Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

01.02.2023 року з Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Гайсинської міської ради Вінницької області, орган опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 2018 року по теперішній час відповідачка не проживає разом з сином, він займається його вихованням та доглядом. Відповідачка не бере участі у вихованні, утриманні сина, не проявляє до нього материнської турботи, піклування та любові, не виявляє бажання відвідувати сина. Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2022 року цивільну справу № 131/1187/22 передано за підсудністю до Єланецького районного суду Миколаївської області. Ухвалою від 08.02.2023 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також вирішила розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 16.03.2023 року залучено до участі у вказаній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Єланецької селищної ради (адреса: 55500, Миколаївська область, Вознесенський район, с.м.т. Єланець вул. Паркова, 15 А); витребувано від органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судові засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду направили заяву, в якій позов підтримали, просили задовольнити його повністю. Відповідачка у судові засідання не з`явилася, до суду направила заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представники третіх осіб - служби у справах дітей Гайсинської міської ради Вінницької області та органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу в їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до слідуючого висновку. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а. с. 7). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). З 2018 року по теперішній час син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт також підтверджується актами обстеження умов проживання від 11.10.2022 року та 16.11.2022 року, заявою-згодою [PERSON] на проживання сина разом з батьком та заявою [PERSON] (а.с. 8-9, 12-13). Неповнолітній син [PERSON] навчається у 8 класі Білківського ліцею Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області з 2018 року. До четвертого класу навчався у Возсіятській ЗОШ І-ІІІ ступенів Єланецького району Миколаївської області. Вихованням сина займається позивач, бере активну участь у житті класу, відвідує свята і батьківські збори, мати не приймала участі у його вихованні, жодного разу за період навчання сина не зателефонувала та не відвідала заклад (а. с. 92-93). Судом встановлено, що з 2018 року відповідачка не бере участі в житті сина, не цікавиться психічним, фізичним здоров`ям та досягненнями дитини, жодної ініціативи щодо спілкування з сином не проявляла. 01.07.2020 року, 21.04.2021 року, 25.10.2021 року та 04.05.2023 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 94-100). Висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Миколаївської області від 27.04.2023 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а. с. 61). Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідачка у повному обсязі визнала позов і не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 84). Неповнолітній [PERSON] просив позов задовольнити та позбавити його матір батьківських прав по відношенню до нього, оскільки мати з вересня 2018 року не спілкується з ним, не цікавиться його життям та навчанням, не піклується про його здоров`я, матеріально його не забезпечує (а.с. 91). Згідно приписів ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачкою у даній цивільній справі, і вважає, що таке визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачки і розцінюються судом як свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). З огляду на викладене, оцінюючи всі обставини справи у їх сукупності, а також, виходячи з визнання відповідачкою позову та з метою захисту інтересів неповнолітнього сина, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved