Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У березні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «УКРІНБАНК», в якому, враховуючи уточнену редакцію позовної заяви, просила суд: - зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» Караченцева А.Ю. повернути їй трудову книжку; - стягнути з ПАТ «УКРІНБАНК» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») на свою користь 190400,0 грн.; - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки 4000,0 грн. витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що перебуває у трудових відносинах з ПАТ «УКРІНБАНК». 24 грудня 2015р. постановою Правління НБУ № 934 було віднесено ПАТ «УКРІНБАНК`до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «УКРІНБАНК» та делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку Білій І.В. Постановою Правління НБУ від 22 березня 2016р. № 180 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1709 від 22 березня 2016р. запроваджено процедуру ліквідації банку та делеговано повноваження ліквідатора банку. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 622 від 21 березня 2019р. «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» на один рік з 23 березня 2019р. до 22 березня 2020р. включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 серпня 2020 №1485 про продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку продовжено процедуру виведення банку, з ринку із врахуванням вимог Закону №590 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності». 27 серпня 2020р. позивачка звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» Караченцева А.Ю, з заявою про звільнення та отримання трудової книжки. У грудні 2020р. позивачкою було отримано відповідь від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» Караченцева А.Ю. про відмову у задоволенні її, з посиланням на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21 жовтня 2016р. у справі 910/18650/16. Розмір середньої заробітної плати позивачки за місяць було розраховано, згідно з довідкою за формою ОК-5 та становить 2800,0 грн. та заробітна плата припинилась виплачуватись роботодавцем у липні 2016р. Таким чином, на підставі положень ст. 117 КЗпП України, за період часу з 01 липня 2016р. по 01 березня 2021р. середній заробіток становить 190400,0 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту свого права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2021р. відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження. 16 травня 2022р. на адресу суду стороною позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята протокольною ухвалою суду від 17 травня 2022р.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2022р .закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 28 червня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на уточнене редакцію позову, в якому відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечив проти позову зазначивши, що у відповідача відсутня вина, як обов`язкова умова відповідальності за невиплату позивачці належних сум. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань починаючи з 13 липня 2016р. під кодом ЄДРПОУ зареєстровано іншу юридичну особу, яка не є ані банком, ані небанківською фінансовою установою, зокрема, ПАТ «Українська інноваційна компанія», керівником якої значиться [PERSON] , при цьому позивачка перебуває у трудових правовідносинах з ПАТ «УКРІНБАНК», яке є самостійною юридичною особою, а тому Фонд є неналежним відповідачем по справі, оскільки ним не порушувалося прав позивачки, як працівника банку. При цьому на думку сторони відповідача, трудові відносини позивачки тривають та не були розірвані у встановлений чинним законодавством спосіб не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. 09 вересня 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив на уточнену редакцію позову 12 вересня 2022р. на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог від 11 вересня 2022р. 13 вересня 2022р. на адресу суду надійшли письмові пояснення ПАТ «УКРІНБАНК». Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022р. судом відмовлено в прийнятті відповіді на відзив та уточненої редакції позову від 11 вересня 2022р., у зв`язку з ненаданням стороною повідомлень про надсилання зазначених заяв іншим учасникам процесу. 03 листопада 2022р. на адресу суду надійшли письмові пояснення сторони позивача. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022р. судом залучено до участі у справі, в якості третьої особи ПАТ «Українська інноваційна компанія». Від представника третьої особи ПАТ «Українська інноваційна компанія» пояснень у справі не надходило. В судове засідання 17 травня 2023р. учасники процесу не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, стороною відповідачів були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, решта учасників процесу поважності причин неявки не повідомили. Враховуючи те, що сторонами надавались пояснення по суті заявлених позовних вимог, в силу положень ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін та третьої особи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015р. № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015р. № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». У зв`язку з цим, у банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015р. до 24 березня 2016р. та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Білу І.В., якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Український інноваційний банк». Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016р. № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2016р. № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно з зазначеним рішенням, розпочато процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Український інноваційний банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Білій І.В. на два роки з 23 березня 2016р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1705 від 01 вересня 2016р. змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Український інноваційний банк» на [PERSON] з 02 вересня 2016р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 лютого 2018р. № 536 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк» строком на один рік з 23 березня 2018р. до 22 березня 2019р. включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3054 від 13 листопада 2018р. про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк», відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора делеговано Міхну С.С. з 14 листопада 2018р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 березня 2019р. № 622 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк» строком на один рік з 23 березня 2019р. до 22 березня 2020р. включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 березня 2020р. № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк» на один рік з 23 березня 2020р. до 22 березня 2021р. включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 серпня 2020р. за №1485 «Про продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку і призначення уповноваженої особи» шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів призначено Уповноваженою особою Фонду стосовно продовження процедури виведення ПАТ ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку Караченцева А.Ю. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016р. у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016р., визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ від 24 грудня 2015р. № 934 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії несплатоспроможних», визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015р. № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017р. у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016р., а також відповідні рішення апеляційної та касаційної інстанцій скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015р. № 934 i piшення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015р. № 239 відмовлено. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2016р. y справі № 826/5325/16, яка набрала законної сили визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 22 березня 2016р. № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 березня 2016р. № 385 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку. Судом встановлено, що учасниками ПАТ «УКРІНБАНК» ініційовані зміни в частині найменування - змінено найменування ПАТ «УКРІНБАНК» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», скорочена назва ПАТ «УКРІНКОМ». Керівником ПАТ «Українська інноваційна компанія» (ПАТ «УКРІНКОМ») починаючи з 13 липня 2016р. та до теперішнього часу, згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Ільюченко А.М . Відомості щодо Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку Караченцева А.Ю. наразі в ЄДР - відсутні. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15 травня 2020р. у справі № 913/266/20, відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія». Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «УКРІНБАНК». Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження існування трудових відносин до позовної заяви позивачкою було долучено лист ПАТ «УКРІНБАНК» від 16 жовтня 2020р. вих.№16/10/1-2020, в якому вказано, що у зв`язку з відсутністю у розпорядженні уповноваженої особи ФГВФО документів (особові справи, кадрова документація, тощо) відносно працівників ПАТ «УКРІНБАНК» в тому числі відносно позивачки, а тому підтвердити чи спростувати інформацію про те чи працювала остання в ПАТ «УКРІНБАНК» та на якій посаді є об`єктивно неможливим. Також позивачкою було надано копію Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, де містяться індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] . З наданого реєстру вбачається, що страхувальником була Чернівецька філія АТ «УКРІНБАНК». Також з вказаного реєстру вбачається, що: - з липня 2016р. позивачка почала отримувати дохід (працювати) у страхувальника: код 39628794, згідно ЄДР - ТОВ «ФК «Октава Фінанс»; - у 2017р. позивачка отримувала дохід (працювала) у страхувальника: код 36060724, згідно ЄДР - ТОВ «ФК «Абсолют Фінанс», та у страхувальника: код 39307260, згідно ЄДР - ТОВ «ФК «Магнат»; - з 2018р. по 2020р. позивачка отримувала дохід (працювала) у страхувальника: код 39307260, згідно ЄДР - ТОВ «ФК «Магнат». В судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду, якими належними і допустимими доказами підтверджується факт перебування позивачки у цей період у трудових відносинах з ПАТ «УКРІНБАНК», при цьому сторона зазначала, що розмір середньої заробітної плати за місяць було розраховано згідно з довідкою за формою ОК-5 та становить 2800,0 грн., і відповідно до ст. 117 КЗпП України, за період часу з 01 липня 2016р. по 01 березня 2021р. підлягає стягненню 190400,0 грн. Проте, зазначений розрахунок є невірним, оскільки невірно обраховано кількість місяців, не враховані роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 32 постанови від 06 листопада 1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. за № 100, з відповідними змінами. Так, копія наказу про прийняття позивачку на роботу, довідка про нараховану але не виплачену заробітну плату, тощо, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, факт трудових відносин з ПАТ «Український інноваційний банк», розмір заробітної плати позивачки та її невиплата, починаючи з 01 липня 2016р. по 01 березня 2021р., недоведений. Як і відсутні докази, що трудова книжка позивачки зберігається в Фонді гарантування вкладів фізичних осіб. Обов`язковою умовою відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, є факт звільнення. У той же час за змістом позовних вимог позивачка вважає, що трудові відносини продовжуються, на звільненні не наполягає та відповідної вимоги в позові не заявляла. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування заявлених вимог. Позивачка не довела, що з відповідачами перебуває у трудових відносинах та у відповідачів виник обов`язок з виплати їй заробітної плати. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed