Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , в якій останній посилався на те, що з 17.10.1981 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] 24.09.1999 року з метою постановки на квартирний облік для поліпшення житлових умов родини, вони розірвали шлюб, однак продовжували мешкати разом як чоловік та дружина. Повторно шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. В серпні 1960 року на підставі ордеру [PERSON] та їх сину [PERSON] було виділено в користування квартиру [ADDRESS] ). В подальшому, за рахунок коштів, отриманих ним від продажу спадкового майна, вони у 1999 році придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій він зареєструвався та яку вони мали намір надати в користування їх сину [PERSON] , коли він забажає жити самостійно. До цього часу вони здавали цю квартиру в оренду та мешкали за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі він з [PERSON] мешкав з 1996 року до дня смерті останньої [INFO] . Протягом спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Всі свята проводили в колі рідних та друзів, спілкувались із родичами один одного; разом виховували спільного сина. В період з 1981 року та до моменту смерті [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували. Після смерті дружини він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. із заявою про прийняття спадщини, проте не може її оформити без встановлення факту проживання із померлим спадкодавцем однією сім`єю. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив встановити факт його постійного проживання із [PERSON] однією сім?єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 24.09.1991 року до 26.10.2022 року. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду. Ухвалою від 14.03.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса засвідчені копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Протокольною ухвалою від 12.04.2023 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено [PERSON] , як іншого спадкоємця після померлої [PERSON] . В судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просили її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] , в наданих письмових поясненнях та заяві просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення заяви. Інша заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., в наданій заяві також просила розглядати справу без її участі. З урахуванням вищенаведеного та положень ст.ст.211,223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності заінтересованих сторін, за наявними у справі матеріалами. Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Під час розгляду справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] з 17.10.1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мали сина [PERSON] , [INFO] . 24.09.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1999 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] ). [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявник у встановлений законом шестимісячний строк (26.12.2022 року) звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №10/2022. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі №302/991/19 (провадження №61-1128св20), зазначено, що «юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження». Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно із ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 року у справі №457/1853/14-ц, провадження №61-16272св18). З метою застосування ст.1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2022 року у справі №361/4744/19 (провадження №61-2851св22), від 23.09.2021 року у справі №204/6931/20 (провадження №61-13801св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». З долучених до заяви письмових доказів, зокрема, свідоцтв про реєстрацію та розірвання шлюбу, свідоцтва про народження, свідоцтва про право власності на житло, копій паспортів, квитанцій про сплату комунальних послуг, фотознімків, показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , які узгоджуються між собою, об`єктивно вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1981 року по 24.09.1999 року, від якого мали спільного сина [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано з метою постановки на квартирний облік для поліпшення житлових умов родини. Фактично шлюбні відносини вони не припиняли та після видачі в серпні 1996 року ордеру [PERSON] та їх сину [PERSON] на зайняття квартири [ADDRESS] , постійно мешкали разом в цій квартирі до моменту смерті [PERSON] [INFO] . Належну [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , здавали в оренду, а в подальшому до неї переїхав їх син [PERSON] . Також наявні квитанції про сплату комунальних послуг, фотознімки та показання свідків підтверджують, що після розірвання шлюбу та до дня смерті [PERSON] остання із заявником продовжили проживати разом, підтримуючи стосунки притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались утриманням та благоустроєм квартири, разом проводила свята, спілкувались із рідними та друзями один одного. Наявні у заявника лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть [PERSON] , накладна щодо витрат на поховання, а також показання свідків підтверджують той факт, що саме заявник займався похованням та реєстрацією смерті [PERSON] . Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підстави обставини на думку суду беззаперечно підтверджують факт, який просив встановити заявника та який має для нього юридичне значення, оскільки підтвердить його право на спадкування, як спадкоємця за законом четвертої черги. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення заяви в повному обсязі, встановивши факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 24.09.1991 року по 26.10.2022 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved