Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 5418,95 гривень, в яку входять компенсація за 65 календарних днів невикористаної відпустки - 3961,10 гривень, вихідна допомога при звільненні - 1457,85 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем та 31.12.2021 р. був звільнений в зв`язку із зміною організаційної структури за п.1 ст.40 КЗпП України згідно наказу № 194/к від 29.12.2021 р. Вказаним наказом була передбачена виплата вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку за ст.44 КЗпП України та грошової компенсації за 65 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 02.03.2019 р. по 31.12.2021 р. Позивач посилається на те, що в день звільнення відповідач не повідомив письмово про нараховані суми належні при звільненні, і лише 27.01.2022 року було проведено реєстрацію зобов`язань і проведено виплату заробітної плати в сумі 36286,23 гривні, що складається з вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку та компенсації за 65 календарних днів невикористаної відпустки. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09.08.2022 р. з відповідача стягнуто за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. доплати за науковий ступінь та надбавки за складність та напруженість у роботі, в зв`язку з чим за зазначеним рішенням відповідач повинен сплатити грошові кошти в розмірі 16571,16 гривень. Під час звільнення при розрахунку вихідної допомоги такі виплати не були враховані, а отже сума вихідної допомоги при звільненні становить 1457,85 гривень Також зазначені виплати не були враховані при здійсненні розрахунку компенсації за невикористану відпустку і недоотримана компенсація становить 3961,10 гривень. Зазначені суми позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. 29.03.2023 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.05.2023 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не заперечує щодо виплати позивачу вихідної допомоги в розмірі 1457,85 гривень, однак вважає необгрунтованим проведений позивачем розрахунок компенсації за невикористану відпустку, оскільки ним враховані робочі, а не календарні дні року, що суперечить Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 100. Відповідно до проведеного розрахунку додатково компенсації підлягає сума 2752,75 гривень. 08.05.2023 р. позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якого він погодився з проведеним відповідачем розрахунком. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі наданих сторонами доказів, без виклику сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді завідувача науково-дослідного відділу соціально-трудових відносин, розвитку та аналітики статистичної звітності сільських територій Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу. На підставі наказу № 194/к від 29.12.2021 р. в.о.Генерального директора Інституту [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку за ст.44 КЗпП України та грошової компенсації за 65 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 02.03.2019 р. по 31.12.2021 р. Як встановлено судом, на момент звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку та не проведено виплату всіх сум, що підлягають виплаті при звільненні. Судом встановлено, що 27.01.2022 р. позивачу було виплачено вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 36286,23 гривні з відрахуванням обов`язкових платежів. Як вбачається з матеріалів справи 09.08.2022 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 16571,16 гривень, що складається з надбавки за складність та напруженість та за науковий ступінь. Зазначене рішення залишено без змін відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 08.02.2023 р. Отже, судом було встановлено право позивача на отримання надбавки за науковий ступінь та складність роботи в 2021 р., які не увійшли до розрахунку виплат при звільненні позивача та вплинули на розмір виплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначені положення закріплені також ст.24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до зазначеного порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середнього заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Проведений позивачем розрахунок розміру середнього заробітку для виплату вихідної допомоги та розміру вихідної допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1457,85 гривень, не оспорювався останнім, відповідає вимогам Порядку, а отже може бути прийнятий судом до уваги. Натомість при здійсненні розрахунку компенсації за невикористану відпустку, яка підлягає доплаті, позивачем не був дотриманий Порядок розрахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Згідно проведеного відповідачем відповідно до п.7 Порядку розрахунку компенсації за невикористану відпустку, що підлягає доплаті позивачу, її розмір становить 2752,75 гривень. Зазначений розмір компенсації не оспорювався позивачем. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial