Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позиція сторін у справі 10.09.2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9 078,55 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 50782 про стягнення з нього на користь відповідача боргу в сумі 79 113,60 грн, відповідач пред`явив виконавчий напис для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., на підставі якого 12.10.2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER], платіжними дорученнями Товариства з обмеженою відповідальністю «Роутнет» № 35 від 04.11.2020 р., № 58 від 30.12.2020 р., № 52 від 06.01.2021 р., № 97 від 04.02.2021 р., № 130 від 11.03.2021 р., № 155 від 05.04.2021 р., № 177 від 05.05.2021 р., № 202 від 03.06.2021 р. здійснено перерахування заборгованості за виконавчим провадженням № [NUMBER], 12.11.2020 р. ними особисто двічі було погашено заборгованість, з його пенсії були здійснені відрахування, а 27.01.2021 р. рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/47491/20-ц виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконання. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» відзив на позовну заяву не подано. Процесуальні дії Ухвалою суду від 17.09.2021 р. відкрито провадження у справі. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставини цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 50782, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості за кредитним договором 004-03401-070412 від 07.04.2012 р. у сумі 79 663,60 грн. 12.10.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 50782, виданого 25.09.2020 р.приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» 79 663,60 грн заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2021 р. у справі № 757/47491/20-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис, вчиненийприватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від 25.09.2020 р., номер у реєстрі 50782, таким, що не підлягає виконанню. Згідно інформації Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 20631-22767/Б-05/8-2600/21 від 09.08.2021 р., довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Роутнет», додатків до цієї довідки, виписки Акціонерного товариства «Альфа-Банк», сформованої 03.08.2021 р., з пенсії [PERSON] з липня 2021 р. по серпень 2021 р., із його заробітної плати за період з 01.10.2020 р. по 3.05.2021 р. та ним особисто утримано кошти у загальній сумі 9 078,55 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другої означено статті положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15). Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що правова підстава, на якій були набуті грошові кошти у сумі 9 078,55 грн, на теперішній час не існує. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справа доказів, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] подано клопотання про компенсацію здійснених ним витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката Сабадин А.В. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях № 13-рп/2000 від 16.11.2000 р., № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р., зокрема, у рішенні № 23-рп/2009 від 30.09.2009 р. зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частин першої, третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, представництво інтересів позивача [PERSON] здійснювалося адвокатом Сабадин А.В. відповідно до договору про надання правничої допомоги № 214/21-Ц від 26.08.2021 р., додатку № 1до договору про надання правничої допомоги № 214/21-Ц від 26.08.2021 р. та на підставі ордера серії КС № 904647 від 10.09.2021 р. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу Сабадин А.В. позивачем до матеріалів справи долучено акт про надані юридичні послуги від 26.08.2021 р., квитанцію 0.0.2256362045.1 від 07.09.2021 р., у договорі про надання правничої допомоги сторони визначили фіксований розмір вартості послуг (гонорару) за правничу допомогу у сумі. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розмір судових витрат суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 757/48816/21-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону, в межах саме даної цивільної справи, отже витрати на професійну правничу допомогу адвоката Сабадан А.В. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved