Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.07.2016 року у виконавчому комітеті Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 07. Вказує, що від шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Посилається на те, що сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Жоден із подружжя не намагався зберегти сім`ю, кожен з них живе самостійним життям близько пів року. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. Крім того, зазначає, що на утримання дітей потрібні чималі кошти, так як він зобов`язаний постійно дбати про них, купувати їжу, одяг, що теж потребує значних витрат. Дітям відповідач не допомагає, домовленості щодо сплати аліментів на дітей між ними не досягнуто. Відповідач є молодим, здоровим чоловіком та може надавати утримання своїм дітям. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 2272 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. А також просила стягнути з останнього аліменти на її утримання в розмірі 2 273 грн. до досягнення [PERSON] трьох річного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву просила суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні норми закріплені в ч. 1 ст. 24 СК України. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 липня 2016 року у виконавчому комітеті Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 07. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя та вони втратили почуття любові один до одного, через що виникають постійні сварки та непорозуміння. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Суд встановив, що сім`я розпалась через непорозуміння, які виникли в сім`ї. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того, судом в становлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідач участі в утриманні дітей не приймає та матеріально їх не забезпечує. На даний час сторони спільно не проживають. Встановлено, що відповідач [PERSON] є молодим, здоровим чоловіком, інших осіб на утриманні не має, може працювати та надавати кошти на утримання своїх дітей. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років - 2 272,00 грн. Нормою ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, врахувавши право визначення способу стягнення аліментів, яке належить позивачу з яким проживають діти, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим та може надавати утримання своїм дітям, розмір аліментів слід визначити у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання дружини у розмірі 1000,00 грн., щомісячно до 26 листопада 2023 року. Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved