Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] , в особі адвоката Починок О.І. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов обгрунтовує тим, що між ним та [PERSON] укладено договір грошової позики від 26.01.2016 року, відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. вказаного договору сума позики складає 374000 гри., відповідно до п. 2.2. договору позика надається під 8% у строк 60 місяців з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у п. 1.1 договору, тобто до 26.01.202.1 року. Відповідно до п. 4.2. договору, грошові кошти за позикою надаються шляхом переведення позивачем грошових коштів у розмірі визначеному п. 2.1. договору па користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним рахунком № [NUMBER] , код банківської установи 305299, по об`єкту іпотеки [ADDRESS] . Згідно п. 9.1. договору, договір набуває законної сили з моменту передачі грошових коштів позивачем відповідачеві та визначається датою проведення платежу позивачем грошових коштів у розмірі визначеному п. 2.1 договору на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним рахунком № [NUMBER] ,. код банківської установи 305299, по об`єкту іпотеки [ADDRESS] . При цьому, відповідно до змісту платіжного доручення від 26.01.201 б року № @2РL369112 позивачем було сплачено на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 374000 грн., за кредитним рахунком № [NUMBER] , код банківської установи 305299, по об`єкту іпотеки [ADDRESS] , вказаний платіж проводився безпосередньо в інтересах відповідача. Зазначає що договір грошової позики від 26.01.2016 року є укладеним між позивачем та відповідачем, а також є таким який набув законної сили. Станом на даний час, відповідачем в односторонньому порядку було порушено п. 3.1. договору грошової позики від 26.01.2016 року, у зв`язку з неповерненням суми боргу разом з відповідними процентами у строк не пізніше 26.01.2021 року, більше того, відповідач не вживав жодних дій по погашенню боргу, будь-яких розмов на тему боргу уникав, що і зумовило позивача звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Враховуючи, що відповідачем було особисто підписано договір грошової позики від 26.01.2016 року та фактичне отримання ним грошових коштів у спосіб та формі, які передбачені вказаним договором, вказане свідчить про характер договору позики та наявність боргу. На дату звернення з даною позовною заявою до суду, достеменно відомо про те, що відповідач не має наміру виконувати свої зобов`язання за договором грошової позики від 26.01.2016 року. Відповідно до п. 6.1. договору грошової позики від 26.01.2016 року за порушення строку повернення позики, яка визначена у п. 3.1. вказаного договору до відповідача застосовується штраф у розмірі 100000 гривень. Згідно п. 2.2. договору грошової позики від 26.01.2016 року, позичальник зобов`язується сплатити на користь позикодавця проценти у розмірі 8% річних від суми позики до дня фактичного повернення. За результатами проведеного розрахунку по сумі боргу за договором грошової позики від 26.01.2016 року по сумі боргу 374000 грн: сума штрафу - 100000 гривень; сума 8% річних - 149600 гривень; сума 3 % річних - 20411 гривень; сума інфляційного збільшення боргу - 133108.94 гривень. Загальна сума заборгованості 374000+100000+149600+20411+133108,94 -777119,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.01.2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2023 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Починок О.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє Починок О.І. до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2023 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Починок О.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє Починок О.І. до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2023 року відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] позову [PERSON] в інтересах якого діє Починок О.І. до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2023 року закрите підготовче провадження у справі. справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 26.01.2016 року був укладений договір позики. З доданої до позовної заяви копії договору грошової позики від 26.01.2016 року вбачається що він укладений між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). Пунктом 1.1. договору передбачено, що за цим договором позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розміри визначеному цим договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, встановленому договором. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору сума позики за договором становить 374000 грн. За цим договором позичальник зобов`язується, сплачувати проценти в розмірі 8% річних (за кожен рік користування) від суми позики до дня фактичного повернення боргу. Відповідно до п.3.1 договору позика надається на 60 місяців з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у її. 1.1 договору, тобто до 26.01.2021 року. Даний термін може бути продовжений за угодою позикодавця та позичальника, шляхом укладання додаткової угоди до цього договору. Розділом 4 договору встановлений порядок надання позики, згідно з яким позикодавець надає весь розмір позики одним платежем. Грошові кошти за позикою надаються шляхом переведення позикодавцем грошових коштів у розмірі, визначеному п.2.1. цього договору на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним рахунком № [NUMBER] , код банківської установи 305299, об`єкту іпотеки [ADDRESS] . Виконання позикодавцем умов визначених у п.4.2. договору має відбутися в день підписання договору. Після виконання позикодавцем умов, визначених у п.4.2. договору, позичальником додатково складається розписка про отримання у борг грошових коштів, визначених у розмірі, встановленому п.2.1. договору. Відповідно до п.9.1. договору він набуває, законної сили з моменту передачі грошових коштів позикодавцем позичальникові та визначається датою проведення платежу позикодавцем грошових коштів у розмірі визначеному п.2.1. цього договору на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним рахунком № [NUMBER] , код банківської установи 305299, об`єкту іпотеки [ADDRESS] . Згідно копії платіжного доручення від 26.01.2016 року [PERSON] перерахував до АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро 374000 грн. Призначення платежу «оплата стоимости ID объекта 5522, [PERSON] , 3298409339, вид сделки ипотека, адрес объекта: [ADDRESS] , [PERSON] ». Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором(частина перша статті 1049 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, в тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. В постанові Верховного Суду від 08.07. 2019 року (справа №524/4946/16-ц) зазначено, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. В постанові КЦС ВС від 22.08.2019 у справі №369/3340/16-ц, зазначено, що факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Так, досліджуючи договір грошової позики від 26.01.2016 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що вказаний договір не містить відомостей щодо отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме в борг. В порушення вимог п.4.4. договору позичальником не складена розписка про отримання у борг грошових коштів. Перерахування позивачем грошових коштів 26.01.2016 року на користь АТ КБ «Приватбанк» за реалізацію заставного майна не підтверджує наявність між сторонами правовідносин за договором позики. Доказів про те, що відповідач особисто отримав від позивача в борг грошові кошти, сторонами під час розгляду справи не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю. На підставі наведеного, ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: dismissed