Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та відшкодування збитків, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд: - Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] заборгованість в сумі 53 273,90 грн, в тому числі: 36 553,90 грн - решта суми матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] ; 3 000,00 грн - вартість робіт з виконання звіту № 19160 від 05.09.2022 щодо визначення вартості матеріального збитку; 12 120,00 грн - вартість послуг зі зберігання КТЗ Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 10.03.2023; 1 600,00 грн - вартість послуг евакуатора; - Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.01.2022 року о 07 годині 10 хвилин, [PERSON] , по Дарницькому шосе в м. Києві, керуючи автомобілем «Mini Cooper» н/з [NUMBER] , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Ford» н.з. . [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п.10.4 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року у справі №753/2669/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з ДТП транспортний засіб Позивача було евакуйовано на стоянку станції технічного обслуговування «Омега» для проведення ремонту. 02.02.2022 року Позивачем було надіслано до страхової компанії - ТДВ «СК «Гардіан» повідомлення про ДТП. 07.12.2022 року на рахунок Позивача надійшли грошові кошти в сумі 40 769,99 грн. Однак позивачка не погоджується з сумою виплати, а тому звернулася з позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до змісту якого представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 05 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог. Також 05 травня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що останній просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив суд розглядати справи за його відсутності. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце слухання повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що 31 січня 2022 року о 07 годині 10 хвилин, [PERSON] , по Дарницькому шосе в м. Києві, керуючи автомобілем «Mini Cooper» н/з [NUMBER] , перед поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Ford» н.з. . [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п.10.4 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року у справі №753/2669/22, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У зв`язку з ДТП транспортний засіб Позивача було евакуйовано на стоянку станції технічного обслуговування «Омега» для проведення ремонту. Згідно з актом надання послуг евакуатора № 968 від 31.01.2022 вартість послуг евакуатора щодо перевезення авто Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] склала 1 600.00 грн без ПДВ. 02 лютого 2022 року Позивачем було надіслано до страхової компанії - ТДВ «СК «Гардіан» (далі - Відповідач, Страхова компанія) на електронну адресу lost@grdn.com.ua, з подальшим надсиланням оригіналу повідомлення Укрпоштою на адресу 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96. повідомлення про ДТП разом з відповідним пакетом документів. 31 травня 2022 року Позивачем було надіслано до страхової компанії заяву про надання розрахунку відшкодування відповідно до якої Позивач просила Страхову компанію надати в десятиденний строк з дня отримання заяви розрахунок страхового відшкодування 28 липня 2022 року на адресу Страхової компанії направлено адвокатський запит № 2705/22/2 від 28.07.2022 відповідно до якого Позивач просив надати розрахунок страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON] страховою компанією «Гардіан» з обов?язковим включенням до нього суми вартості послуг стоянки станції технічного обслуговування «Омега» та послуг евакуатора, а також надати копію звіту експерта щодо визначення розміру шкоди. 17 серпня 2022 року Позивачкою отримано відповідь Страхової компанії № 09/08/22/3 від 09.08.2022 на адвокатський запит. якою повідомлено, що розмір страхового відшкодування визначено на основі Консультації № 46-D/10/42 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.02.2022. виготовленого оцінювачем [PERSON] згідно з яким розмір відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та без ПДВ складає 35 890.10 грн. а також повідомлено, що до суми відшкодування можуть бути включені суми вартості послуг евакуатора та суми вартості послуг стоянки, у разі надання відповідних документів. В подальшому Позивачем було укладено з ФОП [PERSON] договір № 19160 щодо проведення оціночних послуг з визначення вартості матеріального збитку. 25 серпня 2022 року експертом на станції технічного обслуговування «Омега» з метою визначення реальної вартості матеріального збитку. проведено огляд транспортного засобу на який запрошувались також винуватиця ДТП та представники Страхової компанії. 05 вересня 2022 року експертом надано звіт № 19160 від 05.09.2022 відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3 Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП. що сталась 31.01.2022 станом на 05.09.2022 складає 79 923,89 грн. Вартість робіт експерта (3 000,00 грн) було сплачено Позивачем, що підтверджується квитанцією АТ «Приватбанк» від 08.09.2022. 13 вересня 2022 року від ФОП [PERSON] , Позивачем отримано рахунок № [NUMBER] від 13.09.2022 відповідно до якого вартість зберігання КТ3 Ford Fiesta. реєстраційний номер [NUMBER] станом на 13.09.2022 складала 6 180,00 грн. 16 вересня 2022 року представником Позивача, було направлено на адресу Страхової компанії заяву № 2705/22/6 від 16.09.2022 про відшкодування майнової шкоди, відповідно до якої просив, зокрема: здійснити виплату [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 90 703,89 грн, в тому числі: 79 923,89 грн - вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] . пошкодженого внаслідок ДТП; 3 000,00 грн - вартість робіт з виконання звіту № 19160 від 05.09.2022 щодо визначення вартості матеріального збитку; 6 180,00 грн - вартість послуг зі зберігання КТ3 Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 13.09.2022; 1 600,00 грн - вартість послуг евакуатора згідно з актом надання послуг евакуатора № 968 від 31.01.2022 на реквізити. зазначені в заяві про виплату страхового відшкодування від 16.09.2022. 08 листопада 2022 року представник Позивача отримав скановану копію відповіді Страхової компанії № 21/10/22/3 від 21.10.2022 на адвокатський запит якою повідомлено, що: «09.08.2022 мені було направлено відповідь в якій зазначено, що розмір страхового відшкодування може становити 34 890.10 грн та яка буде вирішуватись після отримання заяви на виплату страхового відшкодування. 22.09.2022 надійшла заява про виплату страхового відшкодування. Станом на сьогоднішній день остаточне рішення ще не прийнято, розрахунок остаточний не проводився, справа перебуває на розгляді». 07 грудня 2022 року на рахунок Позивача надійшли грошові кошти в сумі 40 769,99 грн. Згідно деталей операції: Стр. відш.зг.стр.акту № G-17236-1 за пошкоджений Т.З. Ford Fiesta AA4472KT, власник [PERSON] Без ПДВ. 07 грудня 2022 року на адресу [PERSON] направлено заяву № 2705/22/8 від 07.12.2022 про відшкодування суми франшизи в розмірі 2 600,00 грн. 04 січня 2023 року [PERSON] відповідно до квитанції № 8TC2-T8H4-H96P-СВВ4 від 04.01.2023 перераховано кошти в розмірі 2 600.00 грн в рахунок погашення суми франшизи по ДТП від 31.01.2022. Також 28 грудня 2022 року на адресу представника Позивачки надійшла відповідь Страхової компанії № 21/10/22/3 від 21.10.2022 на адвокатський запит якою повідомлено, що: «виплата страхового відшкодування по події ..... в сумі 40 769.99 грн було здійснено на підставі Звіту № 11-D/11/08 від 09.08.2022 згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без урахування ПДВ на запасні частини та матеріали складає 43 369,99 грн. Із суми страхового відшкодування було вираховано франшизу 2 600,00 грн. Для визначення розміру страхового відшкодування страховою компанією було залучено експерта відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Станом на 27 квітня 2023 року за 404 дні перебування ТЗ на стоянці СТО «Омега» нараховано Позивачу за зберігання автомобіля суму до сплати в розмірі 12 120,00 грн, з розрахунку 30,00 грн/день (30,00 грн * 404 = 12 120,00 грн), що підтверджується Рахунком № A-010132 від 27.04.2023. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (надалі за текстом -Закон). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно зі ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Суд зазначає, що з аналізу вказаних правових норм вбачається, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Також наведене знайшло своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). В своїй Постанові від 14.12.2021 в справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги. Під час розгляду справи представником відповідача у відзиві було зазначено, що суму виплати було розраховано на підставі висновків Звіту № 11D/11/08 про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складала 43 369,99 грн, за вирахування суми франшизи 2 600,00 грн. Крім того, Відповідачем зазначено, що «на виконання приписів Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Відповідачем було здійснено весь комплекс заходів щодо оцінки розміру шкоди, завданої Позивачеві, у зв?язку з пошкодженням Т3 Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - Т3), а також здійснено виплату страхового відшкодування у строки передбачені законом. Отже, Відповідач виконав свої зобов?язання в повному обсязі». Суд зауважує, що як слідує з матеріалів справи та вказане не було спростовано самими сторонами, 17.08.2022, тобто через шість з половиною місяців з дня отримання Страховою компанією повідомлення про ДТП, Позивачем отримано першу офіційну відповідь Страхової компанії № 09/08/22/3 від 09.08.2022, надану на адвокатський запит, якою повідомлено, що розмір страхового відшкодування визначено на основі Консультації № 46-D/10/42 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.02.2022, виготовленого оцінювачем [PERSON] , згідно з яким розмір відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та без ПДВ складає 35 890,10 грн, а також повідомлено, що до суми відшкодування можуть бути включені суми вартості послуг евакуатора та суми вартості послуг стоянки, у разі надання відповідних документів. Вищезазначене не свідчить про дотримання Відповідачем всіх заходів у строки та у порядку встановленому Законом. Також, про наявність у Страхової компанії звіту щодо визначення вартості матеріального збитку, зокрема, про наявність Звіту № 11D/11/08 від 09.08.2022 про визначення вартості матеріального збитку, Позивачу не повідомлялось, у зв?язку з чим Позивач, у відповідності до вимог ст. 34 Закону, з метою визначення реальної вартості відновлювального ремонту був вимушений за власні кошти залучити експерта для визначення вартості матеріального збитку, завданого ДТП. Звіт № 11D/11/08 від 09.08.2022 було надано Позивачу вже після здійснення неузгодженого розміру страхового відшкодування. Таким чином, вищезазначене свідчить, що Страховою компанією при здійснені страхового відшкодування не дотримано, строків та порядку розгляду випадку, що передбачено Законом, й призвело до того, що Позивач через не виплату Страховою компанією всієї суми, що необхідна для відновлювального ремонту, не може розпочати ремонт транспортного засобу. Також Відповідачем заперечується вимоги, оскільки вони побудовані на Звіті № 19160 від 05.09.2022 відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3 Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 31.01.2022 станом на 05.09.2022 складає 79 923,89 грн. Даним Звітом було визначено реальну вартість матеріального збитку, тому сума в ньому відповідно має значну відмінність від суми, зазначеної в звіті № 11D/11/08 від 09.08.2022, якою керувалась Страхова компанія при визначенні вартості страхової виплати. Щодо доводів Відповідача стосовно відшкодування витрат на стоянку. Згідно з ст. 29 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов?язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Матеріалами справи підтверджується те, що після ДТП ТЗ Позивача було пошкоджено і він не міг далі продовжувати рух, так як зазнав пошкоджень, що унеможливили пересування на ньому, у зв?язку з чим і було викликано евакуатор для доставки ТЗ до стоянки для здійснення відновлювального ремонту. Крім того, сам перелік пошкоджених запчастин, які необхідно замінити в процесі відновлювального ремонту, (міститься в звітах з визначення вартості матеріального збитку) свідчать про те, що автомобіль зазнав пошкоджень, що унеможливлюють його подальший рух. Таким чином, неможливість здійснення ТЗ Позивача подальшого руху, внаслідок отриманих пошкоджень від ДТП, свідчить про те, що даний транспортний засіб підлягав обов?язковій евакуації на евакуаторі з місця ДТП до стоянки, що в своє чергу є поважною причиною, у зв?язку з чим з Відповідача підлягають стягненню в повному обсязі витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Крім того, Страховою компанією тривалий час не здійснювалось страхове відшкодування матеріального збитку до 06.12.2022, що призвело до нарахування значної суми вартості послуг за стоянку. Також здійснення Страховою компанією лише частини виплати страхового відшкодування (в даному випадку половини від реальної вартості відновлювального ремонту) не дозволяє Позивачу здійснити відновлювальний ремонт і по теперішній час. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В даному випадку, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а тому підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] заборгованість в сумі 53 273,90 грн, в тому числі: 36 553,90 грн - решта суми матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] ; 3 000,00 грн - вартість робіт з виконання звіту № 19160 від 05.09.2022 щодо визначення вартості матеріального збитку; 12 120,00 грн - вартість послуг зі зберігання КТЗ Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 10.03.2023; 1 600,00 грн - вартість послуг евакуатора. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 1 073,60 грн. Також на підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем.

Outcome: approved