу, процесуальне рішення по ньому прийнято не було. На а.с. 45 - копія скарги [PERSON] до Вінницької обласної прокуратури про недотримання розумних строків досудового розслідування в порядку ст. 308 КПК України від 15.07.2022 р. Згідно відповіді Могилів-Подільської окружної прокуратури №53-574-22 від 22.07.2022 р. у зазначеному кримінальному провадженні процесуальним керівником з метою активізації досудового розслідування 28.06.2022 р. надано письмові вказівки із строком виконання до 28.07.2022 р. За результатами виконання вказівок прокурора будуть прийматись процесуальні рішення у кримінальному провадженні. (а.с. 47) На а.с. 48 - копія скарги [PERSON] до Могилів-Подільської окружної прокуратури про недотримання розумних строків досудового розслідування в порядку ст. 308 КПК України від 15.09.2022 р. З відповіді Могилів-Подільської окружної прокуратури №53-574-22 від 23.09.2022 р. вбачається, що у зазначеному кримінальному провадженні процесуальним керівником 22.09.2022 р. повторно надано письмові вказівки та відсторонено дізнавача [PERSON] від проведення дізнання та призначено іншого дізнавача. (а.с. 49) На а.с. 50 - копія скарги [PERSON] до Вінницької обласної прокуратури про недотримання розумних строків досудового розслідування в порядку ст. 308 КПК України від 23.12.2022 р. Постановою дізнавача Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Гнатика Р. від 11.10.2022 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020025340000005 від 12.08.2020 р., закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, в ньому містяться ознаки цивільно-правових відносин. В постанові зазначено, що підставою для закриття кримінального провадження є відсутність оригіналу судового рішення та відсутність в діях [PERSON] умислу на вчинення кримінального правопорушення. (а.с. 54-56) Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2023 р. (справа №138/99/23) скаргу [PERSON] задоволено, скасовано постанову дізнавача сектору дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Гнатика Р.О. від 11.10.2022 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12020025340000005 від 12.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України. Матеріали кримінального провадження повернуто до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для організації дізнання. (а.с. 59-63) Ухвалою суду встановлено, що вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення, при проведенні дізнання та при закритті кримінального провадження в повній мірі дізнавачем дотримано не було. (а.с. 62 зворот) Згідно ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На а.с. 120-127 - копія постанови Верховного Суду від 16.06.2022 р. (справа №150/180/20), якою відмовлено [PERSON] в задоволенні касаційної скарги та залишено без змін рішення Чернівецького райсуду Вінницької області від 22.12.2020 (і постанову Вінницького апеляційного суду від 23.02.2021 р.), яким визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯО №551605, виданий 23.10.2012 р. на ім`я [PERSON] на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 р. у справі №2-7/2010, та скасовано державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0524982300:05:002:0028, площею 2,1221 га, розташовану на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. В постанові Верховного Суду зазначено, що судами встановлено, що підставою для видачі відповідачу [PERSON] спірного державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.10.2012 р. серії ЯО №551605 було рішення суду від 09.03.2010 р. в справі №2-7/2010 про визнання за [PERSON] права власності на відповідну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , якого не існує. Видача відповідачу [PERSON] спірного державного акту на підставі неіснуючого рішення суду свідчить про неправомірне набуття відповідачем [PERSON] у власність майна (земельної ділянки).(а.с. 124 зворот) Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст. 23 ч. 1, 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 23 ч. 3 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1176 ч. 2, 6 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 1 ч. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Отже, правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб органу державної влади. Тобто, право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, прокуратури або суду, дає встановлена незаконність дій посадових осіб зазначених органів, що порушують права громадян. В постанові Верховного Суду від 14.02.2022 р. (справа №550/336/21) зазначено, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого по суті спору погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із доведеності факту тривалої протиправної бездіяльності слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області Дорошенка Д.А. та надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження №12013180040002982 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 1 КК України (7 років 7 місяців та 22 дні), що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування. Факт невиконання слідчим всіх необхідних слідчих дій для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами розслідування кримінального провадження підтверджено також ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави. Крім того, встановлено систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача та надмірну тривалість досудового розслідування. Зазначені обставини у їх сукупності надають правові підстави для часткового задоволення позову. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Разом із тим, у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування, що спростовує доводи касаційної скарги. (а.с.140-146) Згідно ст. 3 п. 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода. Статтею 4 ч. 1, 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У постанові Верховного Суду від 18.08.2021 р. (справа №200/8310/18) зазначено, що відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст. 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України, яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачу неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування (підтверджено ухвалами слідчих суддів) спричинено моральну шкоду, оскільки він зазнав певних страждань, нервував, змушений був відвідувати суди, готувати до органів поліції, прокуратури, суду листи, скарги. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, в сумі 5000,00 грн, тобто вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ГУНП на користь держави 536,80 грн судового збору (пропорційно сумі задоволених вимог).

Outcome: approved