Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що 18.01.2021 року з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якої належний йому (позивачу) автомобіль «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно звіту спеціаліста, розмір завданої шкоди внаслідок ДТП становить 762 246,40 грн., а також були понесені витрати на проведення оцінки пошкоджень в розмірі 3000,00 грн. Як зазначає позивач, йому було виплачено відповідне страхове відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» у межах ліміту за вирахуванням розміру франшизи за полісом ОСЦПВВНТЗ №202314972 в сумі 127 500,00 грн., а відповідачем будь-яка шкода не відшкодовувалась. Відтак, невідшкодованою залишилась матеріальна шкода у розмірі 634746,40 грн. Окрім цього позивачем було понесені витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу у розмірі 840,00 грн. та у розмірі 810,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у сукупному розмірі 641896,40 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2010 року відкрито підготовче провадження у справі. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 27 квітня 2022 року було задоволено, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року, справу призначити до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12 грудня 2022 року до суду найшов відзив на позовну заяву, який був прийнятий до розгляду 24 січня 2023 року. У поданому відзиві відповідач просив в задоволенні вимог позову відмовити посилаючись на наступне. 18.01.2021 року з вини Відповідача сталась ДТП, в результаті якої належний Позивачу автомобіль «Nissan Х-Trail», державний номерний знак [NUMBER] , 2019 року випуску, зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страховик, за результатами розгляду поданих потерпілою особою документів, здійснив виплату страхового відшкодування, у межах ліміту відповідальності Страховика, за вирахуванням розміру франшизи за полісом №202314972 у розмірі 127 500,00 грн. Позивач, враховуючи звіт №77519 від 20.03.2021 про оцінку вартості матеріального збитку, виданого суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності [NUMBER] від 11.09.2020), просить в своїй позовній заяві стягнути з Відповідача невідшкодований залишок матеріальної шкоди в розмірі 641 086,40 грн. В оцінці зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 709 812,96 грн., а вартість матеріального збитку - 762 246,40 грн. Оцінювач також: зазначає у звіті, що втрата товарної вартості складає лише 52 433,44 грн., хоча на момент аварії ТЗ майже 2 роки перебувало у експлуатації Позивача. А тому, звіт № 77519 не відповідає дійсності, а недоліки, які він містить, впливають на достовірність оцінки і тому цей звіт не може бути належним доказом матеріального збитку. Сам звіт носить інформаційний характер та є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування позивачу є платіжний документ про здійснення такої виплати. Позивачем не подано в якості додатку до позовної заяви жодного документу станції технічного обслуговування, який би підтверджував факт понесених витрат на ремонт автомобіля. Виконавцем звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № [NUMBER] є ФОП - [PERSON] , а не експерт, який вправі проводити судову автотоварознавчу експертизу. Відповідно, даний звіт є лише попереднім оціночним документом та не може братись судом до уваги, як платіжний документ що підтверджує факт здійснення Позивачем такої виплати. 06.12.2022 Відповідач замовив у ТОВ «КДМ ДЕВЕЛОПМЕНТ», сертифікат СОД [NUMBER] від 15 серпня 2022 року, оцінювача [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво [NUMBER] від 13 листопада 2004 року) ЗВІТ про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок часткового пошкодження в результаті ДТП, власником якого є [PERSON] . За результатами проведено дослідження ринкова вартість прямих матеріальних збитків, нанесених власнику транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок часткового пошкодження в результаті ДТП, становить: 342 667 грн. (триста сорок дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг матеріальної шкоди, понесених Позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат Позивача, відповідач вважає, що позовні вимоги про розмір стягнення матеріальної шкоди 641 896 гривень 50 копійок - є не співрозмірними із завданою матеріальною шкодою в дійсності. Враховуючи те, що звіт №77519 від 20.03.2021 про оцінку вартості матеріального збитку, виданого суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] є суперечливим, доцільним є призначення судово - автотоварознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер [NUMBER] . Одночасно з відзивом відповідачем було подано клопотання про призначення у справі судової авто товарознавчої експертизи, з додатком у вигляді звіту про оцінку вартості матеріального збитку проведеного ТОВ «КДМ ДЕВЕЛОПМЕНТ». 29 грудня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просив вимоги позову задовольнити в повному обсязі, висловивши незгоду з викладеними у відзиві твердженнями. Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду 24 січня 2023 року. До підготовчого розгляду 21 лютого 2023 року, 14 березня 2023 року, 11 квітня 2023 року сторони, їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли. В поданих суду заявах представник позивача просив вирішити спір за відсутності сторони позивача. Клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи протягом підготовчого розгляду справи стороною відповідача підтримано не було. Заяв про розгляд справи за відсутності сторони відповідача до суду не надходило. Ухвалою від 11 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового розгляду 04 травня 2023 року, 17 травня 2023 року сторони, їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли. В поданих суду заявах представник позивача просив вирішити спір за відсутності сторони позивача. Заяв про розгляд справи за відсутності сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до позиції Верховного суду, у тому випадку, якщо особа, звертаючись до суду, в заяві або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань, вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то ми вважаємо, що вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту, тобто, діє презумпція обізнаності - особа має цікавитися, чи отримала лист», зазначила доповідач. Отже, Верховний Суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 18.01.2021 року о 08 годин 38 хвилин [PERSON] в м. Києві на регульованому перехресті вул. Крайня - вул. Пухівська, керуючи автомобілем «Hyundai Sonata», держаний номерний знак [NUMBER] , не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Subaru Impreza» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортним засобом «Nissan X-Trail», держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.10.1, 12.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 04.03.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок даної ДТП автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень. Згідно звіту № 77519 від 20.03.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 762 246,40 грн. За складання вказаного звіту позивачем сплачено 3000,00 грн. відповідно до квитанції № 2685504 від 04.02.2021 року. Вказану вище подію визнано страховим випадком, в зв`язку з чим ТДВ «СГ «Оберіг» сплатило позивачу у межах ліміту за вирахуванням розміру франшизи за полісом ОСЦПВВНТЗ №202314972 в сумі 127 500,00 грн. Відповідно до ст. 1166 УК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04.03.2021 року, набрала законної сили. Відповідач потерпілій стороні ніяких відшкодувань не здійснив. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд у своєму висновку, викладеному у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц, керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому. Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691 цс 15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків». Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , Позивач звернувся до СОД ФОП [PERSON] . За результатами експертного дослідження транспортного засобу Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] СОД ФОП [PERSON] було складено Звіт №77519 від 20.03.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-111, визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст. 1 Закону України №2658-111 незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Документом, який здійснює методичне регулювання товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до п. 1.2 Методики, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також: вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Відповідно до пп. д), е) п. 1.4 Методики, Методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та з метою визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Відповідно до ст. 12 Закону України №2658-111, п. 4.3. Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. За підсумками вказаного експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 і було складено Звіт №77519 від 20.03.2021 року. Відповідно до Звіту №77519 від 20.03.2021 року та Калькуляції Audatex, що є невід`ємною частиною вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan X-Trail р/н [NUMBER] становить 709 812 грн. 96 коп.; оскільки коефіцієнт фізичного зносу вузлів та деталей становить 0,0 (не застосовується, не нараховується на них в силу положень пункту 7.38 Методики, позаяк автомобіль перебуває в експлуатації менше 7 років), то відтак вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу з урахуванням зносу становить також 709 812 грн. 96 коп.; розрахований розмір величини втрати товарної вартості транспортного засобу складає 52 433 грн. 44 коп.; отже, сукупний розмір заподіяного Позивачеві пошкодженням ТЗ матеріального збитку (сума вартості відновлювального ремонту й величини втрати товарної вартості) складає 739 702,51 грн. Таким чином, відповідно до ст. 22 ЦК України, майнова шкода (вартість відновлювального ремонту + втрата товарної вартості) у розмірі 762 246 грн. 40 коп. - це шкода, яка є матеріальним збитком, що включає в себе і витрати, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, і розмір ВТВ пошкодженого ТЗ. Вказана майнова шкода у розмірі 762 246 грн. 40 коп. визначена ФОП [PERSON] на підставі Калькуляції Audatex, що є невідємною частиною Звіту №77519 від 20.03.2021 року, і виходить із середньозваженої вартості матеріалів та запасних деталей необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan X-Trail р/н [NUMBER] . Верховний суд у своїй позиції у Постанові від 04.12.2019 №359/2309/17, зокрема, вказав, що «системний аналіз п.32. 7 ч. 1 ст .32 закону №1961 -IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку». Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, із Відповідача на користь Позивача у порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої шкоди здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved