Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У березні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №09630-05/2021 від 16.05.2021 року в розмірі 32 200,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 16.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №09630-05/2021. 29.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29122021, за умовами якого позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача [PERSON] за Кредитним договором №09630-05/2021 від 16.05.2021 року. З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 29.12.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Після відступлення права позивачу вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, ні на рахунки позивача. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), та вручене відповідачу 31 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 13 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , у якому відповідач вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження позовних вимог не надано жодного належного та допустимого доказу надання позичальникові кредиту у розмірах та на умовах, встановлених договором, зарахування грошових коштів на рахунок відповідача. Надана позивачем паперова копія електронного документа без електронних цифрових підписів обох сторін не є оригіналом кредитного договору і є неналежним і недопустимим доказом укладення договору. Згідно з умовами укладеного кредитного договору товариство надає клієнтові фінансовий кредит в сумі 10 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 14.06.2021 року, зі сплатою відсотків 1,80% на добу. Отже, право ТОВ «ФК «ЄАПБ» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 14.06.2021 року, тому позивач має право заявляти вимоги про стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом у межах погодженого строку кредитування в сумі 3000 грн. 01 травня 2023 року від ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла відповідь на відзив, у якій позивачем зазначено, що 16.05.2021 року укладено Договір №09630-05/2021 між ТОВ «ФК Інвеструм» (первісний кредитор) і відповідачем [PERSON] на суму 10 000 грн., який підписано електронним підписом 82591 позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] (у відповідності в п.7 Договору), із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Щодо тверджень відповідача про ненадання первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, позивач повідомив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первинним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. За запитом позивача до ТОВ «Інвеструм», отриманий розрахунок заборгованості за Кредитним договором №09630-05/2021від 16.05.2021 та Інформаційна довідка про видачу кредитних коштів по договору №09630-05/2021від 16.05.2021, яка долучена до відповіді на відзив. 02 травня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що заборгованість за Кредитним договором №09630-05/2021від 16.05.2021 та Інформаційна довідка про видачу кредитних коштів по договору №09630-05/2021від 16.05.2021 подані позивачем з пропуском процесуального строку, не є належними і допустимими доказами отримання кредитних коштів, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження передачі права вимоги згідно договору факторингу між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм». Відповідачем не визнається укладення кредитного договору в електронній формі та не визнається отримання грошових коштів за вищевказаним договором. Крім того, навіть якщо уявити, що заборгованість дійсно існує, сума боргу за кредитним договором нарахована поза термінами кредитування. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №09630-05/2021. Згідно розділу 1 договору (п.1.1., 1.2., 1.3.) ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалось надати [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 10 000 грн., а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.06.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу. Відповідно до п.1.6 Договору кредит надається Клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Відповідно до п.2.1 Договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №09630-05/2021від 16.05.2021, графік розрахунків визначає, що [PERSON] зобов`язалася сплатити на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» 13 000 грн., у тому числі: 10 000 грн. - сума кредиту; 3 000 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що договір про надання фінансового кредиту №09630-05/2021від 16.05.2021року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (п.6.1). За умовами договору (п.1.7.) вказано, що відповідач своїм підписом підтвердила, що була ознайомлена з інформацією щодо позикодавця та Правилами надання коштів у позику, розміщеними на сайті www.zecredit.com.ua. Крім того, [PERSON] із застосуванням електронного підпису підписала інформацію про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Позивач скористався своїм правом подати суду електронні докази, в тому числі договір, укладений відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», на паперових копіях, зазначивши у позовній заяві про наявність у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригіналів електронних доказів. Отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, відповідач [PERSON] із клопотанням про витребування оригіналів електронних доказів в порядку ч.5 ст.100 ЦПК України до суду не зверталася. Відповідно до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайтах первісних кредиторів подала заявки на отримання позики та кредитних коштів за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики та кредитів, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання вищевказаного договору. Наявні у справі докази об`єктивно підтверджують той факт, що договір між ТОВ «ФК «Інвеструм» укладений з [PERSON] в електронній формі, підписаний сторонами, які узгодили всі істотні умови, для забезпечення укладення договору відповідач пройшла реєстрацію та отримала одноразовий ідентифікатор (код, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), що могло бути здійснене за умови здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвеструм».Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] не був би укладений. При цьому, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що дії з підписання електронного договору здійснювались не нею, а іншою особою. Наведене узгоджується з правовою позицієюВерховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 28 квітня2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження №61-2303св21), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про укладення між сторонами у справі кредитного договору у належній формі, оскільки між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено такий договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Так, згідно інформаційної довідки вих.№1118/04 від 26.04.2023 року ТОВ «Платежі онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомило, що на сайті ZECREDIT.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» 16.05.2021 року була проведена успішна транзакція типу видача кредиту під №32116-19045-28843 на суму 10 000 грн. на картку № [NUMBER] -BANK. Доводи відповідача про ненадання до позовної заяви позивачем первинних банківських документів, яким має підтверджуватися видача кредиту і наявність заборгованості за кредитом, а також те, що наданий розрахунок за кредитом не є випискою із банківського рахунку та не є первинним банківським документом, не заслуговують на увагу, оскільки надані позивачем докази є достатніми, допустимими і достовірними на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» про проведення транзакції за допомогою платіжного сервісу «Platon», як і розрахунок заборгованості відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №88, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і є зведеними обліковими документами. Крім того, перевіривши поважність причин неподання до позовної заяви інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» про проведену транзакцію з видачі кредиту на суму 10 000 грн. на картку відповідача, оцінюючи їх значення для правильного вирішення справи, а також враховуючи їх подання позивачем у зв`язку із доводами відповідача, викладеними у запереченні на відповідь на відзив, та необхідністю їх спростування, приходить до висновку про доцільність прийняття цього доказу до розгляду, оскільки протилежне може призвести до невстановлення усіх істотних обставин, які мають значення для розгляду цієї справи. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення строків подання позивачем вказаного доказу, оскільки його долучення до відповіді на відзив було зумовлено саме аргументацією сторони відповідача. У свою чергу, процесуальним законодавством передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина 5 статті 12 ЦПК України). Всупереч умовам укладеного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, виготовленого позивачем, виникла заборгованість договором про надання фінансового кредиту №09630-05/2021від 16.05.2021року в розмірі 32 200,00 грн., з яких: 10 000,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також встановлено, що 29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу №29122021, відповідно до п.п 1.1.-1.2. якого за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників електронному виді (Додаток №5). На виконання п. 1.2 вищевказаного Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, в день його укладення сторонами даного договору підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, відповідно до якого уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5741, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №09630-05/2021, сума заборгованості - 10 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 22 000,00 грн., сума заборгованості разом - 32 200,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за кредитним договором №09630-05/2021від 16.05.2021 року до [PERSON] , згідно укладеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром визначеним позивачем до стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, з огляду на наступне. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Таким чином, не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нараховані поза межами строку кредитування. Отже, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом за Договором про надання фінансового кредиту №09630-05/2021 від 16.05.2021 року у межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто за період з 16.05.2021 року (дата укладання договору) до 14.06.2021 року (останній день повернення позики) (10 000 грн. х 1,00%/100*30) в сумі 3000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, невиконання відповідачем [PERSON] обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №09630-05/2021 від 16.05.2021 року в розмірі 13 000,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. При звернені до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 2684 грн. судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ»підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 32 200,00 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 13 000,00 грн. (40,37%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1083,53 грн.

Outcome: partial