Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 1 [PERSON] , який був розірваний рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.07.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З відповідачем 2 [PERSON] позивач перебував в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.09.2018 року був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На утриманні позивача перебуває 4 дітей та матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2013 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09.04.2014 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів. В 2015 році позивач подав до відповідача 1 [PERSON] позов про зміну розміру аліментів. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2015 року вищевказані рішення було змінено, стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, а на утримання [PERSON] стягнуто 1/16 частку. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05.11.2015 року вищевказане рішення було змінено, стягнуто з позивача та утримання [PERSON] 1/6 частку від усіх доходів, в іншій частині рішення залишено без змін. Таким чином, з позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2018 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 2 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно та 700,00 грн. на утримання матері дитини. 01.06.2021 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача 2 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, ухвалою виправлені описки у судовому наказі. Таким чином, з позивача загалом стягнуто аліменти у розмірі 1/3+1/4-7/12 плюс 1000,00 грн. щомісячно, тобто на даний час з нього стягується більш ніж 50% від усіх його доходів. Крім того, позивач повинен утримувати відповідача 2 [PERSON] , матір [PERSON] , [INFO] , оскільки дитині менше трьох років. Розмір аліментів може обчислюватись у розмірі 1/8 часки на кожну дитину (1/2:4=1/8). Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2015 року (справа № 332/4101/15-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2018 року (справа № 334/4333/18) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя від 01.06.2021 року (справа № 334/3557/21) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.02.2023 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Добрєва М.В. Ухвалою від 28.02.2023 року, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 13.04.2023 року від відповідачки 2 [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не заперечує проти змінення розміру аліментів на утримання синів, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ємець А.П. вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач 1 [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день і час судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи є розписка про отримання судової повістки, заперечень на позов не надала. Відповідач 2 [PERSON] у судовому засіданні, у вирішенні спору, поклалася на розсуд суду. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем 1 [PERSON] , який був розірваний рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.07.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З відповідачем 2 [PERSON] позивач перебував в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.09.2018 року був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На утриманні позивача перебуває 4 дітей та матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2013 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09.04.2014 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів. В 2015 році позивач подав до відповідача 1 [PERSON] позов про зміну розміру аліментів. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2015 року вищевказані рішення було змінено, стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача 1 [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, а на утримання [PERSON] стягнуто 1/16 частку. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05.11.2015 року вищевказане рішення було змінено, стягнуто з позивача та утримання [PERSON] 1/6 частку від усіх доходів, в іншій частині рішення залишено без змін. Таким чином, з позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2018 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача 2 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно та 700,00 грн. на утримання матері дитини. 01.06.2021 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача 2 [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, ухвалою виправлені описки у судовому наказі. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що з нього загалом стягнуто аліменти у розмірі 1/3+1/4-7/12 плюс 1000,00 грн. щомісячно, тобто на даний час з нього стягується більш ніж 50% від усіх його доходів. Крім того, позивач повинен утримувати відповідача 2 [PERSON] , матір [PERSON] , [INFO] , оскільки дитині менше трьох років. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що на момент звернення з позовом у позивача, який є платником аліментів, на утриманні перебуває 4 дітей та матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 52 Конституції України, всі діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Суд погоджується з висновками позивача, що розмір аліментів може обчислюватись у розмірі 1/8 часки на кожну дитину (1/2 частку доходів : 4 дітей =1/8 частка). Такий розмір аліментів, на переконання суду, на належному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, відповідає її матеріальним потребам відповідно до віку, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Крім того такий розмір аліментів буде справедливим по відношенню до позивача із огляду на те, що на даний час з нього стягується більш ніж 50% від усіх його доходів, він не суперечить нормам матеріального права. 17.05.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначалося судом вище частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Водночас, враховуючи вказані правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, в цій же постанові, як зазначалось вище, Верховний Суд підкреслив, що зміна сімейного стану є самостійною та не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил статті 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання. Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених статтею 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Слід зазначити, що висновок Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, відповідно до якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, судом не береться до уваги, оскільки обставини, встановлені судом у вказаній справі не є тотожними обставинам у даній справі, що розглядається судом. Натомість, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у вказаній постанові, а саме: «аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами. При цьому, суд зазначає, що у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, відповідно до якої при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved