Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У грудні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі по тексту - позивач) до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління пенсійного фонду України у Донецькій області (далі по тексту - відповідач-2) про визнання права власності на майно та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . 16.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайловою Н.О. була заведена спадкова справа № 1/2016, що зареєстрована у спадковому реєстрі за № 60105077. 30.03.2018 року приватним нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом , а саме на частку квартири. У березні 2020 року позивачка звернулась до нотаріуса за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, проте нотаріусом було відмовлено у задоволенні такої заяви. Відмову нотаріуса було оскаржено до суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2021 у цивільній справі № 757/13007/20 - ц відмовлено у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вказані правовідносини врегульовані ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зокрема, ст. 61 вказаного Закону передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, то нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки вказане майно не включається до складу спадщини. Так, постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2022 року у справі №757/13007/20-ц, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року в частині мотивів було змінено. Апеляційним судом зазначено, що пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби входить до складу спадщини, та відповідачем у такій справі має бути особа або орган, які фактично претендують чи можуть претендувати на спірні кошти. Таким чином, позивачка звернулась з даним позовом та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на недоотримані за життя пенсійні виплати у сумі 59 743,14 грн., стягнути на її користь такі пенсійні виплати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 16.12.2022 року в справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.01.2023 року відповідач-1 направив до суду відзив на позов. У відзиві відповідач просить суд відмовити у позові в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи щодо підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Також зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, визнання права власності є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватись лише у випадку неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину. 09.02.2023 року від відповідача-1 додатково надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з урахування постанови Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 227/2015/18, до спірних правовідносин має бути застосовано спеціальний нормативно-правовий акт, а саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 14.02.2023 року відповідач-2 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк, встановлений Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для подання звернення на отримання пенсії в порядку спадкування. Крім того, місто Харцизськ у якому проживала померла віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. [PERSON] не зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надала довідку, що підтверджує цей статус, відповідно до Порядку № 509, виплата пенсії не проводилась з листопада 2014 року. Заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії [PERSON] до Головного управління не надходила. Таким чином померла за життя не скористалась своїм правом на отримання належних їй сум пенсій за життя, тому у позивача відсутнє право на спадкування права на нарахування пенсії за померлу. Протокольною ухвалою суду від 18.05.2023 року в справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка не з`явилась, представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, у відзиві на позовну заяву просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис 3058, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . 16.01.2017 року [PERSON] подала Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Михайловій Н.О. заяву на прийняття спадщини після матері, на підставі якої заведено спадкову справу за № 60105077. 30.03.2018 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на частку квартири [ADDRESS] . В подальшому, представником позивача [PERSON] подано заяву до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Н.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію після смерті [PERSON] . Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Н.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, після смерті [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована тим, що відповідно до ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У зв`язку з чим, нотаріус позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року у справі № 757/13007/20-ц, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Наталії Олександрівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії. Постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2022 року у справі №757/13007/20-ц, рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року в частині мотивів для відмови у задоволенні позову змінено. Так колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що позивачем пред`явлено цивільний позов до неналежного відповідача. Належним відповідачем у даному спорі може бути лише особа або орган, які фактично претендують чи можуть претендувати на спірні кошти. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За таких умов позов не підлягає до задоволення, однак з інших підстав, ніж зазначив суд першої інстанції. Крім того у постанові Київського апеляційного суду від 03.11.2022 року зазначено, що: «Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було прийнято 09.04.1992 року. Натомість 01.01.2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, відповідно до положень ст. 1227 якого - суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У разі конфлікту двох нормативних документів однакової юридичної сили і однакової спеціалізації, застосуванню підлягають норми більш пізнього в часі нормативного акту. За таких умов колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією апелянта стосовно неналежності тих підстав, які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення.». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що вона, як спадкоємиця [PERSON] , має право отримати в якості спадщини недоотриману пенсію, яка залишилась після смерті останньої, яка становить 59 743,14 грн. Як вбачається із відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.03.2020 на запит адвоката, на момент смерті у [PERSON] залишилась наявна сума недоотриманої пенсії у загальному розмірі 59 743,14 грн, але означена сума не включається до складу спадщини згідно ст. 61 Закону № 2262. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Частиною першою статті 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Крім того, положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у відповідь на адвокатський запит від 12.03.2020 від 2020/03/12 вказало, що громадянка [PERSON] перебувала на обліку у Головному управлінні як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, призначеної відповідно до Закону № 2262. На момент смерті [PERSON] залишилась не виплачена наявна сума недоотриманої пенсії у загальному розмірі 59 743,14 грн. Враховуючи вищевикладене сума пенсії в разі втрати годувальника в розмірі 59 743,14 грн. входить до складу спадщини померлої [PERSON] . Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.07.2020 по цивільній справі № 750/8819/19. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів, щодо застосування до спірних правовідносин спеціального закону, оскільки таке спростовується постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2022 року у справі №757/13007/20-ц. Щодо того, що померла за життя не скористалась своїм правом на отримання належних їй сум пенсій за життя, тому у позивача відсутнє право на спадкування права на нарахування пенсії за померлу, слід зазначити наступне. [PERSON] не зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надала довідку, що підтверджує цей статус, відповідно до Порядку № 509, виплата пенсії не проводилась з листопада 2014 року. Заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії [PERSON] до Головного управління не надходила. Разом з тим, перебування громадянина тимчасово окупованій території, позбавляє можливості саме виплачувати належну їм пенсію та/чи інші виплати. Проте нарахування пенсії та/чи виплат не припиняється органами пенсійного фонду. Оскільки позивачка є спадкоємицею померлої [PERSON] , то вона у встановленому законом порядку набула права власності на грошову суму в розмірі 59 743,14 грн., шляхом її спадкування у відповідності до положень ст. 1227 ЦК України, а тому має право на їх виплату у розмірі на момент смерті спадкодавця. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved