Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

В позові йдеться про те, що19 лютого 2011 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останніх років сімейні стосунки між сторонами поступово погіршувались, що призвело до постійних безпричинних сварок свідками яких були їх неповнолітні діти. Вказані обставини призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння та вони байдужі до життя та проблем один одного. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки в позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя, обов`язки та цінності. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, подружні відносини між ними припинилися більше року до дня подання позову. Спільне господарство не ведеться та не підтримують подружніх стосунків, сім`я розпалась остаточно, їх шлюб існує формально, а тому збереження сім`ї не можливе. Відповідач не займається життям сім`ї, не переживає за фізичний та духовний розвиток дітей. Після розірвання шлюбу діти й надалі будуть проживати разом з позивачем. Претензій щодо визначення місця проживання дітей та участі у їх вихованні у позивача і відповідача не має, так як дійшли згоди, що діти будуть проживати з батьком з огляду на наступне. У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації до України відповідачка виїхала до Чеської республіки й мала намір забрати дітей разом з собою, та діти не захотіли там перебувати і виявили бажання залишитися з батьком, це пов`язано з тим, що позивач як батько набагато більше часу приділяв дітям ніж мати, тобто утримання, виховання, відвідування навчальних закладів та гуртків, займався батько. Діти навчаються в Забрідській гімназії-філії Великоберезнянського ліцею Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області в 3 та 6 класах. Мають своє коло друзів, певні звички і не бажають змінювати місце проживання та навчальний заклад. Щоб не травмувати дітей дружина тимчасово залишила їх з позивачем, але вона має намір виїхати до Чеської республіки на проживання та заробітки, вихованням та утриманням дитини займатись не може, тому доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] будуть проживати з батьком, [PERSON] . Таким було волевиявлення дітей. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між ними. Одночасно, просив суд залишити неповнолітніх дітей проживати з ним. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Моняк О.В. подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просила такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачка, також в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечила проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 19 лютого 2011 року виконавчим комітетом Забрідської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 02 Дана обставина стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 19.02.2011 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народились доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 22 вересня 2011 року серії [NUMBER] , від 20 січня 2015 року серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти залишення дітей після розірвання шлюбу разом з позивачем. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дітей слід залишити із позивачем, з яким вони на даний час фактично проживають. Таким чином, суд вважає, що звернення позивача з такою вимогою одночасно з позовом про розірвання шлюбу не суперечить законодавству, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved