Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

28 листопада 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, який у подальшому уточнили в частині визначення частко співвласників (в ред. від 21.05.2023), у якому просили суд: визначити, що частки [PERSON] , на день його смерті [INFO] , [PERSON] , на день її смерті [INFO] , [PERSON] , [PERSON] у житловому будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становили по 1/8 частини від житлового будинку «А» загальною площею 263,4 кв.м, житловою площею 122 кв.м, гараж «Г», сарай «К», сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З», огорожа/ворота № 1-7, водо колонка І-ІІ, замощення ІІІ-V, що становить по 1/4 кожного від групи приміщень № 2, загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К» за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/24 частку житлового будинку «А» загальною площею 263,4 кв.м, житловою площею 122 кв.м, гараж «Г», сарай «К», сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З», огорожа/ворота № 1-7, водо колонка І-ІІ, замощення ІІІ-V, що становить 1/12 частину від групи приміщень № 2, загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К» за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/6 частку житлового будинку «А» загальною площею 263,4 кв.м, житловою площею 122 кв.м, гараж «Г», сарай «К», сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З», огорожа/ворота № 1-7, водо колонка І-ІІ, замощення ІІІ-V, що становить 1/3 частину від групи приміщень № 2, загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К» за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/24 частку житлового будинку «А» загальною площею 263,4 кв.м, житловою площею 122 кв.м, гараж «Г», сарай «К», сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З», огорожа/ворота № 1-7, водо колонка І-ІІ, замощення ІІІ-V, що становить 1/12 частину від групи приміщень № 2, загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К» за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Позивачам та їх батькам на праві спільної сумісної власності згідно з свідоцтвом про право власності від 16.08.1993, належить частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але на момент отримання будинку у власність частки, які є рівними по 1/4 кожному, визначені не були. Спадкове майно житловий будинок, перебуває у спільній частковій власності, а саме відповідачу [PERSON] належить 1/2 частина будинку без визначення квартири або групи приміщень, при цьому у відповідача та позивачів є два окремих приміщення, автономних, які мають окремі входи, комунікації, але мають спільний фундамент, кришу. Після смерті матері позивачів відкрилася спадщина у вигляді 1/4 від половини зазначеного будинку, що становить 1/8 від будинку в цілому, і поділена на спадкоємців та частка кожного становить 1/24 від усього будинку та 1/12 від групи приміщень № 2. Спадщину прийняли спадкоємці, які на момент смерті спадкодавця були зареєстровані з нею за однією адресою, а саме дочка [PERSON] , позивач [PERSON] , чоловік померлої [PERSON] , однак юридично не оформили, свідоцтво про право на спадщину не отримали. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини від половини будинку, яка належала йому на праві власності, та 1/24 частини від будинку, яку він фактично прийняв у спадщину після смерті дружини [PERSON] , таким чином спадкове майно після його смерті становить 1/6 частину, із заявою про прийняття якої до нотаріуса звернулася позивач [PERSON] і від якої відмовилася позивач [PERSON] 28.10.2021 позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, але їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частки в праві спільної сумісної власності, що належали за життя спадкодавцям та іншим співвласникам не визначені, що унеможливлює встановити обсяг спадкового майна. Крім того, нотаріусом було встановлено, що на спадкове майно вже зареєстровано право власності на іншу особу з іншими технічними характеристиками, тобто існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на вищевказане нерухоме майно. За зверненням позивачів КП ДОР «Криворізьке БТІ» надано технічний паспорт та відомості про технічний стан об`єкту нерухомого майна, згідно з якими у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходиться 1/2 частка від домоволодіння, а саме в житловому будинку «А» група приміщень № 2 (за право установчим документом квартира [ADDRESS] ) загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К», загальна площа житлового будинку «А» в цілому становить 263,4 кв.м, житлова площа 122,0 кв.м з урахуванням групи приміщень № 1. Таким чином, у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи смерть співвласників частини житлового будинку, єдиний спосіб оформити спадщину у позивачів є звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі третю особу виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, роз`яснено сторонами їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, витребувано докази за клопотанням позивачів. Ухвалами суду від 18 січня 2023 року, 08 лютого 2023 року підготовче засідання були відкладені через неявку учасників справи. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 22 березня 2023 року за клопотанням представника позивачів про надання часу для уточнення позовних вимог. 21 березня 2023 року до суду надійшла позовна заява, уточнена в частині зазначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності. 22 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 11 квітня 2023 року у зв`язку з неотриманням представниками відповідача та третьої особи уточненої позовної заяви. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року підготовче засідання відкладено на 17 травня 2023 року за клопотанням відповідача у зв`язку з хворобою її представника. Представник позивачів адвокат Кафтасьєва Г.В. в підготовче засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Міценко Л.П. надала суду письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просила розглянути справу за відсутності відповідача та її представника та постановити рішення у підготовчому засіданні. Від представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради Логінова Д.В. надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідачем позовні вимоги визнано, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що 16 серпня 1993 року Державним Рудником «Суха Балка» згідно з розпорядженням № 441 від 08 квітня 1993 року, видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 36). [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). [INFO] \~померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). [INFO] \~помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). Постановами державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2021 року відмовлено спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , а також відмовлено спадкоємиці [PERSON] в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з неможливістю здійснення реєстрації права власності за спадкоємцями на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки існують суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на вищевказане нерухоме майно; запропоновано спадкоємцям звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування (а.с. 23, 25). Відповідно до копій Відомостей про технічний стан об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] та Технічного паспорту, виконаних 15 вересня 2022 року КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР», житловий будинок «А» загальною площею приміщень 263,4 кв.м, житловою 122,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К», сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З», огорожа/ворота № 1-7, водоколонка І, ІІ, замощення ІІІ-V. У власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходиться 1/2 частка від домоволодіння, а саме в житловому будинку «А» група приміщень [ADDRESS] (за право установчим документом квартира [ADDRESS] ) загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гараж «Г», сарай «К». У співвласників 1/2 частина домоволодіння пройшла право установчим документом, а саме 1/2 частина житлового будинку «А» загальною площею 200,1 кв.м, житловою площею 83,0 кв.м, що складає групу приміщень № 1, сарай «Е», гараж «Ж», вбиральня «И», літня кухня «З» (а.с. 28-33). Згідно з копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 21180204 від 30.04.2014, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який має складові: житловий будинок в цілому «А-2», загальною площею 200,1 кв.м, житловою площею 83 кв.м, сарай «Е» в цілому площею 10 кв.м, гараж «Ж» в цілому площею 31,3 кв.м, літню кухню «З» в цілому площею 21,1 кв.м, вбиральню «И» в цілому площею 1,7 кв.м, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , розмір частки 1/2 (а.с. 34). Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також, слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності 1/2 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка складається з групи приміщень № [NUMBER] , а саме житлового будинку «А» загальною площею 63,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, гаражу «Г», сарай «К». Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласники користувалися однаковими за розміром частками зазначеної частини домоволодіння, ці частки були рівними, однак така домовленість про користування квартирою не була закріплена документально. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Після смерті [PERSON] спадкоємці, які фактично прийняли спадщину у вигляді 1/4 частини від половини зазначеного домоволодіння, юридично не оформили свої спадкові права. Аналогічно, після смерті [PERSON] спадкоємці не оформили спадкові права на спадкове майно, зокрема на 1/6 частину домоволодіння, які належали померлому. Крім того, судом встановлено, що відповідно до правоустановчих документів на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстроване право власності за [PERSON] , але на інші складові цього домоволодіння, що складають його частину. З мотивованої постанови нотаріуса вбачається, що саме такі розбіжності у правовстановлюючих документах щодо часток спадкодавців та складових домоволодіння унеможливили видачу позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом, тобто оформлення своїх спадкових прав належним чином у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3\~статті 2 ЦПК України. Відповідно до\~статті 3 ЦК України\~серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених\~Конституцією України\~та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти\~користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України\~у\~ статті 1\~закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги\~6\~ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили своє право власності на відповідну частину нерухомого майна, [PERSON] за життя не встиг реалізувати своє право спадкове право на майно, тоді як позивачі, будучи єдиними спадкоємцями, виявили бажання прийняти спадщину у зв`язку з чим звернулися до нотаріальної контори, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З урахуванням положень\~ст. 8 Конституції України\~щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при визначенні часток у нерухомому майні за співвласниками та при визнанні за позивачами права власності на спадкове майно не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений, а тому вважає за можливе його задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved