Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.09.2016 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1414. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2016 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1414 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, поглядів на життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна немає. З питання щодо утримання та виховання дитини згоди досягнуто. До початку судового засідання позивачка [PERSON] подала заяву 29.05.2023 року (вх.№ 27764/23вх. ) згідно якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу розглянути за її відсутності, судові витрати розділити між сторонами. До початку судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду заяву ( вх..№ 27766/23 вх. від 29.05.23) .), у якій просив розгляд справи провести без його участі, не заперечив проти розірвання шлюбу, заперечив проти розподілу судових витрат між сторонами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 30.01.2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 07.03.2023 сторонам було надано один місяць для примирення за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 10.04.2023 поновлено провадження по справі. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.09.2016 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1414. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що 21.02.2017 р. складено відповідний актовий запис № 462, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння, за наданий судом строк для примирення, сторони не примирилися та не відновили подружні відносини. Отже, сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Сім`я розпалась з вини обох із сторін. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених витрат по оплаті судового збору у сумі 1073,60 грн., що становить 536, 80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved