Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [INFO] померла, [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . [PERSON] доводиться матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.1976 року. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Лугинської селищної ради №282 від 07.11.2022 року, [PERSON] , нині померлій, згідно записів погосподарського обліку належить житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , рік побудови 1970. 25.07.2011 року приватним нотаріусом Можарівською Н.В. заведено спадкову справу №70/2011 після смерті [PERSON] . Подавши нотаріусу всі наявні та необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, [PERSON] було відмовлено та надано роз`яснення від 23.11.2022 року №228 в якому зазначено, що згідно поданих ним документів, видати свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок який знаходиться в [ADDRESS] , неможливо в зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, в зв`язку з їх відсутністю. Таким чином, виходячи з поданих [PERSON] документів встановлено, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Виходячи наведеного він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до роз`яснення виданого приватним нотаріусом Коростенського РНО, інших спадкоємців, за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину не має. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] . Сторона позивача письмово повідомила про можливість розгляду справи у її відсутність. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 75 років в с.Літки, Коростенського (Лугинського) району, Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17.05.2011 року. З довідки\~Літківськогостаростинського\~округу Лугинської\~селищної ради Коростенського району Житомирської області №282 від 07.11.2022 року слідує, що [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , згідно запису № 06-0275 в погосподарській книзі №6 за 2016-2022 роки, рік побудови 1970. Позивач є сином [PERSON] ,\~ що\~відносить його\~до кола\~ спадкоємців першої черги за законом, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 22.12.1976 року. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. заведено спадкову справу № 70/2011. З матеріалів вказаної спадкової справи, копія якої надана на вимогу суду, слідує, що інші діти померлої, а саме: [PERSON] та [PERSON] , відмовились від спадщини на користь [PERSON] , про що подано відповідні заяви нотаріусу. 23.11.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Можарівської Н.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належний останній житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] Листом №228 від 23.11.2022 року приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Можарівська Н.В. повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця зазначене нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок станом на 09.11.2022 року не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] , інвентаризація будинку проводилась ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 09.11.2022 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК\~ та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved