Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

11 квітня 2023 року [PERSON] звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородської міської ради, Першої миргородської державної нотаріальної контори про скасування арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон записів про арешт майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України». На підтвердження позовних вимог зазначила, що 23 січня 1998 року уклала договір купівлі-продажу з Миргородським відділенням № 3088 «Ощадбанку» на придбання будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу оформлений на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі на підставі біржового контракту № Н/453 від 23 січня 1998 року. В процесі\~підготовки документів\~для узаконення\~прибудови до\~вищезазначеного будинку\~їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на її будинок Першою миргородською державною нотаріальною конторою 24 березня 2005 року накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно за № 1799900. Підстава обтяження договір застави від 19 березня 1997 року, видавник Миргородське відділення ощадбанку, суб`єктом обтяження (власником будинку) зазначена [PERSON] . Позивач звернулася до суду за захистом своїх прав, оскільки заборона на нерухоме майно накладена неправомірно та позбавляє її як власника можливості розпоряджатися будинком. В судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник звернулась із заявою, в якій просила позов задовільнити з підстав, зазначених в позовній заяві, судовий збір просила залишити за позивачем, справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Миргородської міської ради, третьої особи в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви про проведення судового засідання у їх відсутність. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Першої миргородської нотаріальної контори направив на адресу суду заяву, в якій зазначив, що установа виконувала дії реєстратора, реєструвала обтяження як відповідний реєстратор, дії нотаріальної контори не порушували вимог чинного законодавства, тому просив відмовити у задоволені позовних вимог до нотаріальної контори. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить переконання, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 січня 1998 року, біржовим контрактом № Н/453 від 23 січня 1998 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16 липня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13-16). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою миргородською державною нотаріальною конторою 24 березня 2005 року накладено обтяження на будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 1799900, підстава обтяження договір застави від 19 березня 1997 року, виданий Миргородським втіленням ощадбанку, суб`єкт обтяження [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до повідомлення заступника начальника Полтавського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» у товариства відсутня інформація про перебування житлового будинку [ADDRESS] в заставі/іпотеці банку. Підстави накладення заборони на відчуження будинку позивача банку не відомі. Станом на 14 березня 2023 року невиконані боргові зобов`язання [PERSON] перед банком відсутні (а.с.16). Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що на момент реєстрації обтяження 24 березня 2005 року Першою миргородською державною нотаріальною конторою, власником житлового будинку була [PERSON] , а не [PERSON] , оскільки 23 січня 1998 року [PERSON] придбала вищезазначений будинок у Миргородського відділення № 3088 «Ощадбанку» на підставі договору купівлі-продажу, оформленого на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки право позивача на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено і в ч. 1 ст.\~321\~ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.\~391\~цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, обтяження нерухомого майна у виді заборони на нерухоме майно будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належний позивачу, порушує її права на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач у разі задоволенні позову просить не стягувати судові витрати з відповідачів суд,

Outcome: approved