Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

20.03.2023 до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2023 надійшла позовна заява Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, у якому він просить: - стягнути із [PERSON] на користь Державної казначейської служби України інфляційні втрати у розмірі 101 102,40 грн, 3 % річних у розмірі 15 643,73 грн, а всього - 116 746,13 грн. Ухвалою від 12.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 23.05.2023 на 14 год. 00 хв. Підстави представництва інтересів держави в особі Київської міської ради прокурор обґрунтував таким. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави. У силу ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор бере участь у справі за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і у такому разі прокурор набуває статусу позивача. У даному спорі інтереси держави полягають у захисті прав та свобод органів державної влади, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у даних спірних відносинах, є Державна казначейська служба України. Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. З метою відновлення інтересів держави Смілянською окружною прокуратурою на адресу Державної казначейської служби України скеровано лист від 31.05.2022 № 52-1735вих22, яким адресата повідомлено про 12 необхідність стягнення інфляційний втрат та 3% річних із [PERSON] в судовому порядку. Головним управлінням Державної казначейської служби України листом від 16.06.2022 № 5-06-06/7267 повідомлено, що стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % річних може ними розглядатися лише після повного виконання боржником основного грошового зобов`язання. Всупереч своєму обов`язку, усвідомлюючи порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, станом на час подання прокурором позову в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України, як органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, не вжила жодних заходів, спрямованих на стягнення коштів. Просить врахувати висновок про застосування норм права, виклеєний у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020, а саме, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отриманого повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підставі для представництва. У спірних правовідносинах наявні підстави, які вказують на нездійснення захисту інтересів держави Державною казначейською службою України, як органом, уповноваженим державою на їх виконання. Враховуючи, що Казначейством не вжито заходів та не стягнуто із [PERSON] коштів, Смілянська окружна прокуратура відповідно до ст. 131-1 Конституції України зобов`язана вжити заходи представницького характеру, передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом звернення до суду з вказаним позовом та підтримання його в суді. Позовні вимоги обґрунтовано такими обставинами. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2017 у справі № 711/1542/17 позов [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача кошти як відшкодування моральної шкоди у розмірі 288 000,00 грн. В подальшому, постановою Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.201 7 скасовано, частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 900 000,00 грн. На виконання вказаного рішення Державним казначейством України згідно з платіжним дорученням від 25.03.2019 № 341 [PERSON] сплачено кошти в сумі 900 тис. грн. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2020 скасовано постанову Черкаського Апеляційного суду від 21.0.2018, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.201 7, яким на користь [PERSON] стягнуто 288 тис грн. залишено в силі. Під час виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 у відповідності до пунктів 35-40 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, Державною казначейською службою України було здійснено безспірне списання коштів з державного бюджету України для відшкодування шкоди [PERSON] , на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/1542/17 від 20.04.2018. Оскільки питання про поворот виконання рішення касаційним судом не було вирішено, керівник Смілянської окружної прокуратури, відповідно до з ч. 9, 10 ст. 444 ЦПК України, 29.03.2021 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про поворот виконання вказаного рішення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2021 відмовлено у задоволені заяви прокуратури про поворот виконання рішення суду. Постановою Черкаського апеляційного суду від 04.10.2021 у справі № 711/1542/17 апеляційну скаргу Смілянської окружної прокуратури задоволено. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2021 скасовано. Заяву керівника Смілянської окружної прокуратури про поворот виконання рішення задоволено частково. Допущено поворот виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 у справі № 711/1542/17 за позовом [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в частині стягнення із Державного бюджету України на користь [PERSON] 612 тис. грн., шляхом стягнення із [PERSON] на користь Держави України в особі Державної казначейської служби України 612 тис. грн. безпідставно сплачених на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2022 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси № 711/1542/17 від 19.10.2021 таким, що не підлягає виконанню. Постановою Черкаського апеляційного суду від 24.05.2022 у справі № 711/1542/17 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2022 про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси таким, що не підлягає виконанню у справі № 711/1542/17 залишено без змін. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до інформації Державної казначейської служби України від 16.06.2022 № 5-06-06/7267, на виконанні у Дарницькому відділі Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.10.2021 по справі № 711/1542/17 про стягнення із [PERSON] на користь Держави України в особі Казначейства 612 тис. грн., безпідставно сплачених на відшкодування моральної шкоди (виконавче провадження № 67793993). Для встановлення активів боржника, відкритих розрахункових рахунків, зареєстрованого рухомого та нерухомого майна, виконавчою службою направлені відповідні запити до Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби. Відповідно до п. 10-2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни РФ). Оскільки, боржник отримує пенсію та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, стягнення з його пенсії на теперішній час не проводиться. У зв`язку з невиконанням [PERSON] постанови Черкаського Апеляційного суду від 04.10.2021 у справі № 711/1542/17, має місце факт виникнення та існування грошового зобов`язання [PERSON] на користь Держави України в особі Державної казначейської служби України в сумі 612 тис. грн. Загальна сума, яка підлягає до стягнення становить 116 746,13 гри. (101 102,40 грн. інфляційних втрат + 15 643,73 грн. 3 % річних). 01.05.2023 від відповідача надійшла заява про його участь у судовому засіданні, яке призначене на 23.05.2023 о 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу EasyCon. Документ сформований в системі «Електронний суд». 01.05.2023 від відповідача надійшла заява про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Документ сформований в системі «Електронний суд». 03.05.2023 від відповідача надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну пошту. Документ сформований в системі «Електронний суд». 03.05.2023 суд повідомив відповідача про те, що йому надано доступ до цивільної справи № 711/4179/23 (провадження № 2/753/3752/23) у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. 05.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. На обґрунтування своєї позиції зазначав таке: - позивач при зверненні до суду не дотримався належної судової юрисдикції, оскільки вважає, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просив врахувати висновки, про застосуванні норм права, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 та у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 757/69361/17-ц; - позивач не навів доказів представництва інтересів держави в особі Державної казначейської служби України та не мав права подавати позовну заяву, оскільки не зазначив про погодження Державною казначейською службою України представляти їх інтереси прокурором в інтересах держави; - позивач не навів доказів завдання відповідачем майнових шкоди державі у розмірі боргу за виконавчим листом, оскільки поворот виконання рішення має процесуальну форму та не відноситься до норм матеріального права. Документ сформований в системі «Електронний суд». Ухвалою від 09.05.2023 суд задовольнив клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 15.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодився із доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке: - щодо доводів відповідача про недотримання належної судовою юрисдикції зазначив, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю. У справах № 520/17342/18 та № 757/69361/17-ц, які переглядалися Верховним Судом, на які посилається відповідач, між сторонами існував публічно-правовий спір згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку із цим, 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому був зроблений висновок, що судам слід було закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Водночас, в даному випадку питання про поворот виконання рішення (основний спір) вирішувалося в порядку цивільного судочинства, то й спір щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, що відповідає висновкам зробленим у зазначених постановах Верховного Суду; - щодо доводів відповідача про ненадання доказів на підтвердження підстав для представництва інтересів держави в особі Державної казначейської служби України в суді зазначив, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отриманого повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва; - щодо доводів відповідача про ненадання доказів на підтвердження завдання відповідачем шкоди державі у розмірі боргу за виконавчим листом зазначив, що предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням. Оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Документ сформований в системі «Електронний суд». 18.05.2023 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, ідентична за змістом, яку позивач сформував в системі «Електронний суд». Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 23.05.2023 прийняв відзив на позовну заяву; відмовив у задоволенні заяви відповідача про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки суд визнав справу малозначною та призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач не довів підстав для здійснення переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні прокурор підтримала позов повністю, просила його задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Позиція суду щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивач не надав доказів представництва інтересів держави в особі Державної казначейської служби України, тому не мав права звертатись до суду із зазначеною позовною заявою. Прокурор не довів, що він звертався до органу, який представляє інтереси держави та не довів того, що цей орган погодився на таке представництво. Разом із тим, суд відхиляє доводи відповідача з огляду на таке. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Суд враховує висновок про застосування норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», викладений у п. 37, 38, 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Також суд застосовує висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів. Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. 31.05.2022 № 52-1735 Вих-22 Смілянська окружна прокуратура скерувала до Державної казначейської служби України запит, в якому просила повідомити про стан виконання постанови Черкаського Апеляційного суду від 04.10.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Державної казначейської служби України 612 тис. грн. В разі несплати [PERSON] заборгованості в повному обсязі прокуратура просила надати інформацію про вжиті Державною казначейською службою України заходи, спрямовані на виконання вказаного рішення суду та стягнення із [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних, додавши підтверджуючі документи. Одночасно прокуратура просила у разі невжиття відповідних заходів в судовому порядку, викласти ґрунтовні доводи щодо обставин, які цьому перешкоджають з метою подальшого вирішення Смілянською окружною прокуратурою питання представництва інтересів держави в суді (а.с.46-47). З метою відновлення інтересів держави Смілянською окружною прокуратурою на адресу Державної казначейської служби України скеровано лист від 31.05.2022 № 52- 1735вих22, яким адресата повідомлено про необхідність стягнення інфляційний втрат та 3% річних з [PERSON] в судовому порядку (а.с.48-49). У відповідь, Головним управлінням Державної казначейської служби України листом від 16.06.2022 № 5-06-06/7267 повідомлено, що стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та 3 % річних може ними розглядатися лише після повного виконання боржником основного грошового зобов`язання (а.с.50-51). Отже, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням [PERSON] грошового зобов`язання, а необхідність звернення саме прокурора з позовом обумовлена бездіяльністю уповноваженого органа, яка полягає у нездійсненні Державною казначейською службою України протягом тривалого часу захисту майнових інтересів держави, що є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів держави, яку представляє Державна казначейська служба України. У цій справі прокурор, звертаючись до суду з позовом, відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, зазначив в чому полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурор повідомив Державну казначейську службу України про намір звернутися досуду з цим позовом, тому суд дійшов висновку про те, що прокурор довів наявність підстав для представництва інтересів держави в суді. Щодо доводів відповідача про недотримання належної судової юрисдикції, суд зазначає таке. Відповідач вважає, що зазначена позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. На обґрунтування своїх доводів відповідач послався на висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 та у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 757/69361/17-ц. У пунктах 7.71-7.73 постанови Великої Палати Верховного Суд від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) вказано, що Фонд як суб`єкт владних повноважень наділений владними управлінськими функціями, а правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими та таким, що виникли з приводу соціальних гарантій. Велика Палата звертає увагу на те, що у цій справі позов про відшкодування моральної шкоди пред`явлено в одному провадженні з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за аксесорним публічно-правовим зобов`язанням. А тому такі позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід виснувати, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України та про стягнення втрат частини соціальних виплат у зв`язку з несвоєчасною їх виплатою на підставі Закону України № 2050-III, з одночасним відшкодуванням моральної шкоди а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року по справі № 757/69361/17-ц (провадження № 61-15891св20) зазначено, що між сторонами існує публічно-правовий спір щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку із цим, 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Разом із тим, суд відхиляє доводи відповідача, з огляду на таке. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, в законі може бути пряма вказівка на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства та суб`єктний склад цього спору, де однією стороною спору є фізична особа. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та підпорядкованістю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. У справах № 520/17342/18, № 757/69361/17-ц, які переглядались Верховним Судом та на висновки яких посилається відповідач, виник публічно-правовий спір згідно з ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги та стягнення, у зв`язку з цим, 3% річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Саме тому Верховний Суд дійшов висновку, що судам слід було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та компенсації моральної шкоди, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. У справі № 711/1542/17 вирішувалось питання щодо повороту виконання рішення в порядку цивільного судочинства, тому спір щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Оскільки постанови у справах № 520/17342/18, № 757/69361/17-ц ухвалені Верховним Судом у справах з іншими фактичними обставинами, суд враховує, але не застосовує ці висновки щодо застосування норм права у цій справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. До предмету доказування у справі входять обставини щодо невиконання грошового зобов`язання відповідачем, яке виникло у нього на підставі судового рішення, яким допущено поворот виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 у справі № 711/542/17, його тривалість, розмір залишку суми стягнення, і відповідно - розмір 3% річних та інфляційних втрат. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2017 у справі № 711/1542/17 позовна заява [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди задоволена частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] як відшкодування моральної шкоди 288 000,00 грн (а.с. 16-18). Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2017 у справі за позовом [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області, державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасоване. Прийнята нова постанова, якою позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 900 000,00 грн (а.с.21). Постановою Верховного Суду від 20.05.2020 касаційна скарга Державної казначейської служби України задоволена; касаційна скарга Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області задоволена. Постанова Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 скасована; рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2017 залишено в силі (а.с.22-28). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2021 у справі № 711/1542/17 у задоволенні заяви керівника Смілянської окружної прокуратури про поворот виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області відмовлено (а.с.29-32). Постановою Черкаського апеляційного суду від 04.10.2021 апеляційна скарга виконувача обов`язків керівника Смілянської окружної прокуратури задоволена. Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2021 скасована. Заява про поворот виконання рішення задоволена частково; допущено поворот виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 у справі № 711/1542/17 за позовом [PERSON] до Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з Державного бюджету України на користь [PERSON] 612 000,00 грн наступним чином: стягнути з [PERSON] на користь Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 612 000,00 грн, безпідставно сплачених на відшкодування моральної шкоди (а.с.33-37). 19.10.2021 Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2018 у справі № 711/1542/17 видано виконавчий лист (а.с.38). 15.12.2021 постановою старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єрмаковою О.А. відкрито виконавче провадження № 67793993 на підставі виконавчого листа № 711/1542/17 виданого 15.12.2021 Придніпровським районним судом м. Черкаси (а.с.39). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2022 у справі № 711/1542/17 у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (а.с.40-42). Постановою Черкаського апеляційного суду від 24.05.2022 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення; ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2022 про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без змін (а.с.43-45). Отже, суд установив, що [PERSON] має грошове зобов`язання перед державою Україна в особі Державної казначейської служби України щодо повернення безпідставно сплачених грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 612 000,00 грн. Відповідач зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконує. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З наданого позивачем розрахунку інфляційних збитків суд установив, що інфляційні збитки за період з 04.10.2021 по 10.08.2022, які нараховані на заборгованість у розмірі 612 000,00 грн, становлять 101 102,40 грн. Розмір інфляційних збитків розраховані таким чином: Боргові періоди: Сума заборгованості ВалютаДата початку розрахунку Дата закінчення розрахунку 612 000,00 грнгрн04.10.202110.08.2022 Формула: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Розрахунок інфляційних збитків. Місяці прострочення Індекси інфляції Сукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Жовтень 2021100.9116.52612 000,00 грн713 102,40 грн 101 102,40 грн Травень 2022100.8 100.6 101.3 101.6 104.5 103.1 102.7 всього 101 102,40 грн З наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд установив, що 3% річних нараховані за період з 04.10.2021 по 10.08.2022 на заборгованість у розмірі 612 000,00 грн, становлять 15 643,73 грн. Розмір 3% річних розраховані таким чином: Боргові періоди: Сума заборгованості ВалютаДата початку розрахунку Дата закінчення розрахунку 612 000,00 грнгрн04.10.202110.08.2022 Дата початку нарахування: 04.10.2021 Дата закінчення нарахування: 10.08.2022 Відсоткова ставка: 3% річних Розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] Дата початку Дата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 04.10.202110.08.2022311612 000,00 грн315 643,73 грн Всього 15 643,73 грн Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав доказів завдання майнової шкоди державі, що узгоджується з висновками про застосуванням норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 759/14039/19. Так, у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 759/14039/19 зазначено, що позивач не довів наявність майнової шкоди, завданої Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду в розмірі суми боргу за виконавчим листом, тому зробили правильний висновок, що сам лише факт тривалого невиконання рішення суду, у тому числі внаслідок неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби, на який посилається позивач, не є підставою для її стягнення із державної виконавчої служби саме в розмірі суми боргу. Разом із тим, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 Цивільного кодексу України При цьому, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є майновою шкодою, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Тому суд відхиляє доводи відповідача, на які він посилався, та не застосовує висновки про застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 759/14039/19, оскільки постанова Верховного Суду в справі № 759/14039/19 від 01.02.2021 ухвалена за інших встановлених судами фактичних обставин, з огляду на різну правову природу правовідносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, згідно з ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved