Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

23 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з вимогою про стягнення з [PERSON] збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 304981,50 грн. В обґрунтовування позовних вимог зазначає, що 22.06.2021 поблизу села Клебань Тульчинського району трапилась дорожньо-транспортна пригода, що призвела до виливу рідкого органічного добрива обабіч дороги. Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції 23.06.2021 в присутності старости с. Клебань, с. Гути, селища Федьківка, Тульчинської міської ради та представника громадськості на земельній ділянці на узбіччі дороги автотраси Т0237Ч с. Клебань по вул. Подільська здійснено відбір проб ґрунтів №10-2021. За результатами вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 01.07.2021 (протокол №10-2021) було встановлено наступні показники: амоній (обмінний) 24,5 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 10,5 мг/кг; фосфор (загальний) 109.4 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 90.0 мг/кг; нітрати 91.0 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 30,0 мг/кг, що свідчить про забруднення земельної ділянки, внаслідок порушення вимог поводження з рідкими органічними добривами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Інспекцією 25.06.2021 зроблено запит до Тульчинського районного відділу поліції ГУНГІ у Вінницькій області щодо надання інформації про винних осіб які допустили зазначене порушення для можливості притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. З отриманої відповіді №6200/230/01-2021 від 07.07.2021 стало відомо, що забруднення земельної ділянки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди сталося через дії [PERSON] жителя с. Вербівка Тростянецького району. За результатами розгляду матеріалів поліції та лабораторних вимірювань Інспекцією складено протоколом про адміністративне правопорушення №013855 від 16.08.2021. У відповідних графах адмінпротоколу Відповідачем надано пояснення, якими підтверджено вчинення ним правопорушення. На підставі протоколу винесена постанова №03/252 від 16.08.2021 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 52 КУпАП (псування і забруднення сільськогосподарських та інших земель), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Сума штрафу сплачена правопорушником добровільно. Своїми діями, Відповідач наніс державі збитків, заподіяних внаслідок забруднення земельної ділянки, на суму 304981 (триста чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) гри. 50 коп. Розрахунок збитків здійснено у відповідності до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Мінприроди №171 від 27.10.1997 року (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 №149). 26.10.2021 Відповідачу направлено претензію №3723/2/21 від 26.10.2021 для добровільної сплати суми завданих битків, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26.10.2021. Оскільки, добровільно вказану суму збитків, шо становить 304981 (триста чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) гри. 50 коп. Відповідач не відшкодовує, виникла необхідність стягнення вказаної суми у судовому порядку. Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито підготовче првадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 12 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення розгляду цивільної справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином за адресою реєстрації місця проживання, до суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (а.с. 36, 39) та конверти з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 42-43, 67-69). Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.06.2021 поблизу с. Клебань Тульчинського району трапилась дорожньо-транспортна пригода, що призвела до виливу рідкого органічного добрива обабіч дороги. Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції 23.06.2021 в присутності старости с. Клебань, с. Гути, селища Федьківка, Тульчинської міської ради та представника громадськості на земельній ділянці на узбіччі дороги автотраси Т0237Ч с. Клебань по вул. Подільська здійснено відбір проб ґрунтів №10-2021. За результатами вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 01.07.2021 (протокол №10-2021) було встановлено наступні показники: амоній (обмінний) 24,5 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 10,5 мг/кг; фосфор (загальний) 109.4 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 90.0 мг/кг; нітрати 91.0 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою 30,0 мг/кг, що свідчить про забруднення земельної ділянки, внаслідок порушення вимог поводження з рідкими органічними добривами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 5, 6). З відповіді Тульчинського РВП №6200/230/01-2021 від 07.07.2021 встановлено, що ДТП, яке сталося біля с. Клебань 22.06.2021 через водія автомобіля «Renault Premium» [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , в якого під час стоянки відмовили ручні гальма в результаті чого сталося зіткнення із автомобілем «Scania R420» в якого було пошкоджено зливний кран та на узбіччя дороги вилилось відходи біопалива. Дане ДТП було вирішено самостійно без допомоги працівників поліції шляхом складання «Європротоколу» (а.с.8). За результатами розгляду матеріалів поліції та лабораторних вимірювань Інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення №013855 від 16.08.2021. У відповідних графах адмінпротоколу Відповідачем надано пояснення, якими підтверджено вчинення ним правопорушення (а.с.9) Відповідно до протоколу винесено постанову №03/252 від 16.08.2021 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 52 КУпАП (псування і забруднення сільськогосподарських та інших земель), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн (а.с. 10). Сума штрафу сплачена правопорушником добровільно, що підтверджується копією квитанції від 18.08.2021 (а.с. 11). Своїми діями, [PERSON] наніс державі збитків, заподіяних внаслідок забруднення земельної ділянки, на суму 304981 (триста чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) гри. 50 коп. Розрахунок збитків здійснено відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Мінприроди №171 від 27.10.1997 року (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 №149) (а.с. 12-14). 26.10.2021 [PERSON] направлено претензію №3723/2/21 від 26.10.2021 для добровільної сплати суми завданих битків, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26.10.2021 (а.с. 15, 16). Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються зокрема Законом України «Про охорону земель», Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону Укоаїни «Про пестициди і агрохімікати» агрохімікати - органічні, мінеральні і бактеріальні добрива, хімічні меліоранти, регулятори росту рослин та інші речовини, шо застосовуються для підвищення родючості ґрунтів, урожайності сільськогосподарських культур і поліпшення якості рослинницької продукції. Статтею 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за псування і забруднення сільськогосподарських та інших земель хімічними речовинами. Речовини, перевищення вмісту яких було встановлено за результатами інструментально-лабораторних досліджень відповідно до протоколу №10-2021 від 01.07.2021: амоній (обмінний) 24.5 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою (природний фон) 10.5 мг/кг, фосфор (загальний) 109.4 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою (природний фон) 90.0 мг/кг, нітрати 91.0 мг/кг у порівнянні з контрольною пробою (природний Фон) 30.0 мг/кг, є хімічними речовинами, якими забруднено земельну ділянку. Вказані дії (забруднення земельної ділянки понад встановлені гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин) є порушенням вимог ст. 167 Земельного Кодексу України, абзацу 11, 12 частини 1 ст. 35 Закону України «Про охорону земель», якою визначено, що: господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Відповідно до ст. 211 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами. Згідно зі ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно із статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими та іншими відходами наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 затверджено Методику визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями, завдав шкоду, яку добровільно не відшкодував, а тому позов варто задовольнити та стягнути з відповідача шкоду у розмірі 304981,50 грн, заподіяну внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4574,72 грн.

Outcome: approved