Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Адвокат Солдаткін О.С. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначених судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2012 року у справі № 2214/1057/2012; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON] , [INFO] ; після досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та про стягнення з відповідача в користь позивачки 5500 грн витрат на правову допомогу. В позовній заяві від 28.02.2023 р та у заяві про уточнення позовних вимог від 27.04.2023 р представник позивача - адвокат Солдаткін О.С. вказав, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 02.04.2013 року шлюб між ними розірваний. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, а відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не спілкується з ними. На підставі судового наказу від 26.03.2012 р , виданого Славутським міськрайонним судом Хмельницької області, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2012 року і до повноліття дітей. Однак розмір витрат на утримання двох неповнолітніх дітей з моменту стягнення аліментів значно зріс, так як збільшилась інфляція, а доходи позивачки залишилися на попередньому рівні. Майновий стан відповідача значно покращився, він отримує заробітну плату як особа, що проходить військову службу в Збройних Силах України в умовах воєнного стану і може надавати значно більшу допомогу на утримання дітей. Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначених судовим наказом від 26.03.2012 року, та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом в порядку спрощеного провадження; у поданих письмових поясненнях просить відмовити у задоволенні позову через його необгрунтованість і недоведеність твердження щодо зміни його майнового стану . Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2013 року розірваний (а.с.12). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 3 березня 2009 року (а.с.8) та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23 листопада 2011 року (а.с.10). Судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2012 року у справі № 2214/1057/2012 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , жительки с. Жуків, Славутського району, Хмельницької області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2012 року і до досягнення повноліття дітьми (а.с.29-30). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Представником позивачки надано суду Довідку в/ч [NUMBER] від 11.03.2023 р про те, що відповідач [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] (а.с.45); витяг з реєстру транспортних засобів, з якого вбачається, що у власності [PERSON] є автомобіль MERCEDES-BENZ 310, 1993 р.в., та автомобіль PORSCHE CAYENNE, 2007 Р.В. (а.с.46); витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що 08.10.2018 р [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с.47). З інформаційної довідки Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 15.05.2023 р , отриманої на запит суду, вбачається, що за 4 квартал 2022 р та за 1 квартал 2023 р [PERSON] отримував виплати військовослужбовцям, розмір яких за 4 квартал 2022 р склав 196491,81 грн, за 1 квартал 2023 р - 298591,97 грн (а.с.59). У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі викладеного суд знаходить, що наявність у відповідача регулярного заробітку та значне покращення його матеріального становища дає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Тому суд дійшов висновку про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача в користь позивачки, та стягнення їх у частці з усіх видів заробітку відповідача, який має постійний дохід, та не спростував доводів, якими позивачка обґрунтовувала підстави зміни розміру аліментів. Щодо стягнення з відповідача в користь позивачки витрат на правничу допомогу, то суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Факт надання професійної правничої допомоги позивачці [PERSON] стверджується Ордером, виданим адвокатом Солдаткіним О.С., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданим [PERSON] , Договором №27/02 від 27.02.2023 р про надання професійної правничої допомоги, Актом №1 про прийняття -передачу наданих послуг від 27.02.2023 р, Актом №2 про прийняття -передачу наданих послуг від 28.02.2023 р, випискою про рух коштів по рахунку ФОП [PERSON] , з якого вбачається, що 28.02.2023 р [PERSON] сплатила йому за юридичну послугу 5500 грн (а.с.16-22). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правниччу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Оскільки відповідач не довів неспівмірність витрат, понесених позивачкою за надання їй професійної правничої допомоги, а також враховуючи критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд знаходить за необхідне вимоги позивачки про стягнення з відповідача в її користь 5000 грн витрат на правничу допомогу обгрунтованими, доведеними належними доказами, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved