Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

В травні 2022 р. року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель.Буд» про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель.Буд» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 40 000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у період з 06.07.2021 по 04.01.2022 він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Артель.Буд». Зазначене підтверджується трудовим договором від 06.07.2021 № 6-07/2021 та Угодою про розірвання трудового договору від 04.01.2022. 06.07.2021 він був прийнятий на посаду «асистент керівника» в ТОВ «Артель.Буд» з посадовим окладом у розмірі 12 000,00 грн. У подальшому, в зв`язку з належним виконанням трудових обов`язків, було досягнуто домовленості з директором ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] про переведення його на посаду «юрисконсульта» та підняття окладу по заробітній платі до 15000 грн. з 01.09.2021. За домовленістю позивач мав виконувати обов`язки «юрисконсульта» в ТОВ «Артель.Буд» та ТОВ «Будконтракт ТМ». У позовній заяві зазначено, що з 01.10.2021 відповідач припинив виплачувати заробітну плату. Так, директор ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] , який є засновником та бенефіціаром ТОВ «Будконтракт ТМ» повідомляв, що причини в затримці у виплаті позивачу заробітної плати пов`язані з відсутністю проплати за договорами з контрагентом ТОВ «Арсан-Буд» та ТОВ «Будконтракт ТМ». При цьому, ТОВ «Артель.Буд» укладались окремі договори про виконання робіт, тобто в ТОВ «Артель.Буд» були кошти для виплати заробітної плати. Під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 45000,00 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана позивачу боржником (ТОВ «Артель.Буд») від 04.01.2022 року. Позивачем вказано, що 04.01.2022 він був звільнений з ТОВ «Артель.Буд», про що було укладено Угоду про припинення трудового договору. Однак, в день його звільнення 04.01.2022, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Відповідно до Угоди про припинення трудового договору від 04.01.2022 Відповідач зобов`язаний був зробити повний розрахунок та виплатити суму заборгованості з заробітної плати, що фактично зроблено не було. При цьому, директор ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] в черговий раз пообіцяв виплатити заборгованість. В обґрунтування позову зазначено, що позивач був вимушений подати відповідний позов до Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/3923/22). Після подачі ним позовної заяви до суду директор ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] запропонував йому укласти Договір про погашення заборгованості, також надав зобов`язання на адресу позивачу, в якому зобов`язався укласти зазначений Договір та виплатити повну суму заборгованості в термін до 10.03.2022 та у випадку невиплати заборгованості, по укладеному Договору, сплатити штраф у розмірі 10000 грн. 01.02.2022 між [PERSON] та директором ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] було укладено Договір № 1 про погашення заборгованості, відповідно до якого останній зобов`язався сплатити заборгованість з заробітної плати та частково сплатити понесені ним матеріальні та моральні збитки. Згідно п. 4 зазначеного Договору, Сторони домовились про погашення заборгованості визначеної в п. 3 Договору (виплати суми заборгованості та збитків на загальну суму 60000 грн.) у строк з 01.02.2022 по 10.03.2022 включно за наступним графіком платежів: -01.02.2022-15 000 грн.; -21.02.2022-15 000 грн.; - 10.03.2022 - 30 000 грн. Згідно п. 6 зазначеного Договору, відповідач у випадку невиплати заборгованості, вказаної у п. 4 Договору, повинен був сплатити штраф у розмірі 10000 грн. При цьому, з боку директора ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] було підписано вказаний Договір, але печатка була проставлена 14.02.2022 та повернуто йому належний екземпляр Договору. Так, позивач вказує, що 18.02.2022 ним, у зв`язку з укладеним Договором було подано заяву до Шевченківського районного суду міста Києва про закриття провадження у справі № 761/3923/22, яке було закрито 21.02.2022. Проте, з боку ТОВ «Артель.Буд» умови Договору по виплаті заборгованості із заробітної плати згідно графіку, вказаному в п. 4 Договору, були виконані частково, зокрема, були виплачені йому грошові кошти лише 01.02.2022 та 21.02.2022, що підтверджується підписаними з боку Позивача Акти прийому-передачі грошових коштів. При цьому, вказані Акти прийому-передачі грошових коштів відповідачем підписано частково. Останній платіж по Договору у сумі 30000 грн. станом на 07.06.2022 йому не виплачено. Під час неодноразових спроб зв`язатись з директором ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] позитивного результату не отримано. У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель.Буд» про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні. Розгляд справи вирішено проводити за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без виклику сторін по справі в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва. 29.07.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому останні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві вказано, що до позовної заяви позивачем не додано жодного доказів виконання будь-яких робіт за трудовим договором №6-07/2021 від 06.07.2021 та прийняття їх відповідачем. Крім того зазначено, що трудовий договір №6-07/2021 від 06.07.2021, угода про припинення трудового договору, довідка про заборгованість, договір про погашення заборгованості, акти прийому-передачі грошових коштів та довідка зобов`язання ТОВ «Артель.Буд», які позивач додав до позовної заяви, у відповідача викликають сумніви з приводу їх достовірності. У відзиві відповідачем вказано, що позивачем не надано жодного доказу щодо його переведення, збільшення окладу по заробітній платі та взагалі встановлення окладу за виконання роботи. У відзиві зазначено, що відповідач жодних виплат позивачу не здійснював, у зв`язку з відсутністю трудових відносин з позивачем, що підтверджується копією податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку. Відповідачем зазначено, що у ТОВ «Артель.Буд» відсутня каса, а тому відповідачем не використовується розрахунок касовим методом, тому відповідач жодним чином не міг надати грошові кошти готівкою позивачу, а також у відзиві вказано, що в акті прийому-передачі грошових коштів від 21.02.2022 [PERSON] зазначений директором відповідача, однак 17.02.2022 рішенням загальних (установчих) зборів №17/02 від 17.02.2022), було призначено [PERSON] новим директором відповідача, а тому позивач згідно даного акту отримав від звільненого директора грошові кошти у сумі 15 000,00 грн., який на той час не був уповноважений діяти від імені відповідача, а тому вказаний доказ відповідач вважає неналежним. Окрім вказаного, відповідачем зазначено, про те, що підписи попереднього директора ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] , проставлені на доданому позивачем трудовому договорі візуально відрізняється від підписів начебто директора [PERSON] на договорі №1 про погашення заборгованості від 01.02.2022, довідки від ТОВ «Артель.Буд» щодо наявної заборгованості відповідача, угоди про припинення трудового договору від 04.01.2022, копії яких надані позивачем і викликають у відповідача сумніви щодо їх дійсності. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2022 року ухвалено перейти від розгляду справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель.Буд» про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін,- в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 29.07.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача про виклик свідка. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2022 вказану заяву представника відповідача ТОВ «Артіль.Буд.» - адвоката Лисенка Сергія Володимировича про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання у якості свідка: - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 10.08.2022 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якому позивачем викладено заперечення щодо обставин викладених у відзиві. Окрім того у відповіді на відзив, позивач просив не приймати до уваги заперечення представника відповідача у відзиві на позовну заяву від 27.07.2022, оскільки вони не підтверджені доказами та надані адвокатом, який не має права представляти інтереси. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про місце, дату та час повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судове засідання свідок [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановлені наступні обставини справи та відповіді ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що 01.02.2022 між [PERSON] (Сторона -2) та директором ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] (Сторона -1) було укладено Договір № 1 про погашення заборгованості (надалі - Договір), відповідно до якого останній зобов`язався сплатити заборгованість з заробітної плати за період з 01.10.2021 по 04.01.2022 та прострочену заборгованість за період затримки заборгованості з 04.01.2022 по 01.02.2022 (а.с. 28) Оригінал вказаного договору судом досліджено в судовому засіданні. Згідно п. 2 Договору заборгованість виникла у Сторони 1 перед Стороною 2 на підставі трудового договору, укладеного між ними 06.07.20221 № 6-07/2021 за період роботи Сторони 2 в Сторони 1 з 06.07.2021 по 04.01.2022. Сторони домовились про фіксацію загальної суми заборгованості, яка підлягає виплаті Стороною 1 Стороні 2 у розмірі 60 000,00 грн. (п. 3 Договору) Згідно п. 4 зазначеного Договору, що сторони домовились про погашення заборгованості визначеної в п. 3 Договору у строк з 01.02.2022 по 10.03.2022 включно за наступним графіком платежів: - 01.02.2022-15 000 грн.; -21.02.2022-15 000 грн.; - 10.03.2022 - 30 000 грн. Пунктом 5 Договору визначено, що погашення заборгованості Стороною 1 Стороні 2 відбувається на розрахунковий рахунок (або нарочно) Сторони 2 за домовленістю Сторін з укладенням Актів прийому-передачі грошових коштів за даним Договором. З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2022 між [PERSON] (Сторона -2) та директором ТОВ «Артель.Буд» [PERSON] (Сторона -1) підписано Акт прийому-передачі грошових коштів до Договору про погашення заборгованості №1 від 01.02.2022, відповідно до п. 1 вказаного Акту Сторона 2 прийняла від Сторони 1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. по Договору про погашення заборгованості № 1 від 01.02.2022 та зазначено, даний акт є невід`ємною частиною Договору про погашення заборгованості №1 від 01.02.2022. При цьому, 21.02.2022 позивачем [PERSON] (Сторона -2) підписано Акт прийому-передачі грошових коштів до Договору про погашення заборгованості №1 від 01.02.2022, відповідно до п. 1 вказаного Акту Сторона 2 прийняла від Сторони 1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. по Договору про погашення заборгованості № 1 від 01.02.2022 та зазначено, даний акт є невід`ємною частиною Договору про погашення заборгованості №1 від 01.02.2022. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника (ст. 31 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1. ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені па розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов`язковими відповідно до ак тів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк і (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не викопав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (п. 1.2. ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем доказів сплати на користь позивача залишку заборгованості за Договором №1 про погашення заборгованості від 01.02.2022 у визначений договором строк - 10.03.2022, у розмірі - 30 000,00 грн. не долучено та матеріали справи їх не містять. Відповідно до п. 6 Договору у випадку невиплати Стороною 1 Стороні 2 заборгованості у строк, визначений в п. 4 даного Договору, Сторона 1 зобов`язується виплатити Стороні 2 штраф у розмірі 10 000,00 грн., у строк погоджений Сторонами. Судом критично оцінюються викладені відповідачем обставини щодо невідповідності підпису колишнього директора ТОВ «Артіль.Буд» [PERSON] на Договорі та Акта, які подані позивачем, оскільки стороною відповідача не надано до суду доказів, що вказаний підпис виконано не [PERSON] , окрім того на вказаних документах містить печатка ТОВ «Артель.Буд», яка посвідчує підпис, а також відповідачем не було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. Підсумовуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 30 000,00 грн. - залишок по договору №1 про погашення заборгованості від 01.02.2022 суми заробітної плати, що підлягала виплаті та 10 000,00 грн. штрафу згідно п.6 вказаного Договору. Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за Договором №1 про погашення заборгованості від 01.02.2022 в загальному розмірі 40 000,00 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи достатніх та допустимих доказах, тому суд прийшов до висновку, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved