Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Представник позивача Гупал Р. М., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021 у сумі 379 752 грн 33 коп., з яких: 253 125 грн 00 коп. - сума основного боргу; 312 грн 49 коп. - інфляційні збитки; 61 грн 71 коп. - три відсотки річних; 126 253 грн 13 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 60 755 грн 23 коп., а також відшкодування сплаченого судового збору, у сумі 3 797 грн 52 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий Договір позики № Х181121-09 (далі Договір позики), предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 166 562 грн 50 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 26,65 грн) на день укладення цього Договору було еквівалентно 6 250 доларів США 00 центів. Згідно п. 2 Договору позики, сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується розпискою від 18.11.2021, написаною власноруч позичальником. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення позичальником грошових коштів, закріпленому у п. 5 Договору позики, становив 18.04.2022 включно. Згідно п. 8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного Договору, готівкою. Відповідно до п. 9 Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п. 11, 12 Договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля Ford модель Fusion, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, тип - легковий седан, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 28.11.2020, ТСЦ 6349. Відповідно до п. 13 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п. 15.3. Договору позики, позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 15.4. Договору позики, у разі невиконання позичальником умов Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Відповідно до п. 5 Договору позики відповідач мав повернути грошові кошти позивачу відповідно до графіку платежів, а саме: до 18.12.2021 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.01.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.02.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.03.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.04.2022 - 139 912 грн 50 коп. (еквівалент 5 250 доларів США). Відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжив та позику позивачу не повернув, про причини невиконання умов Договору позики позивача не повідомив. На цей час позивач не володіє інформацією щодо місцезнаходження відповідача та заставного майна. Таким чином, відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором позики зобов`язань та повернення боргу. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором позики і до теперішнього часу не виконав свої обов`язки, порушивши умови Договору позики та ч. 1 ст. 1049 ЦК України щодо строків повернення суми боргу, завдавши таким чином матеріальні втрати позивачеві. Пунктом 10 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався по 23.02.2022. Відповідно до Договору позики, у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення платежу за цим договором. Згідно довідок АТ КБ "Приватбанк" курс гривні до долара США становив станом на: 18.12.2021 - 27,40 грн; 18.01.2022 - 28,46 грн; 18.02.2022 - 28,55 грн. Отже, відповідно до Договору позики, враховуючи п. 9 цього Договору, відповідач мав сплатити на вказані дати: до 18.12.2021 - 6 850 грн 00 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.01.2022 - 7 115 грн 00 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.02.2022 - 7 137 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США). Враховуючи неповернення відповідачем позики відповідно до умов Договору позики, заборгованість становила: на 18.12.2021 - 6 850 грн 00 коп.; на 18.01.2022 - 13 965 грн 00 коп.; на 18.02.2022 - 21 102 грн 50 коп. Інфляційні збитки за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 складають 312 грн 49 коп. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 19.12.2021 по 23.02.2022 складають 61 грн 71 коп. Пунктом 10 Договору позики також визначено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" курс гривні до долара США станом на 23.02.2022 (гранична дата нарахування пені) становив 30 грн 15 коп., отже сума основного боргу становила 188 437 грн 50 коп. З урахуванням вимог чинного законодавства, сума пені у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості за Договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021 складає 126 253 грн 13 коп. Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення платежу за цим договором. Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" курс гривні до долара США станом на 18.10.2022 (дата подачі позову) становить 40 грн 50 коп. Отже, сума основного боргу, станом на дату подачі позову, становить 253 125 грн 00 коп. (6 250 доларів США*40,50 грн). Таким чином, станом на 18.10.2022 загальна сума боргу за Договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 379 752 грн 33 коп. (253 125 грн 00 коп. + 312 грн 49 коп. + 61 грн 71 коп. + 126 253 грн 13 коп.) Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, укладеного між позивачем та адвокатом та додатку до нього від 17.10.2022, орієнтовна вартість наданих послуг без участі у судових засіданнях становить 20 000 грн (консультація клієнта з вивченням відповідних документів за позовом, юридичний аналіз законодавства та судової практики з питань, викладених у позовній заяві, підготовка та подача позовної заяви, підготовка та подача відповіді на відзив). Участь у судових засіданнях становить 3 350 грн за кожен судодень (орієнтовно 2 судових засідання - 6 700 грн). Згідно акту наданих послуг від 18.10.2022, станом на дату подачі позовної заяви, виконано робіт на суму 16 080 грн 00 коп. Крім того, у разі прийняття рішення по справі на користь позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних. Сума позовних вимог складає 379 752 грн 33 коп. (10% від даної суми складає 37 975 грн 23 коп.). Отже, попередня (орієнтовна) сума витрат на професійну правничу допомогу становить 60 755 грн 23 коп. (16 080 грн + 6 700 грн + 37 975,23 грн) (а. с. 1-11). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 22.11.2022. 21.11.2022 представник позивача [PERSON] подав клопотання, у якому просив судове засідання провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 22.11.2022 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено розгляд цивільної справи. 