Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

24.03.2023 року позивач АТ «Райффайзен Банк» через свого представника Лозіна О.Ю. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10.01.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №CMDPI-952078, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 66548,36 грн строком на 26 місяців, під фіксовану процентну ставку 52,90 %, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. На підставі Договору, Банк відкриває Поточний рахунок «Для виплат» на ім`я Клієнта та здійснює його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок у розмірі 66548,36 гривень. Разом з тим, відповідач зі своєї сторони порушила взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредитних коштів та має заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду направили заяву в якій просили розгляд справи проводити без участі представника. 22.05.2023 року, через канцелярію суду відповідач подала письмові пояснення в яких позовні вимоги визнала частково, а саме в сумі боргу за тілом наданого кредиту в розмірі 49126,84 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 2517,02 грн, що разом становить 51643,86 грн недоплачену суму боргу за кредитним договором, згідно Додатку 1 Графіку погашення боргу, з урахуванням різниці сум, яка підлягала поверненню боржником та сплачених боржником грошових коштів, в рахунок погашення боргу за кредитним договором. Різниця погоджених до повернення і сплачених грошових коштів за кредитним договором становлять недоплату по кредитному договору. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи в їх відсутність. При розгляді справи просили врахувати позицію відповідача викладену в письмових поясненнях від 22.05.2023 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 23.03.2021 року [PERSON] звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль» із угодою № СМDPI-952078, якою прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, та своїм підписом висловила повну та безумовну згоду з її умовами. 10.01.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 66548,36 грн, строком на 26 місяців, під фіксовану процентну ставку 52,90 % річних, а позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені заявою, що підтверджуються підписом відповідача у заяві. Відповідно до п. 1.2.4. Договору дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 10 числа кожного календарного місяця згідно графіка. З метою виконання грошових зобов`язань за кредитом, клієнт доручає банку здійснювати 5 числа кожного місяця договірне списання коштів з КР на поточний рахунок в сумі 4351,02 грн, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку. 10.01.2021 року сторонами підписано додаток №1 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № СМDPI-952078 від 10.01.2021 року Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, згідно якого [PERSON] повинна сплачувати банку рівними платежами щомісячно кошти у період з 10.01.2021 року по 10.03.2023 року. Відповідно до умов п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кердиту та процентів та розраховуються за формулою, визначеною п. п. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3 розділу 6 Правил. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, відповідач стала порушувати умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. АТ «Райффайзен Банк» направляв відповідачу вимогу за вих. № 114/5-К-259554 від 09.10.2022 про необхідність усунення порушень виконання зобов`язання протягом 30 днів з моменту направлення вимоги, а саме: негайно погасити заборгованість по Кредитному договору в загальному розмірі 74285,75 грн. Однак, дана вимога у визначені банком строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було. Як зазначив позивач, всупереч вимогам Договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 07.10.2022 року, заборгованість становить 74285,75 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 64176,35 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1864,80 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10109,40 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 7598,08 грн. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, абз. 2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Таким чином відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Разом з тим, щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Як зазначалось вище, 10.01.2021 року між сторонами було укладений кредитний договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту, за яким тіло кредиту складає суму 66548,36 грн із строком кредитування на 26 місяців із погодженим графіком сплати платежів до 10 числа кожного місяця до 10.03.2023 року включно, рівними частинами у сумі 4351,02 грн. Також, сторонами погоджено повернути позивачу (кредитору) борг на загальну суму в розмірі 112894,23 грн, згідно Додатку 1 та паспорту споживчого кредиту, що складається з: боргу за тілом кредиту 66548,36 грн та боргу за процентами за користування кредитом 46345,87 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що за тілом кредиту відповідачем сплачено суму в розмірі 17421,52 грн (колонка № 5), за відсотками сплачено 43828,85 грн (колонка № 6), таким чином, різниця сум розміру кредиту та відсотків погодженого графіку погашення становить, заборгованість за тілом кредиту: 66548,36 грн (розмір тіла наданого кредиту) 17421,52 грн (погашений борг за тілом кредиту, згідно розрахунку), що дорівнює 49126,84 грн, як недоплата відповідачем за тілом кредиту та заборгованість за відсотками: 46345,87 грн (погоджений розмір боргу за процентами за користування кредитом) 43828,85 грн (сплачені проценти відповідачем, згідно розрахунку), що дорівнює 2517,02 грн, як боргу за відсотками. Будь-яких письмових доказів про зміну умов кредитування та збільшення (пролонгації) строку дії договору укладеного між сторонами позивачем не надано та матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 49126,84 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 2517,02 грн, які були нараховані та не виплачені в межах строку кредитування (згідно з додатком № 1 до Договору), в іншій частині позов не підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1865,91 грн.

Outcome: partial