Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Ізяславська міська рада Хмельницької області, яким, з урахування заяви про зміну предмету позову, просила: - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, яка розташована по [ADDRESS] , шляхом демонтажу за власний рахунок нежитлових приміщень (сарай літ. Е та сарай літ. Е1), огорожі, воріт та хвіртки, які знаходяться по [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні автомобільною дорогою, яка проходить поруч із житловим будинком з господарськими будівлями по [ADDRESS] , шляхом демонтажу за власний рахунок огорож, воріт та хвірток, що розташовані на вказаній автомобільній дорозі, та відновлення меж такої автомобільної дороги відповідно до Генерального плану та план зонування с. Припутні, затвердженого на підставі рішення Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 10 від 27.06.2017 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона являється власником земельної ділянки площею 0,195 га, кадастровий номер 6822180400:04:005:0047, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 6822180400:04:005:0014, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані обабіч проїзної частини дороги по [ADDRESS] . За наслідками проведення робіт з відновлення меж земельної ділянки площею 0,195 га з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, було встановлено, що на ній розташовані металевий паркан та частина нежитлових приміщень (сарай літ. Е та сарай літ. Е1), які належать [PERSON] . Окрім того, [PERSON] встановлено паркани навколо зазначених вище сараїв та житлового будинку по [ADDRESS] таким чином, що нею зайнято частину дороги загального користування. Такі протиправні дії унеможливлюють здійснення проїзду автомобільним транспортом та сільськогосподарською технікою до земельних ділянок та домоволодіння, які належать [PERSON] на праві власності. Ухвалою від 21.04.2021 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. [PERSON] у поданому відзиві заперечила проти задоволення позову, вказуючи на його безпідставність. Разом з тим нею до Ізяславського районного суду Хмельницької області подано позов до [PERSON] та Ізяславської міської ради Хмельницької області, яким, враховуючи заяву про зміну предмету позову, просила суд: скасувати рішення Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 21 липня 2020 року № 9 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , - скасувати рішення Державного реєстратора Ізяславської міської ради Хмельницької області Зволінської Ю. О. вiд 31 липня 2020 року, номер запису про право власності 37576997, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2136625268221, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6822180400:04:005:0047, площею 0,195 га, розташованої по [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказала, що під час розгляду Ізяславським районним судом справи № 675/594/21 їй стало відомо, що межі земельної ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, яка належить [PERSON] , накладаються на її нежитлові приміщення (сарай літ. Е та сарай літ. Е1), які знаходяться по [ADDRESS] . Водночас, вказане нерухоме майно було побудовано та право власності на нього зареєстровано до виготовлення технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 і, відповідно, державної реєстрації права власності на неї за [PERSON] , а отже позивач вважає, що її право власності на нежитлові приміщення порушено. Відзиви від [PERSON] та Ізяславської міської ради на зазначений позов не було подано. Ухвалою від 03.06.2022 року вказана позовна прийнята до розгляду, а провадження у справі № 675/686/22 відкрито. Ухвалою суду від 14.06.2022 року зазначена справа № 675/686/22 об`єднана в одне провадження для спільного розгляду із цивільною справою № 675/594/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Ізяславська міська рада Хмельницької області про усунення перешкод в користуванні майном. Ухвалою від 26.08.2021 року, з урахуванням винесеної ухвали від 27.08.2021 року про виправлення описки, судом призначено земельно-технічну експертизу. Ухвалою від 14.06.2022 року призначено судову земельно-технічну експертизу. Під час підготовчого провадження судом задоволені клопотання сторін та їх представників про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.04.2023 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом [PERSON] будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, проте відповідно до письмової заяви поданої її представником адвокатом Савченко О. В., остання просила розглядати справу у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю, проти задоволення позову [PERSON] заперечують. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Рівнячок Л. С. проти задоволення первісного позову заперечили, а зустрічний позов підтримали у повному обсязі. Крім того, вказали, що вимога про скасування рішення Білівської сільської ради від 21.07.2020 стосується лише земельної ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 площею 0,195 га, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, про що і свідчить наступна вимога про скасування рішення державного реєстратора Ізяславської міської ради від 31.07.2020 про її реєстрацію. Представник Ізяславської міської ради - Кулик Ю. В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову, та визнала позов за зустрічними позовними вимогами [PERSON] як такі, що підлягають задоволенню. Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Так, за заявою [PERSON] фізичною особою підприємцем [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 виготовлено технічну документацію, якою визначено (відновлено) координати поворотних точок меж вказаної ділянки. Рішенням Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 9 від 21.07.2020 року затверджено зазначену технічну документацію та передано [PERSON] у приватну власність земельні ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, площею 0,195 га, та з кадастровим номером 6822180400:04:008:0017, площею 0,195 га, які розташовані по [ADDRESS] , цільове призначення яких - ведення особистого селянського господарства. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53408865 від 31.07.2020 року зареєстровано право власності позивача-відповідача на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218651224 від 31.07.2020 року, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6811877722020 від 25.06.2020 року, витягом з Поземельної книги. Також [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.07.2007 року. Вулиця Леніна в селі Припутні рішенням Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 10 від 25.01.2008 року перейменована на [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , про що свідчать Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №246002049 від 25.02.2021 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 242/2008, заведеної 04.03.2008 року, 10.09.2020 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого у реєстрі за № 620, [PERSON] , після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , отримала у спадщину житловий цегляний будинок А-І, житловою площею 43,1 кв.м, загальною площею 74, 4 кв.м (загальна площа з урахуванням площі веранди та прибудови становить 90, 7 кв.м), кам`яний погріб а1, цегляна веранда а2, цегляна прибудова а3, дерев`яний гараж Б, дерев`яна літня кухня Б1, дерев`яний сарай В, кам`яний погріб Д, цегляний сарай Е, цегляний сарай Е1, огорожа із металопрофілю N, ворота із металопрофілю N1, хвіртка із металопрофілю N2, що знаходяться в [ADDRESS] . Крім того, у зазначеній спадкові справі міститься довідка КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» від 19.06.2020 року № 260, відповідно до якої по [ADDRESS] зареєстровано наступне нерухоме майно: цегляний будинок А-І, житловою площею 43,1 кв.м, загальною площею 74, 4 кв.м, кам`яний погріб а1, цегляна веранда а2, цегляна прибудова а3, дерев`яний гараж Б, дерев`яна літня кухня Б1, дерев`яний сарай В, кам`яний погріб Д, цегляний сарай Е, цегляний сарай Е1, огорожа із металопрофілю N, ворота із металопрофілю N1, хвіртка із металопрофілю N2. Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 23.09.1988 року, виданим виконкомом Ізяславської районної Ради народних депутатів, а також матеріалами інвентарної справи, стверджується, що станом на 1988 рік зазначені житловий будинок, господарські будівлі та споруди належали спадкодавцю [PERSON] на праві власності. [PERSON] , оформивши спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право власності на земельні ділянки, на яких воно розташоване, не оформила, хоча ними постійно користується, що сторонами в судовому засіданні не заперечується. Однак, за інформацією з погосподарської книги № 2 в с. Припутні за домогосподарством по [ADDRESS] рахується 2 земельні ділянки загальною площею 0,70 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га. Зважаючи на предмет та підстави первісного позову, судом за клопотанням позивача-відповідача було призначено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої встановлено (висновок експерта №07-142/21 від 28.10.2021 року): 1. Порушення (накладання) меж на 0,0044 га (44 кв.м) сусідньої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , якою фактично користується [PERSON] та яка обмежена парканом, на земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, площею 0,195 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та належить [PERSON] , проте виділення та формування земельної ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 з накладанням на будівлі сараїв (E, E1), розташованих на сусідній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , є порушенням Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». 2. Відповідно до топографічного плану частини [ADDRESS] та [ADDRESS] , ширина проїзду по цій частині [ADDRESS] становить від 3,6 м до 7,44 м, що забезпечує вимогу ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Накладання земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] та знаходиться в користуванні [PERSON] , з проїздом загального користування, який проходить по [ADDRESS] , не встановлено. Проте встановлено накладання на [ADDRESS] на 0,0005 га (5 кв.м) земельної ділянки, з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, яка знаходиться по [ADDRESS] і що призводить до зменшення ширини проїзду до 2,7 м, в разі використання земельної ділянки відповідно до правових документів та кадастрового плану, і що є порушенням вимог Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». В зв`язку із зміною предмету первісного позову судом за клопотанням представника позивача-відповідача призначено судову земельно-технічну експертизу за результатами якої (висновок експерта № 979/022 від 20.01.2023 року) встановлено наступне: 1. На земельній ділянці з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), яка знаходиться по [ADDRESS] , знаходяться нежитлові приміщення, а саме частина сараю літ. Е площею 0,0003 га обмежена точками 3-4-5-6-3 та частина сараю літ. Е1 площею 0,0001 га обмежена точками 1-2-4-3-1 згідно із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» 19.06.2020 року, а також огорожа з дротяної сітки довжиною 13,7 м та огорожа зі стальних профільованих листів загальною довжиною 2,3 м (приналежність огорожі не встановлено, оскільки в технічному паспорті та інвентаризаційній справі відсутні достатні відомості для проведення ідентифікації). 2. Земельна ділянка, яка перебуває у фактичному володінні та користуванні [PERSON] , що розташована по [ADDRESS] і обмежена огорожами, воротами та хвіртками, накладається на автомобільну дорогу, яка визначена відповідно до Генерального плану с. Припутні Шепетівського району Хмельницької області, затвердженого на підставі рішення Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 10 від 27.06.2017 року, а саме: частина ділянки площею 0,0018 га обмежена точками 7-8-9-10-11-12-7 та частина ділянки площею 0,0044 га обмежена точками 13-14-15-16-17-18-19-20-21-13. Водночас слід зазначити, що площа, розміри та конфігурація накладених частин ділянок є неточною (похибки при визначенні розташування автомобільної дороги згідно генерального плану перевищують 0,3 м), однак навіть при максимальних похибках накладення зберігається. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 1, 2 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 96 ЗК України). Згідно зі статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно частини 1 статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара,в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Не можуть передаватися у власність земельні ділянки, які уже перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб. Такі земельні ділянки можуть бути передані у власність лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законодавством. Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом). Матеріали технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, розроблені ФОП [PERSON] , не свідчать, що її межі були закріплені межовими знаками встановленого зразка, однак, її межі збігаються зі штучними лінійними спорудами (паркан) зі сторони земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користування [PERSON] та на якій розташовані сарай Е та сарай Е1. Крім того, належні на праві власності [PERSON] господарські будівлі, а саме, сарай Е та сарай Е1, які розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в її фактичному користуванні, були споруджені та право власності на них офіційно визнане державою ще до розробки технічної документації та отримання у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047. Тобто Білівська сільська рада Ізяславського району при винесенні рішення від 21 липня 2020 року № 9 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] », яким затверджено технічну документацію та передано у власність позивачу-відповідачу земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, належним чином не перевірила та не з`ясувала чи є остання повністю вільною та чи не порушуються при цьому права інших осіб. Таким чином, враховуючи, що Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, правонаступником якої є Ізяславська міська рада, було затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 в межах координат поворотних точок, що накладаються на вже існуючі на час прийняття нею відповідного рішення господарські будівлі, належні на праві власності [PERSON] , суд приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення зустрічного позову та скасування оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування в частині, що стосується спірної земельної ділянки. Такий спосіб захисту є ефективним та призведе до відновлення порушеного права відповідача-позивача. Відповідно, позовна вимога [PERSON] щодо усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047, шляхом демонтажу [PERSON] за власний рахунок нежитлових приміщень (сарай літ. Е та сарай літ. Е1), огорожі, воріт та хвіртки, не підлягає задоволенню за вказаних підстав. Крім цього, позивачем за первісним позовом не доведено, а висновком експерта не підтверджено, що ворота і хвіртка, які наявні на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047. Що стосується вимоги за зустрічним позовом [PERSON] щодо скасування рішення Державного реєстратора Ізяславської міської ради Хмельницької області Зволінської Ю. О. від 31 липня 2020 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6822180400:04:005:0047 та припинення права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, то слід зазначити наступне. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Підставою для реєстрації за позивачем-відповідачем права власності на спірну земельну ділянку є рішення Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 21 липня 2020 року № 9. Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», достатньою підставою для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6822180400:04:005:0047 є судове рішення, яким скасовується зазначене рішення органу місцевого самоврядування. Тобто, вимога щодо скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності в даному випадку не є необхідним способом захисту порушених прав відповідача-позивача, а тому в іншій частині позовних вимог зустрічного позову слід відмовити. Щодо вимоги [PERSON] про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні автомобільною дорогою, яка проходить поруч із житловим будинком та господарськими будівлями по [ADDRESS] , шляхом демонтажу за власний рахунок огорож, воріт та хвірток, що розташовані на вказаній автомобільній дорозі, та відновлення меж такої автомобільної дороги, то слід зазначити наступне. Як свідчать матеріали справи, між [PERSON] та [PERSON] на протязі тривалого часу існував спір щодо користування проїжджою частиною дороги по вул. Березна в с. Припутні, який також був предметом розгляду органів місцевого самоврядування та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що підтверджується матеріалами справи. Однак, рішення вказаних органів позивача-відповідача не задовольнили, в зв`язку із чим вона звернулась до суду із позовом. За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вказаної норми позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення вказаної позовної вимоги є встановлення факту порушення прав позивача і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Як зазначалось, висновком експерта № 979/022 від 20.01.2023 року встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у фактичному володінні та користуванні [PERSON] по [ADDRESS] і обмежена огорожами, воротами та хвіртками, накладається на автомобільну дорогу, яка визначена відповідно до Генерального плану с. Припутні Шепетівського району Хмельницької області, а саме: частина ділянки площею 0,0018 га обмежена точками 7-8-9-10-11-12-7 та частина ділянки площею 0,0044 га обмежена точками 13-14-15-16-17-18-19-20-21-13. При цьому експерт вказує, що площа, розміри та конфігурація накладених частин ділянок є неточними за рахунок похибок у вимірюванні. Водночас, [PERSON] не подано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження доводів про те, що встановлені [PERSON] паркани, ворота, хвіртки навколо зазначених вище та належних їй на прав власності сараїв (Е, Е1) та житлового будинку з господарськими будівлями таким чином, що це унеможливлює здійснення проїзду автомобільним транспортом та сільськогосподарською технікою до земельних ділянок та домоволодіння, які належать [PERSON] на праві власності, та, відповідно, порушують її права на вільне володіння своєю власністю. А отже, такі позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення через їх недоведеність. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати. Зважаючи на те, що первісний позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, то понесенні [PERSON] витрати в зв`язку із розглядом справи в суді не можуть бути стягнуті на її користь. Судовий збір, сплачений [PERSON] при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial