Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі за текстом - ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2020 між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» як постачальником та [PERSON] як споживачем укладений Договір на постачання природного газу № 4280 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався постачати споживачу природний газ в обсягах і в порядку, передбачених Договором, а споживач взяв на себе обов`язок прийняти та своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором та за березень 2022 року поставив, а відповідач прийняв природний газ у обсязі 576 куб. м на загальну суму 26784 грн. 31.03.2023 та 16.09.2022 позивач на адресу відповідача направив акти приймання-передачі природного газу за вказаний вище період та відповідач відповідно до п. 3.8 Договору впродовж двох днів зобов`язувався повернути позивачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, який підписаний відповідачем, або надати вмотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі. Згідно з п. 3.8 Договору у випадку ненадходження від відповідача підписаного примірника акта або вмотивованої письмової відмови від підписання такого акта в строки, визначені п. 3.8., акт вважається підписаним споживачем без зауважень. Також позивач зазначив, що станом на 01.03.2023 у відповідача була наявна переплата за використаний (спожитий) природний газ, яка становила 646,27 грн. Крім цього, відповідач за період з червня 2022 року до липня 2022 року здійснював оплату для погашення заборгованості на загальну суму 14142 грн. Відтак різниця між вартістю спожитого відповідачем природного газу за березень 2022 року та сумою оплачених відповідачем коштів за спожитий природний газ за цей період, а також наявної у відповідача переплати до моменту нарахувань, складає 11995,73 грн. Також позивач зазначив, що 16.09.2022 направляв відповідачу претензію № 620 про оплату заборгованості за використаний (спожитий) природний газ на суму 11995,73 грн. Станом на 14.03.2023 заборгованість [PERSON] за використаний (спожитий) природний газ за березень 2022 року складає 11995,73 грн, 3 % річних від суми простроченого платежу становить 412,29 грн, а загальна сума інфляційних нарахувань - 3194,25 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованість за використаний (спожитий) природний газ за березень 2022 року у сумі 15602,27 грн, з яких: сума основного боргу - 11995,73 грн; 3 % річних - 412,29 грн; інфляційні нарахування - 3194,25 грн. 24.03.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 20.04.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 20.04.2023 судове засідання відкладено на 16.05.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 16.05.2023 представник позивача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 16.05.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються Цивільним кодексом України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (далі за текстом - Правила), та іншими нормативно-правовими актами України. Так, відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків. Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством. При цьому постачальник має право, зокрема: отримувати від побутового споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві з урахуванням вимог цих Правил; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта (п. 23 Розділу ІІІ Правил в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, суд встановив, що 02.01.2020 між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» як постачальником та [PERSON] як споживачем укладений Договір на постачання природного газу № 4280 (а.с. 11-14). Згідно з п. 1.1. Договору постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплачувати постачальнику вартість природного газу і наданих послуг з замовлення (бронювання) потужності у розмірах, строках, порядку та на умовах, що визначені Договором. Споживач підтверджує, що він ознайомлений з тим, що передача газу неможлива без замовлення відповідної потужності на відповідний обсяг, який належить до передачі та підписанням даного Договору надає згоду Постачальнику на замовлення (бронювання) потужності для споживача. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується виключно для використання промисловими споживачами та іншими суб`єктами господарювання, які є кінцевими споживачами газу. Об`єктами споживання є приміщення за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . На виконання умов вказаного Договору позивач надав, а відповідач прийняв за адресою: вул. Березова, буд. 14а, м. Тернопіль за березень 2022 року природний газ в обсязі 576 куб. м, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» № 332 від 04.10.2022 (а.с. 15). Згідно з п. 4.1.4. Договору ціна на газ може змінюватись відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і є обов`язковою для сторін за даним Договором з моменту введення зміни ціни в дію. Так, у березні 2022 року ціна за природний газ без ПДВ становила 38750 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 576 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 26784 грн (22320 грн ціна за природний газ без ПДВ + 20 % ПДВ = 26784 грн). Указані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 31.03.2022 (а.с. 20). 16.09.2022 ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» направило відповідачу зазначений вище акт передачі-приймання природного газу, що підтверджується супровідним листом № 617 від 16.09.2022, поштовою накладною та описом вкладення у цінний лист (а.с. 21, 22, 23). Відповідно до абз. 1, 3 п. 3.8. Договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмові від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку ненадходження від споживача підписаного примірника акту або письмової вмотивованої відмови від підписання такого акту в строки, визначені п. 3.8. Договору, акт вважається підписаним споживачем без зауважень. Докази про надходження від відповідача підписаного примірника акта або письмової вмотивованої відмови від підписання такого акта в строки, визначені п. 3.8. Договору, суду не надані. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що вказаний вище акт приймання-передачі природного газу згідно з п. 3.8. Договору вважається підписаним відповідачем без зауважень. Також суд встановив, що відповідач вживав заходів щодо погашення наявної у нього заборгованості за спожитий природний газ, а саме за період з 09.06.2022 до 06.07.2022 сплатив на користь позивача кошти у сумі 14142 грн. Такі обставини підтверджуються платіжними дорученнями № @2PL558868 від 09.06.2022, № @2PL650037 від 13.06.2022, № № @2PL334597 від 14.06.2022, № @2PL692100 від 27.06.2022, № @2PL675902 від 27.06.2022 та № @2PL885033 від 06.07.2022 (а.с. 30-35). При цьому зі змісту розрахунку суми позову (а.с. 24-25) вбачається, що різниця між вартістю спожитого відповідачем природного газу за березень 2022 року та сумою оплачених відповідачем коштів за спожитий природний газ у такому періоді, а також з урахуванням наявної у відповідача переплати до моменту нарахувань у сумі 646,27 грн, складає 11995,73 грн. 16.09.2022 ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» направило відповідачу претензію про оплату заборгованості за використаний (спожитий) природний газ за березень 2022 року на загальну суму 11995,73 грн (а.с. 26-27, 28). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що заборгованість відповідача за використаний (спожитий) природний газ за березень 2022 року станом на 14.03.2023 становить 11995,73 грн. Ураховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов Договору на постачання природного газу № 4280 від 02.01.2020. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованості у вказаній вище сумі. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 412,29 грн та інфляційних нарахувань у сумі 3194,25 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022 встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 412,29 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 3194,25 грн за березень 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки нараховані позивачем після 24.02.2022, що суперечить приписам постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 122 від 15.03.2023 (а.с. 41). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 11995,73 грн, що становить 76,88 % від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 76,88 % судового збору у сумі 2063,46 грн, а 23,12 % судового збору у сумі 620,54 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial