Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про: виключення з актового запису №46 від 25.04.2018 року по Христинівському відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Христинівка Черкаської області, відомостей про батька [PERSON] , [INFO] ; визнання [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Христинівка Черкаської області, внесення змін в актовий запис №46 від 25.04. 2018 року по Христинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ ) та вказати в графах прізвище, ім`я та по-батькові дитини: [PERSON] , в графі батько: [PERSON] ; стягнення зі [PERSON] , [INFO] на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходів ( заробітку ), але не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07 березня 2018 року вона проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Христинівсікого районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року, фактично сімейні стосунки припинилися з травня 2019 року, з цього часу сторони проживали окремо і не підтримували шлюбних відносин. За цей час народилася дитина [PERSON] [INFO] . Так як на час народження дитини позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини в графі батько зазначений [PERSON] . Актовий запис про народження дитини вчинено на підставі актового запису про шлюб та у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України. Вказує, що до укладення шлюбу вона зустрічалася також зі [PERSON] , тому фактично не можливо визначити хто є біологічним батьком дитини. [PERSON] після розірвання шлюбу неодноразово висловлював думку про те , що він не є біологічним батьком дитини, але самостійно будь-яких дій до встановлення істини не вживав, вважав що батьком дитини є [PERSON] . 07.02.2022 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , у якому останній зазначив, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що запис про народження дитини [PERSON] , вчинено на підставі актового запису про шлюб у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України , згідно з якою дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини». Тобто, позивачка підтверджує, що перебуваючи у шлюбі з 07.03.2018 року з [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] . Згідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Жінка, яка народила дитину у шлюбі, у відповідності до вимог ч. 1 ст.138 СК України, має право оспорити батьківство, але лише тільки свого чоловіка, пред`явивши йому позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. А тому, виходячи із предмету та підстав позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] , має право оспорити батьківство лише свого чоловіка, пред`явивши йому позов про виключення запису про [PERSON] , як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , але, лише при умові встановленої ч.2 ст.138 СК України, а саме, при поданні іншою особою заяви про своє батьківство, і то виключно у строки позовної давності, встановлені ч.3 ст.138 СК України - «... в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини». В підтвердження вищенаведеного слугує копія свідоцтва серія [NUMBER] від 25.04.2018 року про народження [INFO] [PERSON] , яка надана позивачем в додатку до позовної заяви, із якої чітко вбачається, що позовна давність щодо вимоги [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , сплила ще 25 квітня 2019 року, а відтак просить провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що у 2017 році, на протязі приблизно року, вона проживала разом зі [PERSON] без реєстрації шлюбу, дізнавшись, що вона вагітна [PERSON] вигнав її з дому та вона змушена була повернутися до матері. Згодом, у 2018 році, вона вийшла заміж за [PERSON] , та народила сина [PERSON] .. Проте, шлюбні відносини тривали не довго та згодом шлюб було розірвано. З метою справедливості хоче встановити батьківство [PERSON] щодо його дитини, а саме [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього аліменти на утримання сина. Також зазначила, що не могла звернутись до суду раніше, оскільки тривалий час не могла отримати рішення суду про розірвання шлюбу з [PERSON] , а також у зв`язку з карантинними обмеженнями своєчасно звернутися до відповідних установ для проведення експертизи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не подавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та разом із заявою подав письмові пояснення, в яких зазначив, що висновок експерта від 09.03.2023 року стосовно його батьківства відносно [PERSON] вважає неналежним доказом у зазначеній справі у розумінні вимог ст. 76 ЦПК України, так як лише на його підставі суд не взмозі буде встановити наявність обставин (фактів) обґрунтованості позовних вимог [PERSON] та усі доводи та обґрунтування, викладені ним раніше у відзиві підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи - Христинівського відділу ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, його явка не перешкоджає проведенню підготовчого засідання. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що з 07 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.04.20218 року Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №46, відповідно до якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 23.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З матеріалів позовної заяви, вбачається що запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчинено на підставі актового запису про шлюб у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України. Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/102-22/17967-БД від 09.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,999999991270%. Статтею 51 Конституції України, частинами 2-3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу». У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За змістом частини другої статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Жінка, яка народила дитину у шлюбі, у відповідності до вимог ч.1 ст.138 СК України, має право оспорити батьківство, але лише тільки свого чоловіка, пред`явивши йому позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Встановлена національним сімейним законодавством України конструкція частини 2 статті 138 СК України, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка, як про батька дитини, задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини. В ході судового розгляду не здобуто доказів про те, що інша особа, зокрема відповідач [PERSON] , подала заяву про своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] . Відтак, вимога позивача про виключення запису про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про його народження без подання іншою особою відповідної заяви про своє батьківство буде суперечити вимогам частини другої статті 138 СК України, не відповідатиме інтересам дитини, оскільки допустить перетворення соціального статусу дитини, народженої батьками, які перебували у шлюбі, у соціальний статус дитини, народженої батьками, які не перебувають у шлюбі, із записом прізвища батька за вказівкою матері. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі №755/14176/18, провадження №61-5683св21. Крім того, згідно ч.3 ст.138 СК України, до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Судом встановлено, що позивач звернулася з позовом про внесення змін до актового запису про народження дитини [INFO] , тобто з порушенням строків давності, на що слушно вказує відповідач [PERSON] у відзиві на позов. Враховуючи вищевикладені обставини суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки про виключення відомостей з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомостей про батька - [PERSON] , [INFO] . Щодо вимог позовної заяви про визнання батьківства, а саме визнання [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , суд враховує, що відповідно до положень статті 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу (заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відтак позивач, у даному випадку, не має права на позов відповідно до положень статті 128 СК України. Посилання позивача у позовній заяві на положення статті 136 СК України як на підставу свого позову суд вважає помилковим, адже право оспорити своє батьківство має особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу. З огляду на встановлені фактичні обставини суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , оскільки у відповідності до положення статті 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на її батьків. Враховуючи вищенаведене суд відмовляє у задоволенні позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed