Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

У травні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 20 травня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив у розмірі 4 000 грн. та в подальшому збільшив до 50 000 грн., а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 36 % річних. З 01 січня 2013 року розмір процентів зменшено до 30 % річних, з 01 вересня 2014 року збільшено до 34,8 % річних, з 01 квітня 2015 року збільшено до 43,2 % річних, з 01 серпня 2020 року зменшено до 42 % річних, з 29 квітня 2021 року зменшено до 40,8 % річних (у разі порушення позичальником зобов`язання проценти нараховуються в подвійному розмірі). Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55\~866,87 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 47\~771,31 грн.; - заборгованість за процентами 8\~095,56 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо для вирішення спору доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 20 травня 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на час розгляду справи - АТ КБ «ПриватБанк») уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили його умови. Договір складається із акцептованої банком заяви позичальника від 20 травня 2006 року про видачу кредиту. Також 14 грудня 2021 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, згідно якого [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з викладеними у паспорті умовами кредитування та встановленими тарифами, в тому числі строком кредитування, розміром плати за користування кредитом (процентами), порядком повернення кредиту, умовами щодо відповідальності за порушення кредитного зобов`язання тощо (а.с. 20, 21-24). Відповідно до заяви позичальника банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив у розмірі 4 000 грн. та в подальшому збільшив до 50 000 грн., а позичальник зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит у розмірі не менше 7 % від розміру заборгованості, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 36 % річних (а.с. 18, 20). Згідно паспорту споживчого кредиту від 14 грудня 2021 року відповідач погодився з умовами про щомісячне повернення 7 % від заборгованості за кредитом, але не менше 100 грн., а в разі прострочення платежу 10 % від заборгованості за кредитом, але не менше 100 грн., а також про щомісячну сплату процентів за користування кредитними коштами - 0,00001 % річних (у межах пільгового періоду) та 40,8 % річних за межами пільгового періоду (у разі порушення зобов`язання у подвійному розмірі). Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ст. 628 ЦК України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема: повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями; відшкодувати позикодавцю збитки; сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55866,87 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 47\~771,31 грн.; - заборгованість за процентами 8\~095,56 грн. Розмір заборгованості визнаний відповідачем, підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника, а тому вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 2 684 грн. судового збору.

Outcome: approved