Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

18 квітня 2023 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею квартири за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування. Вказує, що не може реалізувати своє право на розпорядження майном у зв`язку з наявним арештом. На даний час жодних виконавчих проваджень у ДВС не має. З цих підстав просить суд скасувати вищенаведений арешт. Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , прізвище змінено у зв`язку з укладеним шлюбом, а.с. 9) є власницею квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 31.08.2006, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 15, 16) . З відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на дану квартиру накладено арешт на підставі постанови від 02.09.2008, Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції та постанови від 23.02.2007, ДВС у м. Луцьку, [PERSON] (а.с. 14). Другий відділ ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у листі від 12.04.2023 №29083, Перший відділ ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у листі від 12.04.2023 №26032 вказали, що виконавчі провадження щодо [PERSON] у відділах відсутні (а.с. 11, 13). Таким чином, судом встановлено, що на даний час обтяження не зняте, через, що позивач не має можливості скасувати накладений арешт та реалізувати свої права. Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №203/3435/21 (провадження №61-5467св22), від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). На думку суду, оскільки наявна заборона перешкоджає позивачу, реалізувати своє право на розпорядження майном, враховуючи, що ця заборона була накладена ще у 2007 та 2008 р.р. і жодна особа, не заявляє, що він був накладений в її інтересах, відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень щодо позивачки, зважаючи на те, що подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном, суд дійшов висновку, що слід скасувати спірний арешт та задовольнити позов. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved