Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

28.02.2023 до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 02.02.2023 надійшла позовна заява [PERSON] до 1. Департаменту патрульної поліції, 2. Інспектора роти 7 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Кравченка Віталія Вікторовича, 3. Державної Казначейської служби України, 4. Головного управління Державної Казначейської служби України у м. Києві про стягнення моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 23.09.2020 інспектор роти 7 батальйону 2 полку 1 УПП у м. Києві Департаменту ПП Кравченко В.В. його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУаАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255,00 грн. Інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушив вимоги ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим він звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва та оскаржив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН3179659 від 23.09.2020. Позовну заяву суд задовольнив, скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення, закрив провадження у справі. Внаслідок незаконних дій працівника поліції він зазнав емоційні страждання, витрат, які були пов`язані з відновленням психологічного стану, змінився його звичайний спосіб життя, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, розмір якої він оцінює в 6 000,00 грн. Документ сформований в системі «Електронний суд». Ухвалою від 17.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 18.05.2023 о 16 год. 00 хв. 02.05.2023 відповідач-1 подав заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу. Документ сформований в системі «Електронний суд». 03.05.2023 суд повідомив відповідача-1 про надання доступу до цивільної справи у підсистемі Електронний суд ЄСІСТ. 10.05.2023 відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, оскільки позивач не надав суду жодних доказів, якими підтверджувався факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань саме Департаментом патрульної поліції. Позивач не обґрунтував належним чином з чого він виходив при визначенні розміру суму компенсації за начебто спричинену моральну шкоду, не вказано та не доведено, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) Департаменту патрульної поліції вони заподіяні. Крім того, факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Документ сформований в системі «Електронний суд». 18.05.2023 позивач подав відповідь на відзив відповідача-1 на позовну заяву, в якому не погодився з доводами відповідача-1. На обґрунтування своєї позиції зазначив таке: - відповідач-1 не розмежовує поняття спеціальних підстав та загальних підстав відповідальності. У відзиві відповідач-1 погоджується з тим, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Представник відповідача-1 також не заперечує, що винесення посадовою особою органу Національної поліції постанови про накладення на особу адміністративного стягнення у виді штрафу, яка у подальшому була скасована судом, а провадження у справі закрите судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадової особи, яка винесла таку постанову; - позивачу заподіяно моральну шкоду у зв`язку з притягненням його представником відповідача-1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке позивач не вчиняв; - незаконні дії інспектора завдали позивачу моральної шкоди, які призвела до тривалого порушення його життєвих зв`язків та які вимагають від позивача тривалих додаткових зусиль для організації свого життя, поновлення порушених прав; - відповідач-1 не оскаржував рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 761/31187/20, тому він погодився з тим, що його дії були протиправними. Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.08.2023. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що представники відповідача-1 при складанні постанови про адміністративне правопорушення допустили низку порушень, оскільки не роз`яснювали його права, не провели об`єктивний розгляд справи, ставились зверхньо до нього. Через зазначене він звертався до керівництва відповідача-1 з метою вирішення цієї ситуації, надав докази щодо неправомірних дій представників відповідача-1, які зафіксовані на технічному засобі, однак ніякої реакції не було, службове розслідування не проводилось. Позивач був змушений звертатися до суду з метою оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Через це у позивача змінився звичайний спосіб життя, він був пригнічений, у нього підвищувався тиск. Він витратив тривалий час для поновлення своїх порушених прав та нормалізації свого стану, звичайного способу життя. Зазначені дії спричинили йому моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, розмір якої він оцінює в 6 000,00 грн. Відповідач-1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представники відповідача-2, 3, 4 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача-1, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦП К України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Позивач просить стягнути з державного бюджету 6 000,00 грн компенсації за моральну шкоду, яку йому завдано незаконними діями відповідача-1 внаслідок накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Суд установив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3179659 від 23.09.2020, складеною інспектором УПП в м. Києві Кравченко В.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225,00 грн. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 у справі № 761/31187/20 адміністративний позов [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції ї Кравченка В.В. задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3179659 від 23.09.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито; в іншій частині позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 18.11.2021. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Протиправність діяння відповідача-1 позивач обґрунтовує накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН 3179659 від 23.09.2020, яка була рішенням суду скасована, а провадження у справі закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд установив, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції ї Кравченка В.В., в якому просив визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції та службової особи інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Кравченка В.В. з притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3179659 від 23.09.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 у справі № 761/31187/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено. У рішенні від 18.10.2021 у справі № 761/31187/20 суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його в`яненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надані. Оскаржувана постанова серії ЕАМ № 3179659 від 23.09.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення останнім правопорушення, зокрема, не доведено, що позивач, здійснюючи поворот ліворуч перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Щодо вимог про визнання дій протиправними, то повноваження суду при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, зводяться до права на залишення без змін, скасування рішення або зміну заходу стягнення. За нормою ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Отже, враховуючи, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 у справі № 761/31187/20, що набрало законної сили, встановлено, що рішення відповідача-1 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП необґрунтоване, не підтверджене належними та допустимими доказами, внаслідок чого постанова скасована та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позивач довів протиправність діяння відповідача-1 як необхідний складовий елемент правопорушення. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у таких душевних стражданнях: - його звичайний ритм життя змінився; - протягом тривалого часу він з метою захисту своїх порушених прав був вимушений звертатись до відповідача-1 та суду; - він відчував себе пригніченим, його тиск збільшувався, що негативно позначилось на його психічному стані; - він витратив багато часу для поновлення своїх порушених прав та нормалізації свого психологічного стану. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 6 000,00 грн. Враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача-1 щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка скасована рішенням суду, позивач зазнав зміни ритму життя, душевних страждань, у зв`язку з вчиненням дій, спрямованих на захист порушених прав (звернення до відповідача-1, подання позовної заяви до суду про скасування постанови про адміністративне правопорушення), суд вважає установленим наявність усіх основних елементів відповідальності за заподіяну моральну шкоду, а саме: неправомірної поведінки відповідача, наявність моральної шкоди, причинного зв`язку між ними та вини заподіювача у її завданні. Вивчивши доводи сторін та оцінивши наявні у справі докази, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди буде 1 000,00 грн, яку необхідно стягнути з відповідача-1 на користь позивача. У задоволенні позовних вимог до відповідачів1 . Інспектора роти 7 батальйону 2 полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Кравченка Віталія Вікторовича, 3. Державної Казначейської служби України, 4. Головного управління Державної Казначейської служби України у м. Києві суд відмовляє, оскільки суд не встановив протиправності їх діяння щодо позивача. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд стягує з відповідача-1 на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір пропорційно розміру задоволених судових витрат - 165,40 грн, решту судового збору в розмірі 827,00 грн - компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial