Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Процедура (рух\~справи): У березні 2023 року позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно, а з 14 грудня 2027 року стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 05 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 20 жовтня 2020 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між позивачем та відповідачем розрізано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. Власних коштів для належного забезпечення дітей [PERSON] не вистачає, а відповідач жодної фінансової допомоги не надає, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутись до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка надала суду такі докази: - копію посвідки на постійне проживання; - копію свідоцтва про народження [PERSON] - копію свідоцтва про народження [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно, а з 14 грудня 2027 року стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, без поважних причин в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 20 жовтня 2020 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між позивачем та відповідачем розрізано. Позивачка, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У березні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 15 березня 2023 року позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надав, отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами. Оцінка суду: Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 184 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах\~своїх здібностей\~і фінансових\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мешкає від неповнолітніх дітей окремо, а тому зобовязаний утримувати їх до досягнення ними повноліття шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно, а з 14 грудня 2027 року стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі частки від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно. При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд враховує також принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини. Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дітей, на утримання яких будуть стягуватись аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved