Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка звернулася\~\~до\~Хорольського\~районного суду\~з\~вищевказаним\~позовом. На обґрунтування позову зазначила, що 07 серпня 2021 року між сторонами був укладений шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позивачка прохала суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 07 серпня 2021 року та зареєстрований Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного управління Міністерства юстиції ( м. Суми), актовий запис № 67. 08 травня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін. Відповідач протягом строку, встановленого судом, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Позивачка в позовній заяві прохала суд розглянути справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З наданих до суду доказів встановлено, що 07 серпня 2021 року Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного управління Міністерства юстиції ( м. Суми) було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07.08.2021. Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно\~до\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Мотивована оцінка аргументів сторін. Cпільне життя позивачки\~та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. З матеріалів справи вбачається, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стала втрата почуття любові між сторонами. Сім`я розпалася та існує формально.\~Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом не вирішувалося питання про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, понесених нею у зв`язку із сплатою судового збору, оскільки така вимога позивачкою не ставилася. Зважаючи на вище зазначене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved