Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

21.11.2022 р. АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 057-2008-206 від 07.02.2008 р. позивач надав відповідачу кредит у розмірі 219690,00 швейцарських франків з кінцевим строком повернення 01.02.2028 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 11,45 % річних. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 р. у справі № 185/63/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 057-2008-206 від 07.02.2008 р. у розмірі 4009343,27 грн. Під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду, у рамках виконавчого провадження № 50653846 було реалізовано квартиру відповідача, яка була предметом іпотеки, за ціною 2217000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачем не виконано у повному обсязі рішення суду, заборгованість у розмірі 1738737,60 грн. залишається непогашеною, представник позивача вважає, що за таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.10.2019 р. по 19.10.2022 р. у сумі 158189,83 грн. Ухвалою від 16.01.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній у ній просив суд розглянути заяву за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.02.2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 057-2008-206, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 219690,00 швейцарських франків з кінцевим строком повернення 01.02.2028 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 11,45 % річних. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 р. у справі № 185/63/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 057-2008-206 від 07.02.2008 р. у розмірі 4009343,27 грн. Під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду, у рамках виконавчого провадження № 50653846, було реалізовано квартиру відповідача, яка була предметом іпотеки, за ціною 2217000,00 грн. Судом встановлено, що зазначене рішення суду відповідачем у повному обсязі не виконано, зокрема погашено лише частину заборговано у розмірі 2270605,67 грн., решта заборгованості у розмірі 1738737,60 грн. на даний час залишається непогашеною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Верховного Суду наведені в постановах у справі № 686/21962/15-ц від 16.05.2018 р., у справі № 310/5419/15-ц від 11.07.2018 р., у справі № 463/4711/15 від 04.07.2018 р., у справі № 703/4704/15-ц від 28.02.2018 р., приймаючи до уваги, що стороною відповідача на час розгляду справи у повному обсязі не виконано рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2015 р. у справі № 185/63/15-ц, заборгованість у розмірі 1738737,60 грн. залишається непогашеною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки три проценти річних за період з 20.10.2019 р. по 19.10.2022 р. у розмірі 158189,83 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 160670,83 грн. (158189,83 грн. + 2481,00 грн.).

Outcome: approved