Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27 січня 2020 року малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Його мати - [PERSON] не працює, схильна до зловживання алкогольних напоїв, не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, не створює повноцінних умов для проживання, часто залишає сина без нагляду на тривалий час, хлопець днями знаходиться на вулиці, бродяжить, голодний, недоглянутий, були випадки, коли дитина ночувала на лавці біля будинку, матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про стан їх здоров`я. Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де умови проживання незадовільні, помешкання перебуває в занедбаному стані, в кімнаті відсутня електропостачання, брудно, сиро, сморід, купи мотлоху, місцями у вікнах відсутні шибки, відсутнє повноцінні місця для відпочинку та навчання. В цілому умови для проживання, виховання та розвитку дитини незадовільні. За інформацією КЗО «СЗШ № 123» ДМР дитина схильна до протиправної поведінки, часто провокує конфлікти та бійки, нестриманний, агресивний, неодноразово потрапляв в поле зору поліції, тобто всі ці факти є підтвердженням того, що мати вихованням сина не займається, дозвілля сина не контролює, дитина надана сама собі, тому позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини, який відкритий в Державному ощадному банку України. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. 27 квітня 2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.ст.128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника за наданими ними письмовими поясненнями 22 травня 2023 року в яких підтримали позовну заяву в повному обсязі. 22 травня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що з 27 січня 2020 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом № 7 від 27 січня 2020 року про постановку на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах (а. с. 7). Матеріалами справи підтверджено, що мамою [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31 січня 2023 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 735, а відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 8, 11-12). Судом встановлено, що мати дітей - [PERSON] , [INFO] , не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, не створює повноцінних умов для проживання, часто залишає дитину без нагляду на тривалий час, матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан його здоров`я, схильна до зловживання алкогольних напоїв, не виконує свої обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, не проявляє до нього батьківської турботи та піклування, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків тим самим проявляє байдужість до подальшої долі дитини. Внаслідок такої бездіяльності з боку матері створилися умови, які шкодять інтересам дитини, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Згідно із матеріалів справи управлінням-службою у справах дітей малолітній [PERSON] був доставлений до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР, про що було складено 25 листопада 2022 року акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину (а. с. 51). За повідомленням Новокодацького віділення поліції ДВП ГУНП України в Дніпропетровської області, [PERSON] вихованням сина належним чином не займається, щодо неї буде складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків по вихованню дітей) (а. с. 38, 39). Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-34 від 27 лютого 2023 року в інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки мати не виконує свої обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, не проявляє до неї батьківської турботи та піклування, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тим самим проявляє байдужість до подальшої долі дитини ( а. с. 5-6). Також судом встановлено, що з 21 лютого 2023 року та по теперішній час [PERSON] , [INFO] , виховується у КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» ДМР, а мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідала сина, при цьому, психоемоційний стан дитини покращився, він став більш спокійним та врівноваженим, з повагою ставиться до оточуючих його дітей і дорослих Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до її дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не довела протилежного заявленим позовним вимогам, за цей час розгляду справи не здійснила будь-яких дій для змінення її ставлення до своєї дитини та намагання нею виконувати свої батьківські обов`язки. На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання її неповнолітнього сина з дня подання позову, тобто з 28 лютого 2023 року. Зважаючи на викладене, розглядаючи вказаний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.

Outcome: approved