Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки [NUMBER] виданої 28 вересня 1981 року на ім`я « [PERSON] » та диплому [NUMBER] , виданого 11 липня 1981 року Технічним училищем №57 м.Львова на ім`я [PERSON] заявнику [PERSON] .Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком та надала при цьому трудову книжку та інші необхідні документи. Проте, вона отримала відмову у зв`язку з відсутністю документа про зміну прізвища та наявності розбіжностей зазначених у трудовій книжці, дипломі та свідоцтві про шлюб прізвища та по-батькові з її паспортними даними. В зв`язку з невідповідностями у трудовій книжці, дипломі та свідоцтві про шлюб та паспортними даними у неї виникають перешкоди в оформлені пенсії. В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі заявника [PERSON] , яка подала до суду письмове клопотання, в якому заяву підтримала, просить справу розглядати у її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка подала до суду письмові пояснення, а матеріалів справи достатньо для винесення рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 даної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження та паспорту громадянина України прізвище, ім`я, по батькові батька заявника [PERSON] зазначено [PERSON] , [INFO] /а.с.18,19/. 13 жовтня 1951 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 03 листопада 1951 року /а.с.20/. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - заявник [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. У вищевказаних свідоцтві про шлюб та свідоцтві про народження заявника прізвище, ім`я, по батькові батька заявника було зазначено [PERSON] . З аналізу вищевказаних документів вбачається, що батько заявника мав ім`я [PERSON] , проте в деяких документах, зокрема, у свідоцтві про народження заявника, ім`я батька заявника було зазначено, як « [PERSON] », і тому при складанні правовстановлюючих документів по батькові заявника було зазначено по різному, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». 11 липня 1981 року директором Технічного училища №57 м.Львова заявнику видано диплом [NUMBER] , де було зазначено прізвище, ім`я, по батькові заявника [PERSON] /а.с.14/. 28 вересня 1981 року заявнику було видано трудову книжку серії [NUMBER] , яка була заповнена російською мовою, де було зазначено прізвище заявника « [PERSON] », та зазначено дату народження працівника [INFO] /а.с.9/. Відповідно до записів, які містяться у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] , заявник з 22 вересня 1981 року по 03 квітня 2008 року працювала на різних посадах у Головному заводі «ЛОРТА», редакціїї газети «Український шлях», АІР «Медіа-Захід», Львівській обласній організації ТЧХ, ФОП [PERSON] /а.с.9-13/. Окрім цього, трудова книжка містить дані, що заявник закінчила Технічне училище №57 м.Львова 11 липня 1981 року, що відповідає наданому заявником суду дипломом [NUMBER] . 27 липня 1991 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14 лютого 2023 року, після укладення якого вона змінила прізвище на [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до п.п. 2.11.-2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. У зв`язку із зміною прізвища, у трудову книжку заявника були внесені зміни, а саме прізвище « [PERSON] » було закреслено і натомість нижче записано прізвище « [PERSON] » із зазначенням на внутрішньому боці обкладинки «Прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27 липня 1991 року». 06 січня 1999 року Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області заявнику бул видано паспорт громадянина України, де прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] /а.с.5-6/. Беручи до уваги, що дата народження заявника у свідоцтві про народження, паспорті громадянина України та трудовій книжці є однаковими, прізвище, ім`я та по батькові у трудовій книжці та дипломі співпадають з паспортними даними, незважаючи на те, що у паспорті по батькові зазначено « [PERSON] », у дипломі вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб « [PERSON] », у суду не виникає сумнівів, що трудова книжка та диплом належать заявнику [PERSON] . 12 квітня 2023 року рішенням про відмову у призначенні пенсії №9490-8942/Г-52/8-1300/23, за підписом заступника начальника Управління обслуговування громадян -начальника відділу розгляду звернень [PERSON] повідомлено заявника [PERSON] , що її страховий стаж становить 13 років 09 місяців 12 днів, якого недостатньо для призначення пенсії та зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою [NUMBER] , оскільки поданими документами не підтверджується зміна прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначена неповна дата народження та по батькові не відповідає паспортним даним заявника. Отже, для підтвердження стажу роботи згідно з трудовою книжкою ( в якій не збігаються по батькові, прізвище з паспортними даними) факт приналежності трудової книжки може бути встановлено у судовому порядку /а.с.16-17/. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Таким чином, з аналізу вищевказаних документів, судом достовірно з`ясовано, що прізвище, ім`я, по батькові заявника є [PERSON] , а відтак, у суду не виникає сумнівів, що трудова книжка [NUMBER] видана 28 вересня 1981 року на ім`я « [PERSON] » та диплом [NUMBER] , виданий 11 липня 1981 року Технічним училищем №57 м.Львова на ім`я [PERSON] належать заявнику. Щодо доводів заінтересованої особи про пропуск [PERSON] передбаченого ст.257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності для звернення до суду, суд вважає вищевказані твердження заінтересованої особи некоректними, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень ст.315 ЦПК України свідчить про те, що факт належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У даному випадку підставою звернення заявника [PERSON] до суду була відмова в призначенні пенсії за віком згідно з рішенням заступника начальника Управління обслуговування громадян -начальника відділу розгляду звернень [PERSON] від 12 квітня 2023 року та сам факт належності заявнику трудової книжки та диплому не несуть юридичного наслідку щодо вирішення її прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням належності правовстановлюючих документів саме заявнику. Судом встановлено, що днем, коли [PERSON] дізналася про своє невизнане право на пенсію на віком є день одержання вищевказаного рішення від 12 квітня 2023 року, тобто строк позовної давності нею не пропущений. Враховуючи вищенаведене, а також те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не заявлено під час розгляду справи про наявність в даному випадку спору із [PERSON] , доводи заінтересованої особи про пропуск заявником у даній справі строку позовної давності є безпідставними і відхиляються судом. Враховуючи наведене, суд, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає, оскільки вищевказаний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику трудової книжки та диплому неможливо, встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для оформлення та нарахування пенсії і не пов`язане із спором про право, за таких обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved