Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

17 квітня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 6823655400:01:007:0027, загальною площею 0,096 га, що знаходиться по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського (бувшого Полонського) районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар Н.М., (реєстр №817), скасувати його державну реєстрацію та повернути їй у власність. Позов мотивований тим, що 18.07.2018 року [PERSON] , згідно до зазначеного договору, подарувала для свого сина [PERSON] , який має громадянство російської федерації, вище згадану земельну ділянку. Нещодавно позивачка дізналась, що за діючим земельним законодавством земельні ділянки сільськогосподарського призначення не могли передаватись у власність іноземним громадянам, а тому звернулась до суду щодо визнання договору дарування недійсним та повернення для неї у власність спірної земельної ділянки. Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 02 травня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала, просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Третя особа: приватний нотаріус Бондар Н.М. в судове засідання не з`явилась, пояснення на позов не надала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 18.07.2018 року приватним нотаріусом Шепетівського (бувшого Полонського) районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар Н.М., (реєстр №817) посвідчено договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 6823655400:01:007:0027, загальною площею 0,096 га, що знаходиться по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства згідно якого [PERSON] подарувала для [PERSON] , громадянина російської федерації зазначену земельну ділянку. Також, цього ж дня приватний нотаріус Бондар С.М. прийняла рішення ділянку, індексний номер 42114586, про державну реєстрацію за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на подаровану йому земельну ділянку. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст. 719). За положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені , зокрема ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК України) Частина 5 ст. 22 ЗК України в редакції, що діяла на час укладення договору дарування визначала, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Як встановлено судом, відповідно до спірного договору дарування земельна ділянка за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства передана у власність [PERSON] , котрий являвся та являється громадянином російської федерації (іноземцем), що суперечить вище наведеним положенням ч.5 ст. 22 ЗК України, а відтак такий правочин в силу ч.1 ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків передбачених ч.1 ст. 216 ЦК України, зокрема повернення земельної ділянки у власність позивачки. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Приймаючи до уваги, що судом визнається недійсним договір дарування на підставі якого було здійснено державну реєстрацію за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на подаровану йому земельну ділянку, а тому є законною позовна вимога щодо скасування рішення приватного нотаріуса від 18.07.2018 року за індексним номер 42114586. Оскільки позивачка не бажає здійснення стягнення з відповідача судових витрат, а тому дане питання суд не вирішує.

Outcome: approved