Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. В грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 5 лютого 2022 року сторони склали розписку, за умовами якої [PERSON] зобов`язалась до 26 квітня 2022 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання за вказаним договором [PERSON] передав відповідачу завдаток в розмірі 10000 доларів США. Цією ж розпискою було передбачено, що у разі відмови від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] зобов`язалась повернути позивачу завдаток в розмірі 10000 доларів США та додатково сплатити штраф у розмірі завдатку. [PERSON] посилається на те, що після отримання завдатку [PERSON] виїхала за межі України та відмовилась від продажу об`єктів нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не був укладений з вини відповідача. Крім того, [PERSON] ухиляється від повернення отриманих нею грошових коштів. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача завдаток в розмірі 10000 доларів США та штраф в розмірі 10000 доларів США, всього грошові кошти в загальному розмірі 20000 доларів США. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2022 року (а.с.18) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 січня 2023 року (а.с.22) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 20 січня 2023 року (а.с.21-24 провадження №2-з/359/6/2023) з метою забезпечення позову, пред`явленого [PERSON] , було заборонено [PERSON] вчиняти дії щодо продажу житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,03 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0058, розташованої за цією ж адресою. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 квітня 2023 року (а.с.55) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що у зв`язку з початком військових дій та відсутністю достатніх грошових коштів [PERSON] відмовився від придбання житлового будинку та земельної ділянки. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу вказаних об`єктів нерухомого майна не був укладений саме з вини позивача, а не [PERSON] . Перебування відповідача за межами України не перешкоджає відчуженню нею житлового будинку та земельної ділянки, адже [PERSON] може в будь-який час уповноважити довірену особу на укладення договору купівлі-продажу вказаних об`єктів нерухомого майна. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку по [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 0,03 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0058, розташованої за цією ж адресою. Ці обставини підтверджуються копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №154845070 від 2 лютого 2019 року та №160961472 від 26 березня 2019 року (а.с.11, 12). 5 лютого 2022 року [PERSON] та відповідач склали розписку (а.с.13), за умовами якої [PERSON] зобов`язалась до 26 квітня 2022 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання за вказаним договором [PERSON] передав відповідачу завдаток в розмірі 10000 доларів США. Цією ж розпискою було передбачено, що у разі відмови [PERSON] від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки вона зобов`язалась повернути позивачу завдаток в розмірі 10000 доларів США та додатково сплатити штраф у розмірі завдатку; у разі відмови [PERSON] від укладення вказаного договору завдаток підлягав залишенню у відповідача. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення», главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», главою 54 «Купівля-продаж» підрозділу І «Договірні зобов`язання» та главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави підрозділу ІІ «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав для повернення авансу. Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч.2 ст.570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. б. щодо підстав для стягнення неустойки. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав для повернення авансу. На відміну від інших способів забезпечення виконання зобов`язань завдаток має не тільки забезпечувальну та платіжну функції, а також доказову функцію, яка полягає в тому, що задаток видається на підтвердження укладення основного договору. В протилежному випадку грошова сума, передана в рахунок платежів за майбутнім основним договором, є авансом, а не завдатком. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року у справі №6-82цс13, від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12, а також в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №461/5297/16-ц, від 1 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Зокрема, у вказаній правовій позиції підкреслено, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце виключно у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження №14-104цс19), від 4 грудня 2019 року в справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19), суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Така діяльність суду ґрунтується на відомому принципі «jura novit curia» (суд знає закони), який полягає у тому, що: суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору. За своєю правовою природою розписка, складена сторонами 5 лютого 2022 року, є письмовим доказом на підтвердження укладення попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що попередній договір не є основним зобов`язанням в розумінні ст.548 ЦК України, грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, які позивач передав [PERSON] , є авансом в розумінні ч.2 ст.570 ЦК України, а не завдатком, як помилково вважають обидві сторони. Оскільки 26 квітня 2022 року сторони так і не уклали договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, у [PERSON] припинились підстави для утримання грошових коштів в розмірі 10000 доларів США. Тому на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України у відповідача виникло кондикційне зобов`язання повернути [PERSON] грошові кошти в означеному розмірі. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення судового рішення [PERSON] хоча б частково виконала вказане грошове зобов`язання. З огляду на це суд висновує, що з метою відновлення права позивача належить стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 доларів США. б. щодо підстав для стягнення неустойки. У зв`язку з тим, що відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, попередній договір, укладений 5 лютого 2022 року між [PERSON] та відповідачем, згідно з абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України також підлягав нотаріальному посвідченню. Однак сторони не дотримались цієї імперативної вимоги, що свідчить про нікчемність вчиненого ними правочину на підставі ч.1 ст.220 ЦК України. Оскільки попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений 5 лютого 2022 року між позивачем та [PERSON] , є нікчемним, на підставі ч.2 ст.548 ЦК України передбачена в розписці умова про штраф у разі ухилення продавця від укладення основного договору також є недійсною. Ця обставина свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10000 доларів США. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працював ріелтором та на замовлення [PERSON] здійснював пошук покупців її житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . З цією метою свідок [PERSON] розмістив на веб-сайті «OLX» оголошення про продаж вказаних об`єктів нерухомого майна. [PERSON] зацікавився їх придбанням. У зв`язку з тим, що позивач мав намір отримати іпотечний кредит для купівлі житлового будинку та земельної ділянки, він передав [PERSON] завдаток в розмірі 10000 доларів США та попросив відстрочити укладення основного договору до квітня 2022 року. Відповідач погодилась з цією пропозицією та отримала ці грошові кошти. Однак в квітні 2022 року договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не був укладений. Тому влітку 2022 року свідок [PERSON] зателефонував [PERSON] та запитав у нього про намір придбання вказаних об`єктів нерухомого майна. Позивач відповів, що вартість житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] істотно збільшилась у зв`язку зі зміною курсу долара США. Тому [PERSON] відмовився від укладення договору купівлі-продажу вказаних об`єктів нерухомого майна. Аналіз показань свідка [PERSON] свідчить про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не був укладений саме з вини позивача, а не [PERSON] . Ця обставина є додатковою підставою для відмови у стягненні з відповідача неустойки, крім недійсності передбаченої в розписці умови про штраф у разі ухилення продавця від укладення основного договору. З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача штрафу в розмірі 10000 доларів США відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , в частині цієї вимоги належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 22 грудня 2022 року (а.с.17) та від 17 січня 2023 року (а.с.18 провадження №2-з/359/6/2023) вбачається, що при пред`явленні позову та за забезпечення позову [PERSON] сплатив судовий збір в загальному розмірі 7850 гривень 52 копійки (7313,72 + 536,80). Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме на 50%. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3925 гривень 26 копійок (7850,52 / 100% ? 50%).

Outcome: partial