20.12.2022 за клопотанням представника відповідача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 02.01.2023 від представника відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування відзиву зазначила, що відповідач частково повернув борг на виконання графіку платежів: 20.12.2021 передав [PERSON] в рахунок сплати чергової частини за договором позики № Х18112109 платіж в сумі 250,00 доларів США про що свідчить розписка від 20.12.2021; 18.01.2022 передав [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] , на підставі довіреності № 3794 від 11.12.2019 в рахунок сплати чергової частини за договором позики № Х18112109 платіж в сумі 250,00 доларів США про що свідчить розписка від 18.01.2022; 17.02.2022 передав [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] , на підставі довіреності № 3794 від 11.12.2019 в рахунок сплати чергової частини за договором позики № Х18112109 платіж в сумі 250,00 доларів США про що свідчить розписка від 17.02.2022. Тобто позивачем вживалися заходи щодо виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. 1.1. договору застави транспортного засобу від 18.11.2021 забезпечується виконання заставодавцем зобов`язань за Договором позики грошей від 18.11.2021, що укладений між заставодержателем та заставодавцем, в простій письмовій формі, зі строком виконання 18.04.2022, за умовами яких заставодавець, зокрема, зобов`язаний повернути, у строки визначені Договором позики, заставодержателю грошові кошти в розмірі 166 562 грн 50 коп., що за домовленістю сторін на день укладення Договору еквівалентно 6 250 доларів США. Разом з тим 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан. Територія міста Харків та Харківської області постійно перебувала під ракетними обстрілами, зв`язок між відповідачем та позивачем було втрачено. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката зазначила, що в позовній заяві не наведено детального орієнтовного розміру таких витрат (а. с. 67-71). 06.01.2023 від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач погоджується з доводами відповідача щодо часткового погашення позики у сумі 750 доларів США. Таким чином, сума основного боргу за Договором позики від 18.11.2021 № Х181121-09 складає суму у гривнях, еквівалентну 5 500 доларів США, за курсом долару США до гривні, встановленому в АТ КБ"Приватбанк" на день подачі позовної заяви. Враховуючи, що позика не повернута, з посиланням на висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16, від 07.04.2018 у справі № 916/1435/17, від 05.07.2018 у справі № 761/1617/15-ц, від 21.12.2016 у справі 6-1672цс16, стверджував, що стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за курсом продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" на день подання позову (а. с. 79-82). 25.01.2023 за клопотанням представника відповідача [PERSON] продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд на 08.02.2023. 08.02.2023 за клопотанням представника відповідача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 15.03.2023 за клопотанням відповідача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 17.04.2023 розпочато розгляд справи по суті, за клопотанням представника позивача [PERSON] продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд. 30.05.2023 представник відповідача [PERSON] подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому вказала, що представником позивача адвокатом Гупал Р. М., крім іншого заявлено вимогу про відшкодування на користь [PERSON] судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 60 755 грн 23 коп. Вважала таку суму завищеною та просила зменшити витрати на оплату правничої допомоги [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката до суми 10 000 грн 00 коп., яка є обґрунтованою, об`єктивною і такою, що підпадає під критерій розумності (а. с. 128-132). 30.05.2023 закінчено розгляд справи по суті. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву з підстав, викладених ним у позовній заяві та відповіді на відзив. Водночас, представник позивача не підтримав позов в частині боргу, еквівалентній 750 доларам США, що була повернута відповідачем до подання позову до суду, а також в частині вимог щодо стягнення пені у розмірі 126 253 грн 13 коп. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні будь-яких пояснень не надала, просила керуватися її доводами викладеними у відзиві на позов. Наполягала на заяві про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, 18.11.2021 між позивачем [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі Довіреності, посвідченої 12.05.2021, Онищенко С. В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 671, діяв [PERSON] ,та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики № Х181121-09 у письмовій формі. Відповідно до п. 1 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021, [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 166 562 грн 50 коп., що є еквівалентом 6 250,00 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 26,650 грн), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Пункт 5 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021 містить наступний графік повернення позичальником грошових коштів: до 18.12.2021 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.01.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.02.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.03.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.04.2022 - 139 912 грн 50 коп. (еквівалент 5 250 доларів США). Відповідно до п. 10 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021 у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а. с. 15-16, 123-124). На підтвердження укладання договору позики [PERSON] надав розписку від 18.11.2021, у якій зазначив, що отримав позику від [PERSON] у сумі 166 562 грн 50 коп., що еквівалентно 6 250 доларам США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 27,65 грн), згідно договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021, та зобов`язався повернути цю суму в строк до 18.04.2022 (а. с. 17, 125). Також, 18.11.2021 між позивачем [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі Довіреності, посвідченої 12.05.2021, [PERSON] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 671, діяв [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу у письмовій формі. Відповідно до п. 1.1., п. 1.2., п. 1.3. до цього Договору забезпечується заставою виконання заставодавцем зобов`язань за Договором позики грошей від 18.11.2021, що укладений між заставодержателем та заставодавцем, в простій письмовій формі, зі строком виконання 18.04.2022 (далі "Договір позики"), за умовами яких заставодавець зокрема, зобов`язаний повернути, у строки визначені Договором позики, заставодержателю грошові кошти в розмірі 166 562 грн 50 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США = 26,650 грн) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 250 доларів США, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги (а. с. 18-20). Даними розписок від 20.12.2021, 18.01.2022, 17.02.2022, кожна на суму в 250 доларів США, підтверджується часткове погашення заборгованості за договором позики № Х181121-09 (а. с. 73-75), що відповідно до графіку повернення позики дорівнює 19 987 грн 50 коп. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. ч. 1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від часткової сплати заборгованості за Договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021, [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання за цим договором. Відповідно до статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За змістом статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислено суму зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня. У разі визначення у зобов`язанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобов`язанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Дослідивши зміст договору позики, розписки та договору застави транспортного засобу, суд дійшов висновку, що предметом позики є грошові кошти в сумі 166 562 грн 50 коп., яку і зобов`язався повернути позичальник. Щодо вказаної суми визначений еквівалент у доларах США в сумі 6 250 доларів США (за курсом 1 долар США = 26,650 грн). Проте, з договору позики не вбачається, що предметом договору є саме еквівалент 6 250 доларів США і поверненню підлягає сума, що має визначатися за курсом долара США на момент платежу. Так, графік повернення позичальником грошових коштів, наведений у пункті 5 договору позики передбачає повернення боргу п`ятьма платежами: чотири платежі по 6 662 грн 50 коп. та один платіж в сумі 139 912 грн 50 коп. Графіком передбачено, що кожній чотири платежі є еквівалентом 250 доларів США, останній платіж є еквівалентом 5 250 доларів США. Підстав для виплати сум інших, ніж визначено вказаним графіком у гривнях, цей графік не містить. Крім того, як зазначалося вище, пунктом 10 договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Слід зазначити, що застосування до простроченого грошового зобов`язання індексу інфляції передбачене лише щодо грошових зобов`язань, визначених у національній валюті - гривні. Відповідно до вказаної умови договору та 2 ст. 625 ЦК України, у позовній заяві нараховано та пред`явлено вимогу про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, зміст вимог, що заявлені позивачем, свідчать про те, що предметом договору позики є саме грошова сума у національній валюті в сумі 166 562, 50 грн, а визначення доларового еквіваленту цієї суми не дає підстав для повернення позичальником іншої суми, що має визначатися за курсом валют на час платежу. Враховуючи надання представником відповідача письмових доказів часткового повернення позики на суму 19 987 грн 50 коп., неповернутою є частина позики в сумі 146 575 грн. Згідно розрахунків, доданих позивачем до позовної заяви, відповідно до статті 625 ЦК України на прострочену заборгованість нараховані 3 проценти річних в розмірі 61 грн 71 коп.; інфляційні втрати в розмірі 312 грн 49 коп. (а. с. 26). Будь-яких обґрунтованих заперечень з боку відповідача та представника відповідача щодо наявності неповернутої відповідачем в строк, передбачений договором, частини боргу за договором позики в сумі 146 575 грн, а також правильності нарахування на прострочену суму 3 процентів річних в розмірі 61 грн 71 коп. та інфляційних втрат в розмірі 312 грн 49 коп., не надходило. В частині вимоги щодо стягнення пені представник позивача не підтримав позов, чим розпорядився вимогами позову на власний розсуд, що не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позовна заява, в межах вимог, підтриманих в судовому засіданні представником позивача, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача частини боргу за договором позики в сумі 146 575 грн, з урахуванням 3 процентів річних в розмірі 61 грн 71 коп. та інфляційних втрат в розмірі 312 грн 49 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню в рахунок погашення боргу за договором позики складає 146 949 грн 20 коп. У задоволенні решти позову належить відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 60 755 грн 23 коп. суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Гупал Р. М. укладено Договір про надання правової допомоги від 12.09.2022 та Додаткова угода погодження договірної ціни - додаток до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2022 (далі - Додаткова угода) (а. с. 27-29, 30). Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, укладеного між позивачем та адвокатом та додатку до нього від 17.10.2022, орієнтовна вартість наданих послуг (без участі у судових засіданнях) становить 20 000 грн 00 коп. Участь у судових засіданнях становить 3 350 грн за кожен судодень. Згідно Акту наданих послуг від 18.10.2022 та Рахунку-фактури від 18.10.2022, Попереднього розрахунку вартості однієї години надання послуг на правову допомогу [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 по справі за позовом до [PERSON] адвокатом позивачу надані наступні послуги за позовом до [PERSON] : консультація клієнта з вивченням відповідних документів 2 години вартістю 2 680 грн 00 коп.; юридичний аналіз законодавства та судової практики 3 години вартістю 4 020 грн 00 коп.; підготовка та подача позовної заяви 7 годин вартістю 9 380 грн 00 коп. Загальна вартість послуг на день складання Акту 16 080 грн 00 коп. а. с. 33-35). Крім того, відповідно до Додаткової угоди, у разі прийняття рішення по справі на користь позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних. На підтвердження повноважень адвоката Гупал Р. М. надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЛГ № 000184 та ордер на надання правничої правової допомоги № 1104348 (а. с. 31-32). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial