Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

07 лютого 2023 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на його користь матеріальної шкоди в сумі 6000 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 10-11). 20 лютого 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви, надав до суду квитанцію про сплату судового збору, та у наданій до суду заяві просив залишити без розгляду вимогу про витребування із архіву суду матеріалів кримінальної справи (а.с. 14). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20). 15 березня 2023 року позивач подав до суду заяву та доповнення до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.32), відповідно до якої уточнив зазначену в позовній заяві дату квитанції про сплату вартості правничих послуг адвоката Чолана М.В., а саме: зазначив дату як 02 березня 2023 року, а також суму оплаченого представнику позивача гонорару - 3500 грн. В прохальній частині відповідної заяви просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену позивачу вчиненим злочином, в сумі 3000 грн, та моральну шкоду, спричинену вчиненим злочином, в сумі 5000 грн, а також судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн й сплачений ним судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі 1073 грн 60 коп. 10 квітня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3000 грн (а.с. 52). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Вироком Новосанжарського районного суду від 02 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу. Позивач акцентував увагу на тому, що під час розгляду відповідного кримінального провадження цивільний позов потерпілим не заявлявся. Поряд з цим, під час судового розгляду кримінальної справи [PERSON] до участі залучався адвокат Чолан М.В. для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу, надану адвокатом у кримінальному провадженні Чоланом М.В., склали 3000 грн. Вважаючи оплату послуг адвоката в кримінальному провадженні матеріальною шкодою, завданою потерпілому від кримінального правопорушення, позивачу [PERSON] , останній звернувся до суду із позовом про її відшкодування. Також, позивач просив стягнути з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, спричинену їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн. [PERSON] зазначено, що протиправними діями [PERSON] йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в спричиненні моральних страждань. Вказано, що внаслідок нанесення позивачу тілесних ушкоджень, він переніс не тільки фізичний біль, але й емоційні страждання. Це зруйнувало його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, він тривалий час продовжував вживати ліки, перебував на лікуванні у лікарні. Також позивач зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат складає 3000 грн витрат на правничу допомогу. У прохальній частині позовної заяви [PERSON] просив витребувати з архіву Новосанжарського районного суду кримінальну справу № 542/1253/20. У наданій до суду заяві від 20 лютого 2023 року вимогу щодо витребування з архіву зазначених матеріалів кримінальної справи просив залишити без розгляду (а.с. 14). 15 березня 2023 року позивач подав до суду заяву та доповнення до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 32), відповідно до якою уточнив зазначену в позовній заяві дату квитанції про сплату вартості правничих послуг адвоката Чолана М.В., а саме: зазначив дату як 02 березня 2023 року, а також суму оплаченого представнику позивача гонорару - 3500 грн. В прохальній частині відповідної заяви просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену вчиненим стосовно позивача злочином, в сумі 3000 грн, та моральну шкоду, спричинену вчиненим злочином, в сумі 5000 грн, а також судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн й сплачений ним судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі 1073 грн 60 коп. 17 березня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти витрати, пов`язані з розглядом справи, на позивача (а.с. 37-39). Мотивуючи свої заперечення проти позовних вимог, [PERSON] вказав, що на підтвердження позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив понесені позивачем витрати. Акцентовано увагу на тому, що оскільки пред`явлені в межах цієї справи витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн понесені позивачем по кримінальному провадженню як потерпілим, то підстави для стягнення таких витрат в межах розгляду цивільної справи відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вказано на суперечності викладених у позові обставин з обставинами вчинення кримінального правопорушення. Так, у позові викладені обставини перебування позивача на стаціонарному лікуванні у 2018 року, в той час як події кримінального правопорушення мали місце 26 вересня 2020 року. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн відповідачем зазначено, що позивачем не наведено переконливих пояснень про те, які саме втрати немайнового характеру поніс потерпілий в результаті неправомірних дій [PERSON] , в чому конкретно полягає моральна шкода та за якими критеріями було визначено суму відшкодування. 10 квітня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3000 грн (а.с. 52). Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався. Позивач та його представник в судовому засіданні 25 травня 2023 року підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав до суду акт виконаних робіт від 25 травня 2023 року (а.с. 70). Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. 10 квітня 2023 року відповідачем до суду подана заява про проведення розгляду справи за його відсутності, в якій він проти задоволення позову заперечував у повному обсязі (а.с. 51). Представник відповідача у судовому засіданні 25 травня 2023 року проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також представником відповідача подані до суду документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу: акт приймання-передачі до договору № 14-03/2023 від 14 березня 2023 року, квитанції про оплату послуг адвоката № 11 від 17 березня 2023 року, № 19 від 10 квітня 2023 року, № 23 від 25 травня 2023 року (а.с. 71-74). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за даної явки. Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом На розгляді Новосанжарського районного суду Полтавської області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020175270000072 від 26.09.2020, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Потерпілою особою від зазначеного кримінального правопорушення визнаний [PERSON] . Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року у справі № 542/1253/20 (провадження № 1-кп/542/2/21) за наслідками розгляду вказаного кримінального провадження, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складало 1360 грн. Вирок суду набрав законної сили 03 грудня 2021 року. За змістом відповідного вироку встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого [PERSON] . Зі змісту вироку суду встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене відповідачем, виразилось, зокрема, в тому, що 26.09.2020 близько 16 год. 30 хв. у с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] виникла словесна сварка, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, [PERSON] наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока [PERSON] , після чого наніс чотири удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар кулаком правої руки в область правого плеча [PERSON] , чим спричинив тілесні ушкодження [PERSON] , у вигляді гематоми в навколоочній області справа, забію м`яких тканин в проекції правої скроневої області, забію м`яких тканин в області проекції гілки нижньої щелепи справа, забію м`яких тканин в області верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №141 від 07.10.2020 утворились в результаті дій тупих предметів, яким могла бути кисть руки людини, зжата в кулак, нога у взутті, чи схожий за характеристикою предмет, які діяли у вищевказані області не менше чотирьох разів, могли утворитись в строк і при обставинах, вказаних вище, і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зі змісту вироку встановлено, що [PERSON] вину у вчиненому правопорушенні визнав частково. Оскільки внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення, позивач переніс не тільки значний фізичних біль, але й емоційні страждання, а також в наслідок кримінального правопорушення було тимчасово зруйновано його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, й ще тривалий час він продовжував лікуватись, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яка оцінена ним у сумі 5000 грн. Поряд з цим позовну вимогу про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у наданій до суду заяві [PERSON] просив залишити без розгляду (а.с. 52). Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Виходячи з наведеного вище, завдана моральна шкода може бути відшкодована за наявності таких умов, як: наявна шкода заподіяна [PERSON] ; протиправна поведінка [PERSON] ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року, який набрав законної сили 03 грудня 2021 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, а саме: у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого [PERSON] . Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність протиправної та винної поведінки відповідача по відношенню до позивача. Щодо спричинення моральної шкоди позивачу, суд зазначає наступне. Позивач зазначав, що вчинене відносно нього правопорушення спричинило йому моральну шкоду, яка полягала в фізичному болю та емоційних стражданнях, пов`язаних з тим, що тимчасово було зруйноване його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, та ще тривалий час він після виписки з лікарні продовжував лікуватись вдома та вживати ліки. Надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, суд зазначає, що на підтвердження тієї обставини, що позивач перебував на лікуванні в лікарні і після виписки з лікарні він продовжував лікуватись, [PERSON] жодного підтверджуючого доказу не надав. До позовної заяви не надано ані амбулаторної карти стаціонарного хворого [PERSON] , з якої б вбачалась госпіталізація його у лікарню, ані жодних рецептів щодо прописаних ліків та необхідності їх тривалого вживання. Поряд з цим, достовірно судом встановлено і це вбачається з вироку суду у справі № 542/1253/20, що позивачу в наслідок протиправних дій відповідача спричинені тілесні ушкодження у вигляді гематоми в навколоочній області справа, забію м`яких тканин в проекції правої скроневої області, забію м`яких тканин в області проекції гілки нижньої щелепи справа, забію м`яких тканин в області верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №141 від 07.10.2020 утворились в результаті дій тупих предметів, яким могла бути кисть руки людини, зжата в кулак, нога у взутті, чи схожий за характеристикою предмет, які діяли у вищевказані області не менше чотирьох разів, могли утворитись в строк і при обставинах, вказаних вище, і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Отже, необхідно зазначити, що доведеним є спричинення відповідачем [PERSON] фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоров`я у зв`язку з нанесенням легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження були завдані [PERSON] здебільшого в область голови, зокрема: удари прийшлись в область обличчя потерпілого, що спричинило гематоми в навколоочній зоні справа. Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що на обличчі потерпілого утворились гематоми, позивач, дійсно, тимчасово міг змінити звичайний образ життя, у зв`язку з небажанням з`являтись у суспільстві та через дискомфорт під час появи в суспільстві з огляду на його зовнішній вигляд. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок нанесених [PERSON] тілесних ушкоджень, позивач зазнав фізичного болю та страждань, які також викликали появу негативних переживань. Однак, суд зазначає, що такі моральні страждання [PERSON] не були та не повинні бути значними, оскільки відомостей про госпіталізацію потерпілої особи в лікарню, проведення довготривалого лікування, матеріали справи не містять.

Outcome: partial