Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася з позовом, в якому зазначила, що відповідач взяв у неї в борг гроші в сумі 3200 євро, які зобов`язався повернути не пізніше 10.08.2020 року. Договір позики був оформлений розпискою, яка особисто підписана відповідачем. У визначений у розписці строк [PERSON] борг не повернув. Тому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 101\~780 грн. 16 коп., а також судові витрати в розмірі 3017 грн. 80 коп. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, в своєму позові просила справу розглядати у спрощеному проваджені без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляду справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом був проведений заочний розгляд справи на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 25 липня 2020 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 3\~200 (три тисячі двісті) євро, які зобов`язався повернути не пізніше 10.08.2020 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена позивачем до позовної заяви. Вирішуючи заявлені позовні вимоги про стягнення суми боргу, суд враховує, що згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За загальними правилами доказування, визначеними у статтях 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору позики та передання позивачем відповідачу на виконання цього договору грошових коштів у сумі 3\~200 євро, оскільки це підтверджується розпискою відповідача про одержання ним цих грошових коштів та його зобов`язання повернути їх у строк до 10.08.2020 року. В своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідач в обумовлений строк суму позики не повернув. Доказів на\~спростування доводів\~позивача та\~виконання зобов`язань за договором позики відповідач суду не надав. Враховуючи, що позивач у своєму позові просила стягнути суму боргу в національній валюті гривні, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача еквівалент суми боргу за договором позики від 25.07.2020 року в межах заявлених позивачем вимог у розмірі 101\~780 грн. 16 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8 статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. позивачем була надана суду копія договору про надання правової допомоги від 06.09.2021, укладеного з адвокатом Безухом М.І., акт виконаних робіт від 07.09.2021 та квитанція до прибуткового касового ордеру про оплату послуг адвоката. При цьому з акта виконаних робіт вбачається, що надана правова допомога полягала у підготовці та складанні позовної заяви. Суд вважає, що такі витрати є обґрунтованими, пов`язані з розглядом справи, відповідають рівню складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1017 грн. 80 коп. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1017 грн. 80 коп. За правилами частини четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved