Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просила стягнути з останньої на її користь заборгованість за договором позики, оформленим борговою розпискою від 22.08.2014, в розмірі 15 700 Євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 02.07.2020 складає 470 843 грн. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі позивача та без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, від неї не надходила заява про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2014 позивач (позикодавець) позичила відповідачу (позичальнику) грошову суму в розмірі 15700 Євро, що підтверджується борговою розпискою, а позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві грошові кошти у термін до 22.08.2017. 11.12.2020 Личаківським районним судом м. Львова ухвалено заочне рішення у справі № 463/6565/20 (провадження 2/463/1170/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким позов задоволено, вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, оформленим борговою розпискою від 22.08.2014, в розмірі 15700 Євро, що станом на дату ухвалення рішення суду становить 533643 грн. та 4708,40 грн. судового збору, яке ухвалою суду від 25.06.2021 скасовано та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб на. 07.09.2021 в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16. Ухвалою суду від 27.10.2022 задоволено клопотання відповідача та у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено експерту Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Львів, вул. Липинського, 54). 23.12.2022 від директора Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, а саме: оригіналів вільних зразків почерку та підписів [PERSON] (тобто достовірні почерк та підписи, виконані в офіційних документах, які не мають відношення до даної справи), це можуть бути почерк та підписи в різного роду заявах, посвідченнях, квитанціях, договорах, довіреностях, вітальних листівках, блокнотах та інших документах, максимально наближених до часу виконання досліджуваних документів, тобто за 2014-2017 в кількості 10-15 підписів та на 8-10 аркушах почерку. Зазначене клопотання суд листом від 23.12.2022 скеровано відповідачу, яке вона отримала 13.01.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 7900732812594. При цьому, у такому листі судом повторно роз`яснено положення ст. 109 ЦПК України зокрема те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 23.02.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема вона просила суд долучити: витяг з кредитного договору від 04.05.2015р. №592008322; витяг з договору із ПАТ «Львівобленерго» від 26.10.2016р.; заява форми 12 від 27.12.2016р.; медичне свідоцтво про народження від 09.10.2017р. №2207; видаткова накладна від 19.09.2017р. №ЧLVВ1-0144. Зазначені документи надані суду у копіях, оригінали вільних зразків почерку та підписів [PERSON] так і не долучені, що підтверджується Актом Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2023. Враховуючи наведене вище, суд повторно листом від 24.02.2023 зобов`язав [PERSON] надати оригінали вільних зразків її почерку та інших документів у яких наявний її зразок почерку, максимально наближених до часу виконання досліджуваних документів, тобто за 2014-2017 в кількості 10-15 підписів та на 8-10 аркушах почерку. При цьому, як вбачається із зміту телефонограми від 24.02.2023, [PERSON] 24.02.2023 о 17:04 год. повідомлена особисто помічником судді Фунделою К.А. за номером телефону [NUMBER] (який зазначений [PERSON] , як її контактний номер телефону), що 23.02.2023 від неї до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема вона просила суд долучити: витяг з кредитного договору від 04.05.2015р. №592008322; витяг з договору із ПАТ «Львівобленерго» від 26.10.2016р.; заява форми 12 від 27.12.2016р.; медичне свідоцтво про народження від 09.10.2017р. №2207; видаткова накладна від 19.09.2017р. № ЧLVВ1-0144 та такі документи надані суду у копіях, а не в оригіналах. У відповідь [PERSON] повідомила, що вона долучить оригінали цих документів. Однак [PERSON] оригінали вільних зразків її почерку та інших документів у яких наявний її зразок почерку ні суду ні експерту не надала, при цьому вартість експертизи не оплатила, у звязку з чим матеріали справи були повернуті експертом до суду без виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27.10.2022 про призначення судової почеркознавчої експертизи, що підтверджується повідомленням про неможливість проведення експертизи від 27.02.2023. Судом ухвалою від 02.03.2023 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 18.04.2023. Зазначену ухвалу відповідач особисто отримала в приміщені суду, що підтверджується її розпискою від 02.03.2023. Однак у судові засідання 18.04.2023, 18.05.2023 вона не прибула про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, від неї не надходила заява про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі. Станом на 18.05.2023 відповідач позичені кошти позивачу не повернула, що підтверджується матеріалами позову та фактом знаходження оригіналу боргової розписки у позивача. Доказів протилежного відповідач суду не надала. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім цього, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з наданим позивачем розрахунками, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 15700 Євро. При цьому суд враховує, що предметом договору були кошти в іноземній валюті, а саме в Євро. Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, у разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи вищенаведене, характер грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 15700 Євро є підставними, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану суму в Євро. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за борговою розпискою слід задовольнити у повному обсязі та відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілити судові витрати, зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 4708,40 грн.

Outcome: approved