Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Хомич І.О., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] в Сполучених Штатах Америки в м. Нью-Йорк помер [PERSON] - батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина. Зазначає, що 13 січня 2022 року позивач через свого представника [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою вказаного нотаріуса від 25 січня 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів про постійне проживання з померлим; а також - відсутністю у позивача документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно. Померлий є рідним батьком позивача. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] (далі - Квартира). Позивач зазначила, що не могла вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що постійно проживає поза межами України в Сполучених Штатах Америки. Після смерті свого батька, в межах шестимісячного строку, вона мала намір особисто приїхати в Україну та подати приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте у зв`язку з початком пандемії, викликаної спалахом коронавірусної хвороби (COVID-19) Позивач не змогла вчасно прибути до України. Таким чином, запроваджені на території України та Сполучених Штатів Америки карантини з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 та відсутність доступного авіасполучення між країнами обмежили дії Позивача, спрямовані на вчасне подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з незалежних від неї причин, враховуючи карантинні обмеження, що стали наслідком пандемії коронавірусної хвороби (COVID-19). Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в Сполучених Штатах Америки в м. Нью-Йорк помер [PERSON] , про що 28 вересня 2019 року видано свідоцтво про смерть № [NUMBER] . Померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03 вересня 2021 року серії [NUMBER] . Представником Позивача - [PERSON] , 13 січня 2022 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни була подана заява про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Квартиру. Однак, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Ірини Вікторівни від 25 січня 2022 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Квартиру у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів про постійне проживання з померлим; а також - відсутністю у позивача документів, що підтверджують право власності померлого на Квартиру. З матеріалів справи вбачається, що померлому спадкодавцю Квартира належала на праві приватної власності, яке було зареєстроване за ним на підставі довідки, виданої ЖБК «Кристал-13» №10 від 30 березня 1992 року, що підтверджується довідкою комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2020 №33233 від 23 жовтня 2020 року. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Таким чином, оскільки Квартира знаходиться на території України, її спадкування здійснюється відповідно до законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Судом враховано факт постійного проживання позивача за кордоном в Сполучених Статах Америки, надання довіреності представнику [PERSON] для оформлення спадщини та об`єктивні перешкоди пов`язані з початком пандемії, викликаної спалахом коронавірусної хвороби (COVID-19). Так з лютого 2020 року центри з контролю та профілактики захворювань Сполучених Штатів Америки закликали населення розпочати підготовку до розповсюдження вірусу, відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 березня 2020 року № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 00 год. 00 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. було закрито пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень. В подальшому, запроваджені на території України та Сполучених Штатів Америки карантини з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 та відсутність доступного авіасполучення між країнами також обмежили дії Позивача, спрямовані на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Судом також враховано обставини того, що позивач не мала змоги подати заяву про прийняття спадщини ні безпосередньо, ні через засоби поштового зв`язку, оскільки останній спосіб також вимагає зустрічі з нотаріусом та відвідування консульства задля засвідчення підпису заявника та апостилювання. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про становлення додаткового строку для прийняття спадщини. Щодо цього суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Щодо визнання за позивачем права власності на Квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Однією із підстав для відмови у видачі приватним нотаріусом Савенко І.В. свідоцтва про права спадщину на Квартиру стало те, що у позивача відсутні документи, які підтверджують право власності на неї померлого [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був членом ЖБК «Кристал-13» з 02 квітня 1985 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 02 квітня 1985 року №258/2 та набув права власності на Квартиру шляхом виплати за неї повної суми пайових внесків. Зазначене підтверджується довідкою ЖБК «Кристал-13» від 31 серпня 2021 року за вих. №31.2/08. В подальшому право власності на Квартиру було зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки, виданої ЖБК «Кристал-13» від 30 січня 1992 року №10, що підтверджується довідкою комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2020 №33233 від 23 жовтня 2020 року. Позивач стверджує, що оригінал довідки виданої ЖБК «Кристал-13» від 30 березня 1992 №10 у нього відсутній. При цьому отримати дублікат даної довідки неможливо, що підтверджується інформаційною довідкою ЖБК «Кристал-13» від 31 серпня 2021 року за вих. №31.1/08. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. За ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання за нею права власності на Квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] . Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved