Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 27 550 грн. щомісячно. В обгрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 04.06.2021 року. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що відповідач з грудня 2022р. не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а вона, в свою чергу несе значні витрати на оренду житла, послуги няні, покупки одягу та продуктів для дітей. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 25-26). 27.02.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він позов визнав частково, посилаючись на те, що він приймає активну участь в утриманні дітей, на підтвердження чого надав ряд квитанцій. Крім цього зазначає, що визначений позивачкою розмір аліментів не відповідає вимогам чинного законодавства, є необгрунтовано великим, не враховує його матеріального становища, витрати позивачки на оренду житла є безпідставними, оскільки остання має у своїй власності двохкімнатну квартиру у м. Києві, в якій не позбавлена можливості проживати. У той же час відповідач не заперечує проти наявності у нього обов`язку приймати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей та з урахуванням рівня свого доходу має можливість сплачувати аліменти в розмірі 7000 грн. щомісячно (а.с. 37-41). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми особами, а тому відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачкою. Ст. 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи обставини, зазначені в ст. 182 СК України, що відповідач є працездатним, відомостей про наявність у нього інших утриманців матеріали справи не містять, обов`язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, розмір прожиткового мінімуму, який на дитину віком до 6 років з 1.01.2023р. становить 2 272 грн, а також той факт, що відповідач протягом 2022р. по січень 2023р. спачував на утримання дітей від 7 000 до 10 000грн. щомісячно (а.с. 51-68), розмір доходів відповідача, який складається з пенсії та доходів як фізичної особи-підприємця (а.с. 79-80), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей аліменти в розмірі 10 000 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення повноліття молодшою дитиною. Суд ввважає, що розмір аліментів у 10 000 грн. є розумним, не суперечить нормам матеріального права, забезпечить дітям рівень життя, до якого вони звикли, а також буде справедливим балансом між захистом прав відповідача та захистом прав дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на нього як батька та позивачку. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін у справі та чинному законодавству. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial