Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

в позові вказано, що між сторонами було зареєстровано шлюб, який 02.09.2020 розірвано, під час якого в них народилося двоє дітей, сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом з матір`ю. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється від утримання дітей, не піклується про здоров`я синів, їх фізичний, духовний розвиток, не виконує свій батьківський обов`язок. Позивачка не працює, доглядає за дітьми, які повністю знаходяться на її утриманні та потребують постійного догляду. Відповідно до медичного висновку № 191 від 19.04.2022 старшій дитині, [PERSON] , поставлений діагноз обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму та встановлена інвалідність, що підтверджується посвідченням [NUMBER] . Молодшій дитині також поставлений діагноз обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму та встановлена інвалідність, що підтверджується медичною довідкою № 772 від 04.10.2022. Діти потребують оплати занять з розвитку та реабілітації відповідно до індивідуальних програм реабілітації, лікування з огляду на встановлені медичні діагнози, на облік у психіатра та невролога, одягу, взуття у тому числі ортопедичного, відповідного харчування, а також постійного догляду інших осіб, враховуючи вади розвитку та ступеню оцінки здатності до самообслуговування. Представник позивача просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягувати аліменти з відповідача на утримання позивача, як матері, з якою проживають діти з інвалідністю в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву до суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримував. Також зазначила в заяві, що відповідач з жовтня місяця, тобто з моменту подані позову щомісяця сплачує по 3000 грн. на кожну дитину і 2500 грн. на її утримання. Відповідач повідомлений судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідач не подав суду відзиву на позов чи його заперечення. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 02.09.2020 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В свідоцтві серії [NUMBER] виданого 29.05.2015 на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . В свідоцтві серії [NUMBER] виданого 04.01.2019 на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ст. 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.2021 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державою чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно ч.7,ч.8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч.1 ст.182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 263 від 23.05.2022 [PERSON] , [INFO] , призначено інвалідність, причиною якої є психічне захворювання, а саме обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму. Відповідно до медичного висновку № 191 від 19.04.2022 [PERSON] , [INFO] , поставлений діагноз обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму, строк дії висновку до 19.04.2024 року. Згідно посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] призначена інвалідність, [PERSON] згідно даного посвідчення є законним представником [PERSON] , як дитини з інвалідністю або особи з інвалідністю з дитинства. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 786 від 11.10.2022 [PERSON] , [INFO] , призначено інвалідність, причиною якої є психічне захворювання, а саме обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму. Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно положень статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня - 2201 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2744 гривень. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В частині 1 статті 191 СК України зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так при визначенні розміру аліментів, суд враховує факт проживання дітей з матір`ю, їх вік, стан здоров`я, матеріальний стан позивачки, вартість та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально - побутових потреб, розвитку та реабілітації у зв`язку з наявністю інвалідності. Відповідно до ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідно до положень ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, долучені стороною позивача до позовної заяви документи свідчать про наявність на утриманні позивача дітей з інвалідністю. В п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно викладеного позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Позивач надала суду докази в обґрунтування заявленого розміру аліментів в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утримання позивача, як матері, з якою проживають діти з інвалідністю в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 гривень на користь держави. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved