Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Кучерука Ю.А. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 30.04.2010 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 10.09.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 03.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 22.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 2500 грн щомісячно до повноліття дитини. Представником позивачки подано відповідь на відзив відповідача. Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні представник позивачки Кучерук Ю.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтримала доводи викладені у відзиві на позов. Просила суд позов задовольнити частково, а саме у розмірі 2500,00 грн щомісячно. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010 року. Шлюб було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 577. На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2021 у справі № 759/14506/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.07.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1915. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дитина проживає разом із матір`ю. Дана обставина не заперечується сторонами у судовому засіданні, а відтак приймається судом до уваги. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд установив, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід, що підтверджено витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань, податковою декларацією платника єдиного податку за період 2020-2022 роки, які містяться у матеріалах справи. Суд враховує, що відповідач є власником нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.04.2023 № 330492140 відповідно. Також відповідач є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 14.8 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з 08.12.2020, для використання під офіс. Суд оцінює аргументи відповідача про те, що на його утриманні перебуває матір, яка потребує допомоги, однак не бере такі до уваги, адже жодних доказів необхідності отримання такої допомоги стороною відповідача не подано. Щодо аргументу відповідача стосовно того, що на сьогоднішній день він перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, яка знаходиться на 30 тижні вагітності та незабаром народить їх спільну дитину, суд вважає, що цей факт не звільняє відповідача від обов`язку утримувати неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, батьком якої він є. При цьому, суд також враховує законодавчі положення, щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить у розмірі 2833,00 грн. Таким чином, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я сина, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який отримує дохід, та стан здоров`я останнього, який є задовільним, адже будь-яких доказів протилежного не подано, наявність обов`язку батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання сина, у твердій грошовій сумі у розмірі 10 тис. грн на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 року, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацію грошової суми у відповідності до закону. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає захисту, шляхом задоволення позову в повному обсязі. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача потрібно стягнути 1073,60 грн судового збору в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved