Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

31 січня 2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява відповідно до якої позивач [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] ; встановити опіку над малолітнім [PERSON] призначивши опікуном [PERSON] над малолітнім [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рідна донька позивача [PERSON] знаходилась в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] . Від фактичного шлюбного життя у сторін народився малолітній [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Починаючи з 2020 року після припинення фактичних шлюбних відносин між донькою позивача [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] , а також після смерті [PERSON] онук позивача [PERSON] , [INFO] , проживав разом з позивачем та його сім`єю за адресою офіційної реєстрації [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що малолітній онук страждає на дитячий церебральний параліч зі стійким вираженим порушенням функції моторики, тобто є особою з інвалідністю, а відповідач по справі [PERSON] страждав на тяжку хворобу відкриту форму туберкульозу , перебував на обліку у зв`язку з цим захворюванням , переніс хірургічне втручання, а також ніде не працював, мав лише випадкові заробітки, тобто не мав достатніх коштів на утримання та лікування свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини від батька без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково. Таким чином, починаючи з грудня 2020 року та до теперішнього часу відповідач по справі [PERSON] будь-якої турботи про свого малолітнього сина не проявляв та не проявляє, дитина постійно проживає разом з позивачем та бабусею, єдиноутробними братами ща адресою: [ADDRESS] . З зазначеного часу відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утриманя свого малолітнього сина жодного разу не надавав, аліменти на утримання дитини не сплачував, має заборгованість за виконавчим листом, будь-якої участі в вихованні свого малолітнього сина не приймав, долею сина не цікавиться, не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, практично не спілкується з дитиною, його життям та здоров`ям не цікавиться, належної уваги сину не надає, на день народження останнього жодного разу не привітав. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 22 березня 2023 року від відповідача надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, після надходження заяви відповідача перевірив чи визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Пояснив суду, що він дідусь малолітнього [PERSON] , останній син його покійної доньки. Дитина проживає разом з ним та його дружиною приблизно 5 років, ходить до спеціалізованої школи. Батько дитина не спілкується з хлопчиком ще з того моменту коли дізнався, що захворіла його донька, останній взагалі не займається вихованням дитини, інколи спілкується з сином . Батько онука безвідповідальний, а [PERSON] потребує постійного догляду, уваги, у зв`язку з цим виникають складності у отриманні дозволу від батька на оздоровлення дитини, надання йому реабілітації. За рішенням Жовтневого суду м.Кривого Рогу його було визнано опікуном дитини, оскільки на той час відповідач не міг виконувати батьківських обов"язків у зв"язку із хворобою. Однак після одуження, ставлення відповідача до свого сина не змінилось, вони бачаться, але це не прояв турботи батька до сина. Відповідач не працює , ніяким чином не отримує дитину. Просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав та призначити його у зв"язку з тим, що дитина позбавлена батьківського піклування, опікуном, обов"язки, якого він вже фактично виконує. Відповідач до підгот овчого судового засідання не з`явився, в свою чергу надав до суду заяву , відповідно до якого останній не заперечує проти задоволення позову та визнає його. Представник органу опіки та піклування Покровської районної у місті ради Бондуровська М.В. будучи присутньою у судовому засіданні 04.04.2023 не заперечувала проти задоволення позовних вимог, 29.05.2023 надала заяву про підтримання позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Саксаганської районної у місті ради про дату та час судових засідань повідомлені належним чином, до суду не з`явились. пояснень суду не надали. Опитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив суду, що живе з бабусею та дідусем, поруч знаходиться його школа. Він займається з вчителями, бабуся та дідусь йому допомогають робити уроки. Він бачить тата та бабусю, буває у них в гостях, але дуже рідко. Заслухавши позивача, представника органу опіки, малолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.10.2010 року . (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] у віці 35 років, про що Покровським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис № 765. (а.с.7). Як встановлено судом, після смерті [PERSON] та на момент розгляду справи [PERSON] [INFO] , проживає з [PERSON] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради № 645 від 15.09.2021 року [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, [PERSON] призначено опікуном. (а.с.8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2021 року [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав від його батька [PERSON] ; [PERSON] передано під опіку [PERSON] ; з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с. 9-17). Крім того, відповідачем подано заяву , відповідно до якого він визнає позов та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Зазначені заяви підтверджують, що батько не проживає з дитиною, не піклується про її виховання та матеріальне забезпечення, не цікавиться її розвитком, не дбає про її інтереси, що свідчить про умисне ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~\~встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~ передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом\~\~ ст. 155 СК України\~\~ здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 частини 1\~\~ ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог частин 1,2,4 ст.\~\~206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відмова відповідача від позову не порушує права інших осіб та малолітньої дитини та з урахуванням обставин, встановлених судом, відповідає його інтересам. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 К України). Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ст. 59 ЦК України). Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. За загальним правилом встановлення опіки та піклування належить до компетенції органів опіки та піклування. Випадки встановлення опіки та піклування відносно дітей в судовому порядку визначені наступним чином. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З наведеного вбачається, що встановлення опіки та піклування вирішується судом, коли під час розгляду інших спорів виявляється, що їх наслідком є залишення дітей без батьківського піклування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (далі Закону) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Оскільки мати [PERSON] померла, і в даному випадку наявні підстави для позбавлення його батька [PERSON] , батьківських прав, малолітній [PERSON] , [INFO] , набуває статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та потребує встановлення над ним опіки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , опіки, призначивши опікуном його дідуся [PERSON] . З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved