Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 07.05.2016 року Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 184. \~ \~\~\~ \~В\~обґрунтування своїх\~позовних вимог\~вказав,\~що 07 травня 2016 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований 07.05.2016 року Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 184. Від шлюбу у них дітей немає, проте позивач вимушений за вирішенням свого спору звернутися до суду, оскільки дружина при останній зустрічі заперечувала проти розірвання даного шлюбу. Фактично з грудня 2021 року сторони не проживають разом. Спільне життя і збереження укладеного шлюбу сторін стало неможливим. Позивач з відповідачкою припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Примирення між сторонами неможливе, оскільки вони не підтримують жодних стосунків. Спір про розподіл майна відсутній на даний час. Шлюб позивач розриває вперше. У зв`язку з цим позивач прийняв рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами вже давно припинені, а тому розірвання шлюбу є для позивача спробою побудувати нове щасливе життя. Таким чином, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 104 та ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Як передбачено ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа, а тому вказана вище норма надає позивачу право звернутись до суду з відповідним позовом з вимогою про розірвання шлюбу. Верховний суд України в п. 3 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз`яснив судам, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Обставини, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, що передбачені ст. 110 СК України, зокрема вагітність позивача чи недосягнення дітьми одного року, після їх народження відсутні. Як вважає позивач, відсутні також підстави для застосування до сторін, відповідно до ст. 111 СК України, заходів щодо їх примирення, оскільки спільні відносини між позивачем та відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим і позивач категорично заперечує проти вжиття таких заходів з підстав, які були зазначені вище, що свідчать про неможливість збереження сім`ї. Таким чином, позивач вважає, що на підставі ст. 112 СК України, необхідно постановити рішення, яким розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, оскільки їх подальше спільне проживання як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача та і відповідача. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідачка не\~з`явилась, подала до\~суду заяву,\~в якій просить справу розглядати за її відсутності. Шлюб просить розірвати, що судом розцінено як визнання позову. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved