Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

що позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності з позивачкою належала земельна ділянка площею 0,1795 га, що знаходиться по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2622881901:01:001:0255, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Так як вона на час смерті матері постійно спільно з нею проживала, то в силу ст.1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.09.2019 щодо реєстрації спадкової справи. Крім неї спадщину після смерті матері також прийняв і її батько [PERSON] . Після смерті матері їй та батьку було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме на 3/10 частини кожному. 11.08.2020 батьком на її ім`я було залишено заповіт, згідно якого все належне майно він заповів позивачці. Після смерті батька вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.07.2022. На належні батькові 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Добровляни їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,1795 га, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , а також після смерті батька [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , відмовлено, в зв`язку з тим, що не визначена частка померлої у спільній сумісній власності. Оскільки вона не може реалізувати своє право на спадщину, то змушена звернутися до суду із даним позовом, та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , та на спадкове майно батька [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , а саме на частину земельної ділянки площею 0,1795 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.04.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25.05.2023, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явився, однак подала заяву, в якій вказує, що позов підтримує, просить задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач також подав до суду заяву, в якій вказує, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 3\~ст.200\~ЦПК України\~за результатами підготовчого\~провадження суд ухвалює\~рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи\~з\~наведеного, суд вважає,\~що\~рішення у справі\~можливо\~постановити при проведенні\~підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних\~підстав\~ухвалює\~рішення про задоволення позову. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с.9). Після смерті матері позивачка та її батько [PERSON] прийняли спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.20), та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] (а.с.10). Ще до своєї смерті, а саме [INFO] , [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке буде йому належати на день смерті і на яке він за законом буде мати право, заповів позивачці [PERSON] (а.с.17). Після його смерті позивачка прийняла спадщину за заповітом , а саме на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.22,23). Згідно Свідоцтва про право власності від 13.08.2013 [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,1795 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с.13). Даний факт підтверджується також і Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11-12,14). Ст.\~1226\~ЦК України\~ частка\~у праві\~спільної сумісної\~власності спадкується\~на загальних\~підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до\~ст.368\~ЦК України\~ спільна\~власність двох\~або більше\~осіб без\~визначення часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч 1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання, що позивачці та її матері [PERSON] , належало по частині земельної ділянки, площею 0,1795 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивачка та її батько після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину на частину земельну ділянку ( по частині) , площею 0,1795 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак не оформили своїх спадкових прав. Коли позивачка\~звернулася в\~нотаріальну контору\~із заявою\~про прийняття\~спадщини на\~земельну ділянку\~після смерті\~матері та\~після смерті\~батька,\~який фактично\~прийняв спадщину\~після смерті\~ [PERSON] ,\~однак не\~оформив своїх\~спадкових прав,\~то у\~видачі свідоцтва\~про право на спадщину їй було відмовлено в зв`язку з тим, що не визначена частка померлої у спільній сумісній власності на земельну ділянку. (а.с.16,15). Згідно\~статті 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК\~Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається зі\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну\~ділянку переходить до спадкоємців на загальних\~підставах, із \~збереженням \~її \~цільового призначення. Відповідно до\~ст.152 Земельного кодексу України\~держава забезпечує\~громадянам та юридичним особам рівні\~умови\~захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних\~осіб на земельні\~ділянки\~здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної\~ділянки, який\~існував до порушення прав, і\~запобігання\~вчинення\~дій, що\~порушують права або\~створюють\~небезпеку\~порушення прав; визнання угоди недійсною;визнання недійсним \~рішень\~ органів \~виконавчої \~влади \~або\~ органів \~місцевого\~самоврядування; відшкодування\~заподіяних\~збитків; застосування\~інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає\~тоді, коли в інших\~осіб\~виникають\~сумніви\~щодо\~наявності у особи певного\~суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується \~чи \~створюється \~неможливість \~реалізації\~позивачем\~свого права власності на земельну\~ділянку\~чи права користування нею через наявність таких \~сумнівів \~чи\~ відсутність \~або \~втрату \~належних правовстановлюючих \~документів на таку\~земельну\~ділянку. Відповідно до п. г ч.1\~ст.81 Земельного кодексу України\~ громадяни\~ України\~набувають права власності на земельні\~ділянки на підставі\~прийняття\~спадщини. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] та померлого [PERSON] , як за законом першої черги, так і заповітом після смерті [PERSON] , що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, на час смерті спадкодавців проживала разом з ними, та після їх смерті вступила в управління та користування спадковим майном, у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Крім неї, інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку\~ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених\~ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену\~ст. 1241 ЦК України, не має. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Відповідач на спадкове майно не претендує і не заперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, враховуючи вище викладене, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити. На підставі наведеного та

Outcome: approved