Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позову зазначив,\~що після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~відкрилася спадщина\~на все\~належне їй\~майно,\~зокрема,\~на земельні\~ділянкиплощею 0,8351 га та 1,5991 га, що знаходяться на території Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, що належали їй на підставі державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~048777 та серії ЯЖ №\~048778, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У визначений законом шестимісячний строк він, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки не був обізнаним про існування складеного матір`ю заповіту на його ім`я. За життя матір переоформила все належне їй майно на його сестру, третю особу у справі [PERSON] , зокрема, житловий будинок і земельну ділянку, на якій він розташований, та земельний пай. Через дотримання карантинних обмежень про існування заповіту він дізнався лише в жовтні 2021 року, але нажаль вчасно звернутися до нотаріальної контори він не зміг, оскільки захворів на коронавірус та перебував на самоізоляції і лікуванні. Вважає зазначені обставини, зокрема, необізнаність спадкоємця про існування заповіту, поважними причинами пропуску строку для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бланар В.М. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд врахувати позицію відповідача у справі, розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити позов. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їх представника згідно із вимогами чинного законодавства, за наявними у справі доказами щодо поважності пропуску позивачем строку для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON] , у вирішенні позову покладалася на суд. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов брата [PERSON] вона підтримує, проти задоволення позову та надання позивачеві строку для подання заяви\~про прийняття\~спадщини за заповітом після смерті їхньої матері [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] у місті Бровари Київської області у віці 82 років померла матір позивача і третьої особи у справі [PERSON] . Із заповіту від 05 листопада 2012 року, посвідченого секретарем Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області Стригун Л.М., вбачається, що [PERSON] належній їй на праві приватної власності на підставі державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯЖ №\~048777 та серії ЯЖ №\~048778 дві земельні ділянки площею 0,8351 га та площею 1,5991 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, заповідала позивачу у даній справі, своєму синові [PERSON] , [INFO] . За повідомленням Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 21 лютого 2022 року за вих. №\~543/0214, позивачу [PERSON] надано роз`яснення щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини та інформацію про те, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. З Інформаційної довідки №\~68617425 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої вказаною нотаріальною конторою, вбачається, що станом на 21 лютого 2022 року у даному Спадковому реєстрі інформація стосовно [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня. Відповідно до довідки №\~68 від 10 лютого 2022 року, виданої Світильнянським старостинським округом виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала на момент смерті за адресою: [ADDRESS] , крім неї у вказаному будинку ніхто не був зареєстрованим і не проживав. Наведене свідчить про те, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] нотаріусами не заводилася, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, спадкоємці за законом, які б вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] на підставі положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні. З Інформаційної довідки №\~322085478 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта видно, що зазначений житловий будинок у [ADDRESS] , та земельна ділянка за цією адресою з 2011 року належать третій особі [PERSON] , сестрі позивача, яка проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, закон зобов`язує спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно не проживав разом зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Призначення спадкоємців є виключно правом заповідача, визначеним ч. 1 ст. 1235 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №\~7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі №\~6-1320цс17 виклав правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1)\~у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2)\~ці обставини визнані судом поважними. У постанові від 06 вересня 2017 року у справі №\~6-496цс17 Верховний Суд України вказав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 липня 2021 року у справі №\~405/7058/19, у якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №\~315/765/14-ц, від 26 червня 2019 року у справі №\~565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №\~761/42165/17, від 25 березня 2020 року у справі №\~642/2539/18-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивач [PERSON] у позовній заяві, як на поважність пропуску визначеного законом шестимісячного строку для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] , посилався на те, що у зв`язку із відсутністю у нього інформації про наявність складеного 05 листопада 2012 року матір`ю [PERSON] заповіту на його ім`я, своєчасно заяву про прийняття спадщини за цим заповітом після смерті матері до нотаріальної контори він не подав. Крім того, відповідно до результатів дослідження від 20 жовтня 2022 року у нього було виявлено захворювання Covid19, у подальшому згідно із результатами дослідження від 25 жовтня 2022 року виявлено двохсторонню пневмонію, тому він перебував на лікуванні та самоізоляції, а строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері закінчився 09 листопада 2021 року. У ч. 1 ст. 63 Закону України Про нотаріат встановлено, що нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Суд встановив, що на день смерті [INFO] [PERSON] , син померлої, спадкоємець за заповітом, позивач [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживав, у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері до нотаріальної контори він не звертався, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, про наявність складеного останньою 05 листопада 2012 року на ім`я сина [PERSON] заповіту, позивачу відомо не було, спадкоємці за законом, які б вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні, спадщину після смерті останньої ніхто не прийняв. Виходячи з наведеного вище, положень ч. 3 ст. 1272 ЦПК України, правових висновків Верховного Суду щодо поважності причин пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд вважає, що позов спадкоємця про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску цього строку та доведення поважності причин пропуску такого строку, лише у разі якщо у спадкоємця дійсно були перешкоди для подання ним даної заяви та ці обставини визнані судом поважними. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, відсутність у спадкоємця за заповітом позивача [PERSON] інформації про наявність складеного 05 листопада 2012 року спадкодавцем матір`ю [PERSON] заповіту на його ім`я, відсутність інших спадкоємці за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову [PERSON] та визначення йому додаткового строку терміном два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved