Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

04.05.2023 року заявник звернуся до суду із заявою, в якій просив суд: встановити факт, що [PERSON] , уродженець с. Нормучаш, Ново-Торчальського району, Республіки Марій Ел, Російської Федерації, який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Рені Одеської області. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі. 25.05.2023 року учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, заявниця подала до суду заяву, у якій зазначила, що підтримує заяву про встановлення факту родинних відносин, та просила розглядати заяву без її особистої участі. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] , народилась [INFO] , у місті Рені Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Малиновським ОВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 25.12.1996 року. Прізвище, ім`я та по-батькові у її свідоцтві про народження, вказані російською мовою, а саме - « [PERSON] ». У графі «батьки» відомості вказані, також, російською мовою : батько - « [PERSON] », матір - « [PERSON] ». Заявниця народилась в Українській Радянській Соціалістичній Республіці, де переважна більшість всіх документів (щодо актових записів громадян, видачі правовстановлюючих документів тощо) друкувались двома мовами - українською та російською. Судом встановлено, що 14 жовтня 1993 року заявниця з батьками отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Дане свідоцтво було видане УЖКГ виконавчого комітету Одеської міської Ради Народних депутатів, підставою для його видачі став Наказ №26638 від 13 жовтня 1993 року. Вищевказані відомості були зареєстровані у КП ОМБТІ та РОН 29 березня 1995 року під №280 стор. 134 кн. 116 пр. та підписані керівником органу приватизації - Станіславським Л.І. У Свідоцтві про право власності заявницю та її батьків було вказано так само як і в їх паспортах, а саме: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Тобто, вже на той час заявниця з матір?ю були записані за прізвищем « [PERSON] », а батько - « [PERSON] ». 2 лютого 2007 року батько заявниці - [PERSON] склав заповіт на ім?я заявниці. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. При складанні заповіту нотаріус звернув нашу увагу на те, що у свідоцтві про право власності вказано не по 1/3 частині за кожним, а спільне сумісне, та повідомив про можливі наслідки цього. З цього приводу заявниця та її батьки звернулись до УЖКГ та ПЕК Одеської міської Ради із заявою про внесення змін у приватизаційні документи, а саме: визначити форму права власності як спільну часткову в рівних частках за кожним. Судом встановлено, що 3 березня 2007 року УЖКГ та ПЕК Одеської міської Ради своїм Розпорядженням № 143 «Про внесення змін у розпорядження органу приватизації № 26638 від 14 жовтня 1993 року та у свідоцтво [NUMBER] від 14 жовтня 1993 року про право власності на житло» задовольнив спільну заяву заявниці та її батьків та вирішив: внести зміни у розпорядження органу приватизації №26638 від 14.10.1993 р. та у свідоцтво [NUMBER] від 14.10.1993 р. про право власності на житло, а саме було вказано: оформити приватизаційні документи на квартиру за адресою: [ADDRESS] , видані на ім?я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в спільну часткову власність в рівних частках кожному. У розпорядженні Розпорядженням № 143 «про внесення змін у розпорядження органу приватизації № 26638 від 14 жовтня 1993 року та у свідоцтво [NUMBER] від 14 жовтня 1993 року про право власності на житло», також, вказано, що у зв?язку з технічною неможливістю внести зміни в раніше видане розпорядження органу приватизації №26638 від 14.10.1993 р. на житло за адресою: [ADDRESS] , що видані на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , видано дублікат документа, з врахуванням внесених змін. Раніше виданий документ визнано недійсним. [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9448, серії [NUMBER] . Судом встановлено, що заявниця звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Мірошниченко О.М. яка завела спадкову справу. Однак, 30 березня 2023 року від нотаріуса заявниця отримала відповідь за №47/02-14, у якій вказано, що відповідно до заведеної спадкової справи №4/2023, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у заявника та [PERSON] різні прізвища у документах, що посвідчують особи, хоча встановлення факту споріднення має суттєве значення для подальшого оподаткування спадщини. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Згідно ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Звертаючись до Правил українського правопису прізвищ, суд зазначає наступне. «Правопис слов`янських прізвищ та імен. Основні правила правопису прізвищ та імен інших слов`янських народів: Російську літеру е передаємо літерою є в таких позиціях: 1) на початку слів: Євдокимов , Євтушевський , Єгор , Єланський , Єлизаров , Єршов, Єфіммов ; 2) у середині слів після голосного й при роздільній вимові після приголосного (після ь та апострофа): Бердяєв , Буєрaков , Вересаєв , Гуляєв , Достоєвський , Ісаєнков ; Аляб`єв , Афанасьєв ; 3) після приголосних (за винятком шиплячих, р і ц, задньоязикових і гортанного г) у суфіксі -єв та в сполученні морфем -єєв російських прізвищ: Ломтєв , Медведєв , М`ятлєв ; Алексєєв , Веденєєв , Гордєєв , Матвєєв , Менделєєв ; але: Муромцев , Нехорошев , Писарев , Подьячев , Усвятцев ; Андреєв , Аракчеєв , Мацеєв , Плещеєв , а також у болгарських: Ботев, Друмев та ін.; 4) коли російському е кореня відповідає в аналогічних українських коренях і (тобто на місці колишнього ъ): Бєлінський , Звєрев , Лєсков , Мєстечкін , Насєдкін , Пєшковський , Рєпін , Столємтов , Твердохлємбов ; до цього переліку належить і прізвище Нарємжний , запозичене російською мовою з української, де нормативним є Наріжний. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно пункту 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 Постанови Верховного Суду України від 31.01.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, вищенаведене дає підстави стверджувати, що заявниця- [PERSON] є донькою [PERSON] , а розбіжність в одній літері у прізвищі батька заявниці « [PERSON] » та « [PERSON] » у документах виникли під час перекладу прізвища з російської на українську мову. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved