Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

[PERSON] 11 жовтня 2022 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні і вихованні. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям, не бачиться і не спілкується з синами, не сплачує аліментів на їх утримання та втратив до дітей будь-який інтерес. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причин неявки не повідомив. Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (ч.1 ст.164 СК України). Пунктами 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Установлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 17 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 93. Діти [PERSON] , [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходяться на їх матеріальному утриманні і вихованні, дітям створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02 січня 2023 року № 8. Відповідач [PERSON] з дітьми не проживає, не спілкується з 2010 року, не відвідує їх, не телефонує, не цікавиться життям, здоров`ям, матеріально не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2022 року в сумі 308 765 грн. 54 коп., виявляючи тим самим свою байдужість до їх долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно характеристики учня 11 класу з Садківського ліцею Кам`янопотоківської сільської ради від 30 вересня 2022 року № 92, неповнолітній [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. Мама дитини підтримує зв`язок із класним керівником, приділяє достатньо уваги навчанню і вихованню. Батько жодного разу не відвідував навчальний заклад та не цікавиться навчанням свого сина. Згідно характеристики учня 8 класу з Садківського ліцею Кам`янопотоківської сільської ради від 30 вересня 2022 року № 91, вихованням неповнолітнього [PERSON] займається мати, яка приділяє достатньо уваги навчанню і вихованню сина, підтримує зв`язок зі школою. Батько не присутній у житті [PERSON] , не цікавиться навчальними успіхами сина. В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] , [PERSON] пояснили, що батько з ними не спілкується, не цікавиться їх життям, не телефонує, з днем народження не вітає, коли вони нещодавно зустріли його випадково на вулиці, то він пішов навіть не звернувши на них уваги. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02 січня 2023 року № 8 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено.

Outcome: approved