Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Мотивувала позовні вимоги тим, що 21 жовтня 2006 року між нею і відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться дитиною, ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, не приймає будь-якої участі в її вихованні і матеріальному забезпеченні. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 13 березня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що батьківські обов`язки виконує, дитиною цікавиться, приймає участь в її вихованні та матеріальному забезпеченні. Третя особа Орган опіки та піклування Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 лютого 2011 року по справі № 2-519 шлюб, зареєстрований між сторонами 21 жовтня 2006 року, розірвано. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 серпня 2007 року Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач у своїй заяві зазначає, що відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків щодо доньки, не бере участь в її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться її життям. Водночас, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України). Подана позивачем характеристика від 06 жовтня 2022 року містить оціночні судження безпосередньо щодо дитини [PERSON] і жодним чином не підтверджує обставини, на які покликається позивач на підтвердження позовних вимог. Характеристика працівника [PERSON] , видана керуючим магазином «Продукти-101» ТзОВ «АТБ-Маркет» Чайка Р.С. характеризує виключно позивача і також не підтверджує викладених у позовній заяві обставин. Акт обстеження житлово-побутових умов від 12 вересня не може бути визнаний судом належним доказом, оскільки в такому відсутня дата його виготовлення. Суд позбавлений можливості встановити, станом на яку дату існували обставини, викладені у вказаному документі. Вказаний акт підписаний особами [PERSON] та [PERSON] . При цьому, клопотань про допит вказаних осіб у якості свідків позивачем заявлено не було, їх явка для проведення допиту забезпечена не була. За таких обставин суд не має можливості пересвідчитись у дійсності покликань вказаних осіб, що також свідчить про неналежність вказаного акта як доказу по справі. Враховуючи наведене, суд не може ґрунтувати своє рішення на основі припущень та неперевірених належним чином тверджень щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц виклав правову позицію, згідно з якою посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. За ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас, будь-яких письмових висновків від третьої особи Органу опіки та піклування Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області щодо розв`язання спору між батьками до суду не подано. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено перед судом необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed