Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

20 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ві- дібрати дитини від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягувати з неї аліменти на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини. 15 березня 2008 р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від яко- го є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними не склалися, тому рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.08.2021 р. шлюб між ним було розірвано. Після розірвання шлю бу він разом з відповідачкою та дітьми проживали разом в будинку його брата. У зв`язку з ві йськовою агресією російської федерації проти України та початком повномасштабної війни проти України 24.02.2022 р., відповідачка разом з сином у квітні 2022 р. виїхала до Німеччи- ни до м.Дюсесельдорф. Перед виїздом вона звільнилася з роботи та повідомила його, що спі- льно проживати вже не будуть. З цього часу він з дочкою проживають разом, він повністю нею опікуються, займається вихованням та матеріальним забезпеченням. Інколи відповідач- ка телефонує дочці, забирала її на якийсь час до Київської області, потім знову повертала її. Але забрати дочку до себе у неї не має бажання, дитина знаходиться без догляду матері, від- повідачці не має часу займатися та піклуватися дитиною, тому що вона працює за кордоном. За вказаних обставин просив відібрати дитину від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розгля- нути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.29). Відповідач також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні ви- моги визнала, підтвердила, що дочка після розірвання шлюбу проживає з позивачем, який за ймається її вихованням та матеріальним забезпеченням, просила справу розглянути у її від- сутність (а.с.34). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопо- тання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 Ц ПК України, не зді йснюється. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підляга- ють доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обста- вин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазнача- ються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фі- зичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та пра ці. Згідно ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечу- ється системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгля ді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, ме дичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як скла- дову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоус- відомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сп- рияють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутріш- нього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбав- лення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. За приписами ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізич- ного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недба- лого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Як передбачено ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дити- ни від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбаче- них п.п.2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно копії паспортуКК [NUMBER] (а.с.5), позивач народився [INFO] в с.Спаське Тата- рбунарського району Одеської області. З копії паспорту [NUMBER] (а.с.6-8) видно, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Сквира Київської області. Як слідує з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.03.2010 р. (а.с.11), 15.03. 2008 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управлін- ня юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.9, 10) підтверджується, що у сторін у справі від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] - ня, та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.08.2021 р. (копія на а.с.12) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Татарбунарського відділу соціального захисту населення управління соці- ального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (а.с.13), [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та отримує допомогу в розмірі 1934 грн. Як вбачається з копії домової книги (а.с.18-23), [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За місцем мешкання [PERSON] характеризується позитивно, проживає разом з дочкою [PERSON] , 2011 р. народження. У зв`язку з виїздом матерії дитини за межі України, позивач опікується дочкою, з моменту розлучення з дружиною дочка знаходиться на його утриманні (а.с.24). Відповідно до копії довідки Центру надання адміністративних послуг Сквирської міської ради (а.с.25), [PERSON] , 1982 р. народження, з 15.03.2006 р. зареєстрована по [ADDRESS] . Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови «Про застосування судами ок- ремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розмі- ру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і плат- ника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх ді- тей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 20.03.2023 р. Отже, виходячи з того, що відповідач безвідповідально відноситься до виховання своєї малолітньої дитини, самоусунулася від виховання доньки, не проявляє будь-якого інтересу до долі дитини, її стану здоров`я, суд, діючи в інтересах малолітньої дитини, з метою збере- ження здоров`я та життя дитини, вважає, що дані обставини є підставою для відібрання від неї дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення з неї аліменти на її утримання. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ч.1 ст.141 Ц ПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved