Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач в листопаді 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 серпня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . З 2021 року вони припинили шлюбні відносини. Сумісне життя не склалось з причин різності характерів, погляду на побудову сімейних відносин, розподіл сімейного бюджету, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх сина. Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04 січня 2023 року явку відповідача було визнано обов`язковою. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року сторонам надано строк для примирення - 3 місяці, до 17 травня 2022 року. Ухвалою суду від 19 травня 2023 року провадження у справі відновлено, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, в заяві про поновлення провадження у справі посилався на те, що примирення сторін не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач не з`явилась, представник відповідача подав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та її представника та зазначила, що шлюбно-сімейні відносини сторін припинені через призов чоловіка 09 березня 2022 року на військову службу у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та їх представників та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2017 року у Самарському районному у м.Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 263. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Внаслідок відсутності взаєморозуміння, втрати почуттів любові та поваги одне до одного сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Сторонам надавався строк для примирення, однак шлюбні стосунки не поновлено, позивач вважає неможливим поновлення шлюбних стосунків та наполягає на розірванні шлюбу про що свідчить подані через представника відповідні заяви. Відповідач в судове засідання не з`явилась, що суд розцінює як визнання формальності шлюбу та неможливості відновлення шлюбних стосунків. За змістом положень ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та їх сина, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved