Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

27 лютого 2023 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 березня 2023 року. 30 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 20 квітня 2023 року у зв`язку з клопотанням позивача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05 травня 2023 року. 05 травня 2023 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку. Представники позивача та третьої особи у поданих через канцелярію суду письмових заявах просили розглядати справу за їхньої відсутності, представник позивача зазначив про підтримку позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов, заяв чи клопотань не подала. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які наразі перебувають під опікою. Відповідно до актових записів про народження відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 17 листопада 2021 року № 1405 та № 1466, батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 17 листопада 2021 року № 00033720102 та № 00033719674, відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 22 березня 2022 року, у справі 750/14719/21, малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері, без позбавлення її батьківських прав (а.с. 4-7). За інформацією Чернігівського міського центру соціальних служб Чернігівської міської ради, під час неодноразових моніторингових візитів, після відібрання дітей, протягом квітня-червня 2022 року, та січня 2023 року, з метою обстеження умов проживання для можливого повернення дітей в сім`ю, комісія суб`єктів соціальної роботи неодноразово намагалась відвідати родину, але двері приміщення не відчиняли, хоча через двері в квартирі було чути присутність людей. Спеціалісти залишали візитівки з реквізитами, але [PERSON] жодним чином не відреагувала. За інформацією сусідів, мешканці квартири продовжують вести асоціальний спосіб життя, в родину систематично викликається поліція, в нічний час чути сварки та б`ються вікна. Співмешканець [PERSON] та численні відвідувачі її квартири поводяться агресивно (16, 18, 20). Вказане також підтверджується актами про відвідування сім`ї, складеними фахівцями із соціальної роботи, від 12 липня 2022 року, 12 серпня 2022 року, 22 вересня 2022 року, 31 жовтня 2022 року, 17 листопада 2022 року (а.с. 21, 22, 23, 24, 25). За час відсутності дітей, [PERSON] жодного разу до Управління з приводу повернення дітей не зверталася, не цікавилася їх життям, здоров`ям та розвитком. Як убачається з висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконком Чернігівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей (а.с. 9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами сьомою та восьмою статті 7 статті 164 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач самоусунулася від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а тому є всі підстави для задоволення позову Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради та позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved