Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дата звернення до суду з позовом, тобто з 07.10.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . А також, просив визначити місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою місця проживання батька, а саме: [ADDRESS] . 23.02.2023 року позивачем [PERSON] подана заява про зміну предмету позову відповідно до вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України та подана позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини, в якій він просив визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] . З відповідачем [PERSON] він в шлюбі не перебував. Після початку російського вторгнення 24.02.2022 р., [PERSON] виїхала за межі України та місця свого перебування позивачу не зазначала, але, за сприянням позивача, за допомогою технічних засобів постійно підтримувала зв`язок з донькою та мала з нею контакт, кілька днів після початку війни, на початку березня з метою збереження життя своєї доньки [PERSON] , позивач вимушено залишив місто Харків, та через кілька днів після чого вони в чотирьох, разом з матір`ю та бабусею (донька [PERSON] , позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) приїхали в м.Ізмаїл, та були поселені в гуртожиток розташований за адресою: [ADDRESS] . Протягом перебування в м. Ізмаїлі дитина [PERSON] мешкає з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, виключно позивач займається утриманням дитини, її вихованням та навчанням та несе пов`язані з цим витрати. Із зазначених підстав, перебуваючи в м. Ізмаїл, не маючи інформації щодо місця проживання відповідача 07.10.2022 р. звернувся з позовом до Ізмаїльського міськрайонного суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини. В подальшому, станом на 23.02.2023 року позивач [PERSON] , разом з донькою [PERSON] та своєю матір`ю та бабусею мешкає за адресою: [ADDRESS] і дитина [PERSON] знаходиться на його повному утриманні. Актом обстеження житлових умов від 15.11.2022 року визнано задовільними умови проживання в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на 23.02.2023 року місцем проживання відповідачки [PERSON] є [ADDRESS] . В зазначеному приміщенні станом на 23.02.2023 року з відповідачкою проживають також її син та її мати. Більш того, як зазначено позивачем в позові, доказами по справі доведено про непоодинокі випадки, коли дитина, будучи проінформованою про необхідність виконання ухвали суду про забезпечення позову, вільно та свідомо приймала рішення про небажання бути переданої матері в зазначений судом час та місце. Верховним судом по справі № 11833/19 постановою від 08.07.2021 р. зазначено, що, коли небажання спілкуватись проявляє сама дитина, то небажання дитини спілкуватися з батьком може бути поважною причиною невиконання іншим батьком рішення суду, оскільки дії силоміць відносно дитини проти її волі на фактично визнаються примушуванням дитини, і призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному стійкому середовищі. Посадові особи при вивчені обставин справи зобов`язані врахувати небажання дитини, як поважну причину. Так, 14.12.2022 року відповідач [PERSON] отримала в Ізмаїльському міськрайонному суду виконавчий лист на примусове виконання ухвали Ізмаїльського мськрайонного суду щодо її участі у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] . При цьому, за весь цей час та станом на 17.02.2023 р., постійно голослівно стверджуючи про вигадані порушення з боку позивача при виконанні ухвали суду про забезпечення позову від 29.11.2022 р. та неналежне виконання обов`язків батька, відповідач [PERSON] нікуди не зверталась для фіксації скоєних порушень та захисту інтересів дитини, не надала суду жодного відповідного доказу, що свідчить про те, що всі її твердження брехливі та вигадані. В свою чергу, відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визначити місце мешкання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , батько дитини [PERSON] . Після народження, дитина мешкала з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Фактично, дитина мешкала за вказаною адресою з відповідачем у складі сім`ї: [PERSON] (мати дитини); [PERSON] , [INFO] (син відповідача, одноутробний брат [PERSON] ); [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З батьком дитини позивачем [PERSON] спільне мешкання було епізодичним, нетривалим та лише за місцем мешкання відповідача [PERSON] [PERSON] жодним чином не перешкоджала батьку у реалізації його прав та обов`язків по відношенню до спільної дитини. За загальновідомих обставин постала необхідність залишити м. Харків у результаті збройного конфлікту. Оскільки дитина на той момент знаходилася у батька (за домовленістю як участь у спілкуванні та вихованні дитиною, яка мешкає окремо від батька), за домовленістю між сторонами, відповідач [PERSON] разом зі старшою дитиною та позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] і своєю матір`ю, з невеликим проміжком часу виїхали з м. Харків. За домовленістю відповідач мала перетнути кордон разом зі старшим сином та чекати за кордоном [PERSON] , перетин кордону якої забезпечить батько дитини разом зі своєю матір`ю. Після перетину кордону, батько не забезпечив перетин кордон [PERSON] , повідомив [PERSON] , що вона повинна відмовитися від дитини. Позивач відмовлявся повідомити відповідачу місце перебування дитини, щодня [PERSON] спілкувалася з дитиною засобами телефонного зв`язку під контролем батька дитини та як він це бажав. Також, [PERSON] вчиняла заходи щодо розшуку дитини та лише 04.10.2022 р. отримала відповідь з органу поліції, що встановлено місце перебування батька з дитиною, однак батько не надав згоду повідомити де він знаходиться з дитиною. Після того, як було встановлено місце перебування доньки [PERSON] , відповідач [PERSON] прибула до м. Ізмаїла, де мешкає на даний час (орендує квартиру). Позивач перешкоджає відповідачу в спілкуванні з дитиною, забороняє відвідати безпосереднє місце мешкання дитини та спілкування з дитиною відбуваються лише в присутності батька дитини та коли він того забажає. Внаслідок чого, відповідач [PERSON] вважає, що батько самовільно розлучив доньку [PERSON] з матір`ю та рідним братом; позбавив дитину материнського піклування; фактично, самовільно змінив стале місце та порядок мешкання дитини - саме з матір`ю; перешкоджав та перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з дитиною. [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки щодо дитини та реалізую права дитини як в найкращих інтересах за вищенаведених положень. У відносинах «Батько дитини - сім`я, мати дитини», відповідач жодним чином не перешкоджала батькові у спілкування з дитиною, її спілкування обумовлене лише бажанням останнього та не обмежене. В протидію сумлінному виконанню прав та обов`язків відповідачем [PERSON] , батько дитини намагається сформувати негатив щодо відповідача шляхом розповсюдженням недостовірної інформації при зловживанні процесуальними правами та веденням в оману щодо дійсного, без жодного доказу та намаганні звинуватити відповідача в край негативних діях. Ухвалою суду від 14.10.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.11.2022 року об`єднано в одне провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини. А також, ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також зустрічні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. А також зазначили, що станом на 23.05.2023 року позивач [PERSON] з донькою [PERSON] , матір`ю та бабусею мешкають за адресою: [ADDRESS] , яку йому щиро та в безкоштовне користування надав друг, який мешкає в Чехії. Жодних порушень про неправомірність проживання за зазначеною адресою з боку відповідачки не доведено. Крім цього, згідно висновку практикуючого психолога [PERSON] , протокол від 19.04.2023 року індивідуальної психологічної діагностики дитини [PERSON] , зазначено, що на даний час значущим дорослим для [PERSON] є батько. Додатково станом на 11.05.2023 року спеціалістом - психологом [PERSON] було проведено додаткову індивідуальну психологічну діагностику дитини [PERSON] , та зазначено, що мати [PERSON] не змогла побудувати належного психоемоційного контакту з дитиною. Контакт з мамою дуже важливий, для дитини, на даний час мати не змогла побудувати належного психоемоційного контакту з дитиною, тому дитина в цих відносинах залишається не почутою та відчуває себе небезпечно. Тобто, батько побудував психоемоційні відносини з дитиною та надає дитині згідно віку самостійність та спроможність встановлювати необхідну психологічну дистанцію. Батько здійснює належний контроль за дитиною, виявляє здоровий інтерес та довіру до дитини. Жодних перешкод матері доньки, відповідачу [PERSON] у спілкуванні з дитиною позивач не створює. Також, вважає що висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом із відповідачем є необґрунтованим та є таким доказом що не може бути прийнятий судом до уваги. Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 18.11.2020 року справа № 759/1382/19 висновок органу опіки та піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення ніж пропанує орган опіки та піклування. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також просили відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач [PERSON] не має постійного місця реєстрації та проживання в Україні, тому, суд не може встановити місце проживання дитини з батьком, який не має постійного місця проживання та реєстрації цього місця, або місця тимчасового перебування. Позивач [PERSON] не має тимчасової реєстрації у місті Ізмаїл Одеської області або іншому місті, що підтверджується довідкою ЦНАП по м.Ізмаїл та листом ректорату Ізмаїльського державного гуманітарного університету. Позивач не зареєстрований та не знаходиться на обліку як ВПО або на інших підставах у м. Ізмаїл Одеської області. [PERSON] не знаходиться та ніколи не знаходився на обов`язковому військовому обліку, позивач не зареєстрував дитину, як ВПО спільно з ним, чим порушує її право на необхідні житлові умови. Позивач не склав декларацію на медичне обслуговування дитини у місті Ізмаїл, чим порушив право дитини на отримання медичного обслуговування. Позивач не влаштував доньку у дошкільний навчальний заклад, що є обов`язком для дитини віком з 5 до 6 років. Позивач не має власного або найманого житла, тому не може забезпечити донці необхідні житлові умови. Позивач не мав та не має місця працевлаштування та будь-якого підтвердженого джерела доходів, у зв`язку з чим не має матеріальної можливості для самостійного утримання та забезпечення розвитку дитини, тоді як відповідач постійно працювала та на теперішній час працює, що підтверджую копією трудової книжки. Позивач не виконує свої обов`язки батька згідно статті 150, 153, 157, 162 СК України, а саме: виховувати дитину в дусі поваги, любові до своєї сім`ї та родини; піклуватися про здоров`я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток; порушує право дитини на безперешкодне спілкування з матір`ю та братом, налаштовує дитину проти матері та безпідставно звинувачує відповідача у домашньому насильстві, що підтверджується листом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області за №65/3 від 26.12.2022р. Крім цього, самовільно без згоди відповідача (матері дитини) змінив та приховував місце знаходження дитини на протязі тривалого строку, чим порушив добровільну угоду про спілкування та не виконує ухвалу суду від 29.11.2022р. та вимоги державного виконавця про передачу відповідачу дитини для безперешкодного спілкування, за що двічі притягався до адміністративної відповідальності. Позивач не виконує ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду про забезпечення позову та не надає відповідачу можливості спілкуватися з донькою до вирішення справи судом, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, вимогою державного виконавця, акта про невиконання вимог, постановами про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Також зазначили, що до 24.02.2022 року донька [PERSON] мешкала разом з матір`ю, відвідувала дошкільний навчальний заклад. Батько дитини самовільно змінив місце мешкання дитини, приховував дитину від матері у спосіб приховування її місця фактично перебування, місце перебування дитини не було належним чином зареєстроване. Під час розгляду справи в суді батько дитини не повідомляв дійсне місце перебування дитини, матері дитини та суду, перешкоджав спілкуванні матері з дитиною в рамках виконавчого провадження. Підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 161 СК України щодо батька дитини, оскільки останній не має місця мешкання та реєстрації місця проживання або перебування в Україні, не має самостійного доходу. Дитина є старшого дошкільного віку, відповідно дитина обов`язково охоплюється освітою відповідно до стандарту дошкільної освіти, відповідальність за що несуть батьки. В даному випадку батько дитини не забезпечив та не вчинив жодних дій задля здобуття дитиною дошкільної освіти. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та не заперечував щодо задоволення зустрічного позову виходячи з наданого висновку органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 23.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.2018 повторно виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківський області, актовий запис № 1414. Також, як було встановлено судом у неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є рідний брат по матері [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] . До 24 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] проживали у м. Харків за різними адресами. Відповідач [PERSON] та її діти, [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] спілкувався з донькою, брав участь у її вихованні, що також підтверджується тим фактом, що на час збройною агресії російської федерації [PERSON] знаходилась у батька [PERSON] . Як зазначала в судовому засіданні відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] порушив умови домовленості. 24 лютого 2022 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала у батька. У зв`язку з військовою агресією російської федерації, з метою збереження життя та здоров`я дітей, позивач [PERSON] та [PERSON] у телефонному режимі домовилися вивезти дітей у безпечне місце, зустрітися у м. Львів. Проте, [PERSON] замість м.Львова поїхав до м.Тернопіль. В свою чергу відповідач [PERSON] разом із сином, [PERSON] , [INFO] перетнула державний кордон України по внутрішньому паспорту громадянина України, чекала за кордоном на доньку. Позивач [PERSON] не передав дитину матері, скривав своє місце знаходження та доньки [PERSON] . У вересні 2022 року [PERSON] повернулася до України та звернулася до ГУНП в Одеській області щодо встановлення фактичного місця перебування малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується талоном - повідомленням єдиного обліку № 836 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Так, в жовтні 2022 року [PERSON] приїхала до м. Ізмаїл, орендувала квартиру (договір найму житлового приміщення від 22.10.2022). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні від 05.12.2022, [PERSON] та її діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва право власності на житло № [NUMBER] від 25.02.2003 року, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, [PERSON] належить 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, згідно довідки наданої завідувачем комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) № 39 Харківської міської ради» від 11.01.2023 року за № 01-36/03, [PERSON] з 02.09.2019 року за заявою матері [PERSON] зарахована до комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) № 39 Харківської міської ради». Платежі за харчування у комунальному закладі Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) № 39 Харківської міської ради» здійснювалися мамою - дитини [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] у вихованні дитини приймала активну участь, відвідувала батьківські збори, підтримувала контакт з вихователем дитини, цікавилась дошкільним життям дитини, відносини з дошкільним закладом були гармонійні. Дитину до дитячого закладу приводила і забирала мати - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, контакту з вихователем не підтримував. Відповідно до довідки переселенця № 5107 - 7001626048 від 14.11.2022, [PERSON] зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа. Її фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за даною адресою у м. Ізмаїл. В свою чергу, позивачем [PERSON] не надано будь-яких відомостей щодо місця реєстрації та зазначено, що з донькою [PERSON] , матір`ю та бабусею мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку йому в безкоштовне користування надав друг, який мешкає в Чехії. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.11.2022 та договору найму житлового приміщення від 22.10.2022, [PERSON] разом із сином, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Для доньки підготувала окрему кімнату, створила комфортні умови для її проживання. Згідно довідки про доходи № 1 від 08 грудня 2022 року, [PERSON] дистанційно працює у ТОВ «Харківський завод крипільних виробів» за сумісництвом, займає посаду менеджер зі збуту з посадовим окладом 13 400, 00 грн. Як вбачається з довідки Ізмаїльського державного гуманітарного університету № 1-4/817 від 07.10.2022 р., [PERSON] зареєстрований та проживає в гуртожитку № 2 Ізмаїльського державного гуманітарного університету за адресою: [ADDRESS] . Але як в подальшому було з`ясовано в судовому засіданні, [PERSON] дійсно проживав в гуртожитку № 2 Ізмаїльського державного гуманітарного університету, але зареєстрованим не був за вказаною адресою. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 13/05-24-4290 від 14.12.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання по м.Ізмаїл не значиться. В свою чергу, згідно акту обстеження умов проживання від 15.11.2022 р. за адресою: [ADDRESS] , малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, [PERSON] . Для дитини створені належні умови для проживання та відпочинку. Позивач, [PERSON] вважає, що донька має проживати з батьком, тому що мати [PERSON] чинить домашнє насильство відносно малолітньої. Він звертався до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою від 23.12.2022, щодо скоєння домашнього насильства [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] .. Відповідно до листа Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області за № 65/3 вх.10аз від 26.12.2022, звернення щодо скоєння домашнього насильства матір`ю [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , не знайшло свого підтвердження. В свою чергу, позивачем [PERSON] не було надано суду належних доказів щодо працевлаштування та отримання доходу. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначав, що працює «фрилансером» за спеціальністю інженера-програміста та матеріально йому допомагають родичі. Відповідно до довідки [INFO] № 4/4738 від 20.12.2022, [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку в [INFO] не перебуває. В свою чергу, згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 03.01.2023 року за № 01/21-10 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Як встановлено судом, спір між батьками дитини виник щодо визначення місця проживання малолітної дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Судом приймається до уваги, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладені норми, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, суд має з`ясувати, чи виконав позивач обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право визначенні місця проживання дитини з батьком, чи довів відповідач, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. У постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, провадження № 61-44680ск18, Верховний Суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач [PERSON] немає зареєстрованого місця проживання та не знаходиться на обліку як внутрішньо переміщена особа або на інших підставах у м. Ізмаїл, Одеської області. Крім цього, позивач [PERSON] не знаходиться на обов`язковому військовому обліку, що також підтверджується листом Ізмаїльського районного ТЦК та СП №4/4738 від 20.12.2022р. Позивач прибувши до м.Ізмаїл не зареєстрував дитину, як внутрішньо переміщену особу спільно з ним, чим порушив її права. Крім цього, позивач [PERSON] не має власного або найманого житла, а також не має місця працевлаштування та будь-якого підтвердженого джерела доходів, у зв`язку з чим не довів суду матеріальної можливості для самостійного утримання та забезпечення розвитку дитини. Виходячи з вказаних обставин, судом не приймаються до уваги висновки практикуючого психолога [PERSON] , як підстава для задоволення позовних вимог [PERSON] . У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини. В свою чергу, судом враховується що відповідач [PERSON] утримувала та виховувала доньку, до зміни позивачем [PERSON] місця проживання дитини з матір`ю, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання в м. Ізмаїлі, як внутрішньо переміщена особа, а також має постійний заробіток. Крім цього, судом приймається до уваги висновк органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 03.01.2023 року за № 01/21-10 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно якого, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Внаслідок чого, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання дитини та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного суд вважає за необхідне

Outcome: approved