Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити, що відповідач [PERSON] є її батьком. В обгрунтування позову зазначила, що вона народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 629 та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Харкова 31.03.1992 року. На час її народження, мати - [PERSON] , не перебувала у шлюбі з її батьком,- [PERSON] , тому в свідоцтві про народження, а також у книзі реєстрації народжень запис про її батька зроблено за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові - за вказівкою матері, тобто державна реєстрація народження поведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. 25.12.2007 батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від дня народження позивачки і до смерті її матері, мати та відповідач проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Відповідач завжди визнавав позивачку своєю дочкою, разом з матір`ю виховували її, забезпечували необхідними речами, одягом, разом утримували її до повноліття, несли спільні матеріальні витрати для її навчання, розвитку. Весь час відповідач проявляв до позивачки належну батьківську турботу, вона завжди називала його батьком, між ними є щирі і теплі взаємини. 18.02.2012 позивачка уклала шлюб, який 16.03.2013 був розірваний. 23.02.2018 позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Даний шлюб був розірваний Київським районним судом міста Полтави 01.11.2022. 31.01.2023 позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Наразі позивачка бажає, аби відповідач був вказаний як її батько в акті цивільного стану. Оскільки підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), вона звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 03.05.2023 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила слухати справу в їх відсутність. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне дівоче прізвище- « [PERSON] »), народилася [INFO] , про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Харкова 31.03.1992 в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено актовий запис за № 629 та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Мати дитини вказана - [PERSON] , [INFO] , батько дитини - [PERSON] . Реєстрація народження дитини була проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька були внесені за вказівкою матері. Зазначене підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00038320257 (а.с. 6-9) 25 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 769. (а.с. 14) Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.04.2023, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а.с. 18) Щодо зміни прізвища позивача встановлено наступне. Так, 18 лютого 2012 року [PERSON] уклала шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис за № 46 та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 16 березня 2013 року вищезазначений шлюб був розірваний, про що було зроблено актовий запис за № 30 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 17, а.с. 11 зі зворотної сторони) 23 лютого 2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Холодногірським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис за № 69 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Даний шлюб був розірваний Київським районним судом міста Полтави 01.11.2022 року. (а.с. 13 та а.с. 13 зі зворотної сторони) 31 січня 2023 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Холодногірським ВДРЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис за № 18 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». (а.с. 12 зі зворотної сторони) Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Україну при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (надалі - Постанова № 3) при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (надалі - КпШС України), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивач народилась [INFO] , тому при вирішенні питання встановлення факту батьківства необхідно виходити з положень ст. 53, 55 КпШС України, оскільки дитина народилася до набрання чинності Сімейним кодексом України. У відповідності до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по-батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 за №16, згідно зі ст.53 КпШС України, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки відповідач позов визнав повністю, в тому числі обставини, зазначені позивачем на підтвердження позовних вимог щодо проживання їх однією сім`єю з нею та матір`ю до її повноліття, ведення спільного господарства, наявності в сім`ї спільного бюджету, виховання відповідачем її як доньки, суд визнає вказані обставини доведеними та не вбачає необхідності для призначення судово-молекулярно-генетичної експертизи. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.п. 2.16.4 п. 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 - на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Статтею 161 КпШС України визначено, що виправлення помилок і внесення змін в записи актів громадянського стану може провадитися на підставі судового рішення. Згідно ст. 193 КпШС, якщо у зв`язку з реєстрацією переміни прізвища, імені, по-батькові були внесені зміни у записи актів громадянського стану, органи реєстрації актів громадянського стану України, з урахуванням внесених змін, видають нові свідоцтва. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, відповідачем позовні вимоги визнані в повному об`ємі, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зазначене, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що складає 536.80 грн., а інші 50 відсотків судового збору, тобто 536.80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved