Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

16.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в якому просив суд виділити [PERSON] в натурі 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що 24 листопада 1999 року він купив цілий житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] . В цілому жилий кам`яний будинок літ. «А» має 28,2 кв.м. жилої площі та до нього прилягають: кам. літня кухня «Е», дерев, тамбур «б», дерев, вбиральня «Ж», цегєл. погріб «Мпд», дерев`яні сараї «З, К, Л», цегел. сарай «Н», споруди та огорожі № 2-4, І. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений 24.11.1999 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 87. Даний будинок був придбаний позивачем у період шлюбу із відповідачем [PERSON] . 13 грудня 2001 року він подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд за [ADDRESS] . Позивач зазначив, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2013 року № 2/488/457/2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Вказав, що у липні 2012 року [PERSON] звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом про розподіл спільно нажитого майна подружжя та визнання права власності. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року по справі № 1414/3602/2012 визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований у [ADDRESS] . Позивач зазначив, що на сьогодні власником 3/4 частин житлового будинку по [ADDRESS] є - [PERSON] (1/2 частина належить на підставі договору дарування, 1/4 частина - на підставі рішення суду), позивачу [PERSON] належить частина спірного житлового будинку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив виділити йому в натурі 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилися, надала заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення та стягнення з неї компенсації вартості частки нерухомого майна, що належить позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами вивчення доводів позову, дослідження матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 24.11.1999 р., у період шлюбу з відповідачем [PERSON] , був придбаний житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 13.12.2001 р. позивач подарував відповідачу 1\\2 частину вказаного житлового будинку відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд. Житловий будинок [ADDRESS] в цілому складається з кам`яного житлового будинку житловою площею 45,80 кв.м та до нього прилягають такі господарські та побутові будівлі та споруди: сарай дерев`яний, сарай цегляний, Мпд - погріб цегляний, вбиральня дерев`яна, навіс дерев`яний, огорожі, споруди, що підтверджується договором дарування, посвідченого 13.12.2001 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Луда В.М. та зареєстрованого в реєстр за № 3913. Крім того, на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 30.11.2015 року, ухваленого по справі № 1414/3602/2012, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований у [ADDRESS] . Таким чином, власником частин спірного житлового будинку [ADDRESS] є Відповідач [PERSON] , власником частини названого будинку є позивач [PERSON] . Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено уст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Згідно з ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Добровільно між ними не досягнуто згоди щодо виділу часток будівлі в натурі. За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 10.11.2021 р. був складений Висновок експерта № 115-145е про наступне. На поставлене питання щодо можливих варіантів виділу в натурі частини житлового будинку [ADDRESS] експертом надано такий висновок. Провести поділ /виділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] , на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення технічно не є можливим. Експерт зазначив, що на розсуд суду експертом розглядався можливий поділ/виділ домоволодіння по [ADDRESS] , наближений до ідеальних часток співвласників. Так, у Висновку експерта зазначено, що виходячи з особливостей розташування житлового будинку, дворових будов і споруд на земельній ділянці на розгляд суду пропонується два варіанти поділу/виділу житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] , а саме наближених до ідеальних часток співвласників. Зазначив, що у житловому будинку зроблено перепланування приміщень, а саме закладено вхід у приміщення 1-1, та у приміщення 1-8, що ізолює приміщення 1-9, 1-1, 1-2 від будинку в цілому. З вікна приміщення № 1-9 зроблений вхід в будинок. Також, приміщення 1-6 (котельна) переобладнано у санвузол. Перегородка з приміщення 1-7 до приміщення 1-5 відсутня. Оскільки дозвільних документів на перепланування (зі слів співвласників) не має та відсутній (зі слів співвласників) скоригований технічний паспорт на дату проведення експертизи, - експертом проводився поділ/виділ приміщень житлового будинку на підставі наданих до суду матеріалів справи. Був зроблений висновок, що реконструкція житлового будинку, добудови необхідних допоміжних приміщень і облаштування інженерно-технічного переобладнання у житловому будинку, літ. А для співвласників за адресою: [ADDRESS] , можливе тільки після надання робочого проекту ліцензованою проектною організацією з узгодженнями всіх спеціалізованих організацій для перепланування/переобладнання приміщень і інженерних комунікацій (Миколаївводоканал, Миколаївгаз, Миколаївобленерго і ін.). Щодо надання відповіді на друге питання, поставленого на вирішення експерту, було надано наступну відповідь. Ринкова вартість об`єкта оцінки (домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ) на дату проведення експертизи складає 770 438 грн, що еквівалентно 29 320 доларів США. Ринкова вартість частини домоволодіння на дату проведення експертизи складає 192 610 грн, що еквівалентно 7 330 доларів США. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсацію співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Враховуючи те, що провести поділ/виділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] технічно не можливо, а також з урахуванням того, що відповідач визнала за можливе компенсувати позивачу ринкову вартість частки домоволодіння, що належить останньому на праві власності, суд вважає за можливе ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ринкової вартості частини домоволодіння сумі 192 610 грн, що еквівалентно 7 330 доларів США.

Outcome: approved