Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

20 липня 2021 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Переверзєв О.О., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Шосткинський відділ державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати виконавчий напис №2182 вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого напису №2182 вчиненого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з позивача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнуто заборгованість в розмірі 21007 грн 79 коп. 01 квітня 2021 року державним виконавцем Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на підставі вказаного вище виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. Однак позивач зазначає, що не укладала договорів з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», кредитних коштів не отримувала, а тому заборгованості не має. Крім того, позивач вважає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Переверзєв О.О. не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Адвокатом Переверзєвим О.О. надана заява в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача. (а.с. 111) Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача, та стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 грн, та у разі заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн 00 коп. (а.с. 67) Також, відповідачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» подане клопотання, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 6500 грн до 1907 грн, оскільки вартість адвокатських послуг є значно завищеною, та не відповідає критерія співмірності. (а.с.38, 39) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця знаходження, яка була повернута до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.109, 110) Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило. Пояснення щодо заяви по суті справи до суду не надходили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. (а.с.107) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до виконавчого напису вчиненого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком С.М., про звернення стягнення із [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" на підставі Договору Факторингу №20141028-Г від 28.10.2014 відступлено право вимоги за Кредитним договором №812/3322CLBPS від 19.06.2013, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та [PERSON] . Також, у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27.10.2014 по 16.07.2020. Загальна сума заборгованості по кредитному договору 21007 грн 79 коп. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. (а.с. 18) З постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2021 постановленою державним виконавцем Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), вбачається, що відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №2182 вчиненого 16.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з вимогою про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість в розмірі 21007 грн 79 коп. (а.с.23) Відповідно до Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 26 липня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 липня 2019 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис №1077. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XI (далі - Закон №3425-XI), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону №3425-XI, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Пункту 2 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт 2 був внесений до Переліку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною Постанову Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У зв`язку з наведеним у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. В продовження, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованість перед кредитором. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не надав суду доказів того, що стягувачем надавалися документи, які передбачені зазначеним вище Порядком. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, не було перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено кредитором строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту тощо. Із урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)(Велика Палата Верховного Суду Справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року) В матеріалах справи на підтвердження витрат на правничу допомогу наявні докази, а саме: - Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 29.05.2021, (а.с. 10); - Акт прийняття - передачі (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги від 29.05.2021) (консультація - 500 грн; складання на направлення запитів - 1000 грн; складання позову, виготовлення додатків - 3500 грн; участь у судовому засіданні - 1500 грн, всього 6500 грн), (а.с. 12); - Типова форма №КО-1, АО Рябінін, Переверзєв, та партнери 13 липня 2021 року прийнято від [PERSON] суму у розмірі 6500 грн; - Договір про надання правничої допомоги від 29 травня 2021 року укладеного між Адвокатським об`єднанням «Рябінін, Переверзєв та Партнери» та [PERSON] (а.с. 14) Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання щодо витрат на правову допомогу. На думку суду витрати на правничу допомогу у даній справі є завищеними, оскільки розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із ціною позову, справа є незначної складності. Отже, до стягнення з відповідача підлягають витрати на правничу (професійну) допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій №0.0.2192418895.1 від 12.07.2021 сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 908 гривень 00 копійок. (а.с.1) З врахуванням зазначеного вище, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 454 гривні 00 копійок. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням вказаного вище з державного бюджету на користь позивача слід повернути судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 454 гривні 00 копійок.

Outcome: approved