Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 24 січня 2023 року Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради звернувся із позовною заявою до [PERSON] , де третя особа: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Міський спец комбінат» «про відшкодування витрат понесених від кримінального правопорушення». Згідно до змісту позовної заяви, просить: -стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , виданий 09.02.2017, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Кам`янської територіальної громади в особі Кам`янської міської ради (отримувач ГУК у Дніпропетровській області, м. Кам`янське, код отримувача за ЄДРПОУ 37988155, банк отримувача Казначество України (ел. адм. Подат.), номер рахунку (IBAN) 138999980314000544000004573, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету інші надходження, наявність відомної ознаки «00» без деталізації за відомчою ознакою) збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 00 копійок, як суму коштів, необхідних для виконання робіт, з відновлення пошкодженої, внаслідок кримінального правопорушення, речі. 2.Позиція Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області. Кам`янською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави в частині охорони культурної спадщини, яке виразилося в тому, що за адресою [ADDRESS] розташоване воєнне кладовище, яке є пам`яткою історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року», є об`єктом культурної спадщини, який взято на облік згідно з рішенням №453 Дніпропетровського облвиконкому від 06.07.1972 року (інвентарний номер: 1030023). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 388 від 26.12.2018 з додатком, балансоутримувачем кладовища по вулиці Сергія Слісаренко визначено Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Міський спецкомбінат». 02.11.2020 за № 1616 між Департаментом з гуманітарних питань Кам`янської міської ради та комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Міський спецкомбінат» укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини - пам`ятка історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальні могили), на яких поховані 691 воїн, загиблих при визволенні міста в жовтні 1943 року». Відповідачем [PERSON] 22.04.2022 умисно незаконно пошкоджено та зруйновано частину вказаного об`єкта культурної спадщини. Так, встановлено, що 22.04.2022 року приблизно о 00:30 год., [PERSON] перебував на території кладовища по вулиці Сергія Слісаренко у м. Кам`янське Дніпропетровської області, яка є пам`яткою історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року», окрім того є частиною об`єкта культурної спадщини, який взято на облік згідно з рішенням №453 Дніпропетровського облвиконкому від 06.07.1972 року (інвентарний номер: 1030023). В цей час у [PERSON] виник прямий умисел на незаконне пошкодження та руйнування частин вказаного об`єкту культурної спадщини. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] , 22.04.2022 \~ \~ \~ \~року приблизно о 00:30 год., перебуваючи на території кладовища по вулиці Сергія Слісаренко у м. Кам`янське Дніпропетровської області, діючи з корисливих мотивів та корисливої мети, пошкодив частину об`єкту культурної спадщини, а саме надгробну плиту на одній із братських могил, що розташована праворуч від входу на територію кладовища та є частиною пам`ятки, а саме: вилучив 5 металевих пластин, які містили написи імен тих, хто ціною власного життя приніс визволення міста Кам`янське Дніпропетровської області проти нацизму в роки Другої світової війни - радянських воїнів - визволителів, які виготовлені з дералюмінієвого сплаву, внаслідок чого, порушив автентичність частини об`єкту культурної спадщини. В подальшому, [PERSON] вказані 5 металевих пластин, які містили написи імен тих, хто ціною власного життя приніс визволення міста Кам`янське Дніпропетровської області проти нацизму в роки Другої світової війни - радянських воїнів - визволителів, зруйнував, розбивши їх на фрагменти та склав у поліетиленові мішки, тим самим незаконно зруйнував частину об`єкта культурної спадщини, після чого, утримуючи їх при собі, залишив місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.11.2022 \~ \~ \~ \~у справі № 208/4549/22, що набрав законної сили 08.12.2022, [PERSON] визнано винним в тому, що він 22.04.2022 умисно незаконно пошкодив та зруйнував частину об`єкта культурної спадщини, а саме: - «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року», та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 298 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Вирок набрав законної сили . Відповідно до експертного висновку про нанесення матеріальної шкоди від 14.06.2022 ринкова вартість відновлювальних робіт, а саме: реконструкції та ремонту меморіальних плит пам`ятки культурної спадщини, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень. Таким чином, між умисними протиправними діями [PERSON] , вина якого встановлена вироком суду, та завданою шкодою у виді пошкодження та руйнування частини пам`ятки культурної спадщини є безпосередній причинний зв`язок. Стаття 54 Конституції України гарантує громадянам свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Держава сприяє розвиткові науки, встановленню наукових зв`язків зі світовим співтовариством. Культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами. Охорона культурної спадщини є важливим напрямом політики держави, від здійснення якої безпосередньо залежить можливість сталого розвитку суспільства, держави, кожного окремого індивіда. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність. Пам`яткою культурної спадщини (далі - пам`ятка) є об`єкт культурної спадщини, який внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Також, ч. 2 ст. 2 Закону передбачено, що об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні, історичні, об`єкти монументального мистецтва, об`єкти архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, ландшафтні, об`єкти науки і техніки. Пам`ятка історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року», є об`єктом культурної спадщини, який взято на державний облік згідно з рішенням Дніпропетровського облвиконкому від 06.07.1972 №453 відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини». Рекомендаціями про охорону на національному рівні культурної та природної спадщини, схваленої Генеральною конференцією Організації Об`єднаних Націй у 1972 році, наголошено на тому, що кожен предмет культурної та природної спадщини є унікальним і зникнення будь-якого такого предмета є невідновною та безповоротною втратою для цієї спадщини у зв`язку з чим, кожну країну на території якої знаходяться предмети культурної та природної спадщини, зобов`язано зберегти цю частину спадщини людства і забезпечити передачу майбутнім поколінням. Відповідно до ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» застосування фінансових санкцій, адміністративних стягнень або кримінального покарання не звільняє винного від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану власникові пам`ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, охоронюваною археологічною територією. Шкода, завдана власникові пам`ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, охоронюваною археологічною територією, відшкодовується відповідно до закону. Юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам`яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов`язані відновити пам`ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. Відповідач [PERSON] вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.11.2022 у справі № 208/4549/22 визнаний винним в умисному незаконному пошкодженні об`єкта культурної спадщини та умисному незаконному руйнуванні частини об`єкта культурної спадщини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У статті 1192 ЦК України зазначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. [PERSON] , [INFO] на території кладовища по вулиці Сергія Слісаренко у м. Кам`янське Дніпропетровської області пошкодив частину об`єкту культурної спадщини, а саме: надгробну плиту на одній із братських могил, вилучивши 5 металевих пластин, які містили написи імен тих, хто ціною власного життя приніс визволення міста Кам`янське Дніпропетровської області проти нацизму в роки Другої світової війни - радянських воїнів - визволителів, які виготовлені з дералюмінієвого сплаву, внаслідок чого, порушив автентичність частини об`єкту культурної спадщини, в подальшому шляхом розбиття зруйнував вказані металеві пластини. Внаслідок протиправних дій Відповідача пам`ятка історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року» потребує виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а саме: ремонту та реконструкції. Відповідно до експертного висновку про нанесення матеріальної шкоди від 14.06.2022 ринкова вартість відновлювальних робіт, а саме: реконструкції та ремонту меморіальних плит пам`ятки культурної спадщини, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень. Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні в порядку вимог ст. 128 КПК України не заявлено. Зважаючи, що між умисними протиправними діями [PERSON] , вина якого встановлена вироком суду, та завданою шкодою у виді пошкодження та руйнування частини пам`ятки культурної спадщини є безпосередній причинний зв`язок, звертаючись до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради та, Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради, третьої особи Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Міський спецкомбінат» до [PERSON] про стягнення коштів на ремонт та реставрацію пошкодженого внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення майна у сумі 113476 грн. 00 коп., прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері охорони культурної спадщини. Державі внаслідок неправомірних дій [PERSON] завдано шкоду на загальну суму 113476 грн. 00 коп., яка на момент пред`явлення позову в добровільному порядку не відшкодована. Зазначена позиція підтримана прокурором, з посиланням на фактичні обставини та обґрунтування викладені у позовній заяві та поясненнях долучених до справи. 3.Позиція позивача № 1. Кам`янською міською радою подано заява про підтримання заявлених вимог прокурором, та прохали позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести за відсутності представника позивача. 4.Позиція позивача № 2. \~ \~ \~ \~Департамент з гуманітарних питань Кам`янської міської заявив, що у відповідності до ч. 2 ст. 6, ст.. 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» Департамент на є належним позивачем, так як виконує лише ті повноваження які віднесені до їх повноважень. \~ \~ \~ \~Посилання на те, що саме Департамент має підстави для зверненням із позовом до особи яка завдала майнову шкоду, внаслідок пошкодження об`єктів віднесених до культурної спадщини, як то пам`яток культури, не є підставою для покладення таких обов`язків на Департамент, так як особою якій завдано шкоду, яка повинна понести витрати на відновлення пошкодженого майна є Кам`янська міська рада, як засновник Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Міський спец комбінат». \~ \~ \~ \~Згідно до\~позиції заявленої\~під час\~судового розгляду,\~представником Департаменту\~було заявлено\~клопотання про\~залишення позовної\~заяви без\~розгляду в\~частині позовних\~вимог заявлених\~від імені\~ Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської. 5.Позиція відповідача. [PERSON] не оспорюючи доведеність його винуватості за Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року у справі № 208/4549/22 за яким його визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, заявив про те, що не заперечує проти заявленого позову, та його визнає. 6.Позиція 3-ої особи. Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Міський спец комбінат» подано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. 7.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 24 січня 2023 року Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради звернувся із позовною заявою до [PERSON] , де третя особа: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Міський спец комбінат» «про відшкодування витрат понесених від кримінального правопорушення». 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. 01 травня 2023 року позивачем № 2 - Департаментом з гуманітарних питань Кам`янської міської подане клопотання про залишення позовної заяви в частині заявлених позовних вимог в інтересах Департаменту, як неналежного позивача. 29 травня 2023 року ухвалою суду у задоволені клопотання позивача № 2 відмовлено. 8.Фактичні обставини встановлені судом. Згідно до Вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року у справі № 208/4549/22 провадження № 1-кп/208/442/22, [PERSON] , [INFO] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 298 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Початок відбуття строку призначеного [PERSON] покарання, рахувати з 08.09.2022 року. Стягнуто з засудженого [PERSON] на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи в сумі 2 402 гривень 68 копійок, та 8 000 гривень на користь платника цих витрат КП КМР «Міський спец комбінат». Вирок набув законної сили 08 грудня 2022 року. Вироком встановлено, що 22.04.2022 року, приблизно о 00:30 год., [PERSON] перебував на території кладовища по вулиці Сергія Слісаренко у м. Кам`янське Дніпропетровської області, яка є пам`яткою історії місцевого значення «Військова ділянка (4 братських могили, 420 індивідуальних могил), де поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста в жовтні 1943 року», і окрім того є частиною об`єкта культурної спадщини, який взято на облік згідно з рішенням № 453 Дніпропетровського облвиконкому від 06.07.1972 року. Реалізуючи свій умисел спрямований на досягнення особистої корисливої мети шляхом вчинення злочинних дій по руйнуванню частин вказаного об`єкту культурної спадщини, [PERSON] з надгробної плити одної з братських могил, що розташована праворуч від входу на територію кладовища та є частиною пам`ятки, шляхом пошкодження вилучив 5 металевих пластин, які містили написи імен радянських воїнів - визволителів міста Кам`янське Дніпропетровської області від нацистів в роки Другої світової війни, які виготовлені з дералюмінієвого сплаву, внаслідок чого, порушив автентичність частини об`єкту культурної спадщини. Продовжуючи реалізацію свого корисливого умислу, [PERSON] викрадені 5 металевих пластин, які містили написи імен радянських воїнів визволителів і є частиною об`єкта культурної спадщини, зруйнував, розбив їх на фрагменти, склав у поліетиленові мішки, після чого, утримуючи їх при собі залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд. В судовому засіданні, в межах кримінального провадження у справі № 208/4549/22, що відображено за змістом Вироку суду, - обвинувачений вину свою при викладених в обвинувальному акті обставинах визнав повністю та пояснив суду, що перебуваючи в пригніченому стані внаслідок смерті дружини, в стані алкогольного сп`яніння, вночі 22.04.2022 року пішов на розташоване неподалік його місця мешкання військове кладовище, де зняв з однієї з братських могил воїнів-визволителів металічні таблиці. Зазначені таблиці він побив на шматки та поклав в мішок, який знайшов на звалищі. Зранку пішов з викраденим на пункт прийому металу для здачі їх в металобрухт. В першому пункті прийому йому відмовили в прийнятті викраденого, і він пішов до іншого, що розташований на районі «поселок Строителей», де здав їх як брухт металу та отримав 560 гривень. Гроші витратив на власні потреби. У скоєному кається. \~ \~ \~ \~Серед доказів які довели вини [PERSON] у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України були досліджені судом: протоколом огляду місця події від 22.04.2022 року, яким зафіксована обстановка на місці вчинення кримінального правопорушення, а саме території «Військового кладовища» по [ADDRESS] , фото таблицею до слідчої дії (т.2 а.с. 9-13); - протоколом огляду предметів 26 фрагментів меморіальних плит з уривками написів різних розмірів, наданих свідком [PERSON] , зазначеними речовими доказами по справі (т.2 а.с. 36-38); - висновком судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/104-22/10582-ТР від 09.05.2022 року, згідно якого тринадцять фрагментів меморіальної плити, раніше до розлому складали єдине ціле, а саме частину однієї меморіальної плити. Інші тринадцять фрагментів меморіальної плити раніше до розлому складали єдине ціле, а саме частину другої меморіальної плити. Двадцять шість наданих на дослідження фрагментів плит є фрагментами двох меморіальних плит. Первісні розміри меморіальних плит, фрагменти яких надані на дослідження, складали 640х640 мм. Середня товщина меморіальних плит складає по 12 мм, найбільша товщина по 25 мм.(т.2 а.с. 75-79); - рішенням Дніпропетровської обласної Ради № 453 від 06.07.1972 року з додатком, згідно якого військова ділянка (4 братських та 420 індивідуальних могил, в яких поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста Дніпродзержинська в жовтні 1943 року), тобто території кладовища по вулиці С.Слісаренко в м. Кам`янське, взято під державну охорону як пам`ятник історії. Є пам`яткою історії та взято на державний облік відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини (т.2 а.с. 139-147). Відповідно до експертного висновку про нанесення матеріальної шкоди від 14.06.2022 ринкова вартість відновлювальних робіт, а саме: реконструкції та ремонту меморіальних плит пам`ятки культурної спадщини, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень. 9.Норми права застосовані судом. Підстави для представництва - ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Частиною 7 вказаної статті передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, в т.ч. функції представництва інтересів держави в суді. До системи органів прокуратури, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» входять окружні прокуратури, які, згідно наказу Генерального прокурора України № 40 від 17.02.2021 «Про день початку окружних прокуратур» розпочали свою роботу з 15 березня 2021 року. Наказом Генерального прокурора № 39 від 17.02.2021 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» утворено Кам`янську окружну прокуратуру і припинено діяльність шляхом реорганізації Дніпродзержинської місцевої прокуратури. З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. З ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті. Згідно з ч. ч. З, 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Статтею 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що: культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою; ремонт - сукупність проектних, вишукувальних і виробничих робіт, спрямованих на покращення технічного стану та підтримання в експлуатаційному стані об`єкта культурної спадщини без зміни властивостей, які є предметом охорони об`єкта культурної спадщини; реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності. Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини»: Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. У відповідності\~до п.\~4\~аб.\~1\~ч.\~1\~ст.\~3\~До спеціально\~уповноважених органів\~охорони культурної\~спадщини (далі\~-\~органи охорони\~культурної спадщини)\~належать: виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. Ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», визначено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; 4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; 7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; 8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері; 15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини; 20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт; 21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 22) здійснення інших повноважень відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Ст. 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що : 1.Застосування фінансових санкцій, адміністративних стягнень або кримінального покарання не звільняє винного від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану власникові пам`ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, охоронюваною археологічною територією. 2. Шкода, завдана власникові пам`ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, охоронюваною археологічною територією, відшкодовується відповідно до закону. 3. Юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам`яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов`язані відновити пам`ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування. Стаття 22 ЦК України - \~Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно до\~ч.\~1\~ст.\~1192\~ЦК України,\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі.\~ Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 10.Висновки та мотиви ухваленого рішення. Предметом спору в межах даної справи є майнова шкода заподіяна внаслідок скоєння кримінального правопорушення, винною особою, вина якою встановлена в межах кримінального провадження Вироком Суду, який набув законної сили. Спір підлягає врегулюванню із застосуванням ЦК України, Закону України «Про охорону культурної спадщини». Здійснюючи звернення із позовом Кам`янською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, дотримано приписів ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Як встановлено в ході судового розгляду Позивачем № 1 Кам`янською міською радою, підтримано заявлені позовні вимоги до [PERSON] , про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 00 копійок, як суму коштів, необхідних для виконання робіт, з відновлення пошкодженої, внаслідок кримінального правопорушення, речі, а відповідач [PERSON] визнав заявлені до нього позовні вимоги вцілому, не оспорюючи їх розмір. Так, ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, - \~Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, судом враховується, що згідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи встановлення Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року у справі № 208/4549/22 винність [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, розмір завданої майнової шкоди як то збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 00 копійок, як суму коштів, необхідних для виконання робіт, з відновлення пошкодженої, внаслідок кримінального правопорушення, речі, на підставі проведеного експертного дослідження та наданим висновком, яким встановлено що про нанесення матеріальної шкоди від 14.06.2022 ринкова вартість відновлювальних робіт, а саме: реконструкції та ремонту меморіальних плит пам`ятки культурної спадщини, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень, враховуючи позицію сторін, а саме прокурора який підтримав позовні вимоги, позицією позивача № 1 яким подано заяву про підтримання позову, позицію відповідача яким визнано заявлений до нього позов у повному обсязі, та враховуючи встановлені обставини в межах Вироку суду, які є обов`язковими для суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача № 1 заявленої суми. Щодо позицію сторони позивача № 2, - Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської, то суд погоджується, що майнова шкода може бути завдана лише власникові майна. Так, згідно до ст.ст. 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування. Так, рішенням Дніпропетровської обласної Ради № 453 від 06.07.1972 року з додатком, згідно якого військова ділянка (4 братських та 420 індивідуальних могил, в яких поховано 691 воїн, які загинули при визволенні міста Дніпродзержинська в жовтні 1943 року), тобто території кладовища по вулиці С.Слісаренко в м. Кам`янське, взято під державну охорону як пам`ятник історії. Є пам`яткою історії та взято на державний облік відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини. Зазначена територія\~кладовища по\~вулиці С.Слісаренко\~в м.\~Кам`янське\~як встановлено\~в ході\~судового розгляду\~передана та\~перебуває на\~балансі Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Міський спец комбінат», засновником якого є позивач № 1 Кам`янська міська рада. В данному випадку Департамент з гуманітарних питань Кам`янської міської є спеціальноуповноваженим органом охорони культурної спадщини, у відповідності до п. 4 аб. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Департамент не є власником, або балансоутримувачем пошкодженого майна, що встановлено в ході судового розгляду, та підтверджено сторонами, а здійснює свої повноваження у відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини». А тому\~заявлені позовні\~вимоги від\~імені позивача\~№ 2\~ Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської, з врахуванням відсутності у зазначеного позивача права вимоги на відшкодування заподіяної майнової шкоди за суб`єктивним визначенням, з зазначених підстав, в порядку ст.ст. 22, 1166 ЦК України, не можуть бути задоволені. Так, обов`язковою умовою для набуття будь-якою особою право на звернення до суду, є наявність у зазначеної сторони прав, інтересів та свобод, які існують та які порушені, невизнані або оспорювані, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. \~ Можливість практичного здійснення права на звернення до суду за судовим захистом залежить від певних передумов, які у цивільній про\-цесуальній літературі іменуються передумовами права на звернення до суду за судовим захистом. Ці передумови розподіляють на суб`єктивні, які належать до особистості суб`єктів спору, та на об`єктивні, пов`язані з характером предмета, який підлягає внесенню на розгляд суду; на по\-зитивні та негативні залежно від зв`язку права на звернення до суду з наявністю або відсутністю цих передумов. До суб`єктивних передумов належить процесуальна правоздатність особи, яка звернулася до суду за судовим захистом, а також суб`єкта, який буде притягнутий судом як відповідач або заінтересована особа. Право на звернення до суду за судовим захистом виникає одночасно з виникненням цивільної процесуальної правоздатності. Так, відповід\-но до ст. 28 ЦПК здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) визнається за всіма фізичними і юридичними особами. Оскільки всі фізичні особи набувають про\-цесуальної правоздатності з моменту народження і не можуть бути її позбавлені, а відповідно і здатності звернення до суду за судовим за\-хистом, то в судовій практиці питання щодо процесуальної правоздат\-ності може виникати тільки стосовно організацій. Процесуальна право\-здатність організацій залежить від того, чи є організація юридичною особою. Суб`єктивною передумовою права на звернення до суду є також процесуальна заінтересованість особи. За загальним правилом зверта\-тися до суду можна лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Із цього положення ст. З ЦПК випливає наявність заінтересованості особи в судовому захисті. Щодо заінтересованості осіб, які звертаються до суду за захистом прав, свобод та інтересів іншої особи, або державних чи суспільних інте\-ресів, то їх заінтересованість має службовий характер і обумовлена їх правовим становищем. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~„стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.\~Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). А тому позовні вимоги заявлені прокурором, в порядку Підстави для представництва - ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з врахуванням вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», підлягають частковому задоволенню, в частині захисту порушених прав позивача № 1 Кам`янської міської ради, яка зазнала майнової шкоди - збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідачем [PERSON] , розмір яких визначений в сумі 113476 (сто тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 00 копійок, як суму коштів, необхідних для виконання робіт, з відновлення пошкодженої, внаслідок кримінального правопорушення, речі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача № 1. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 11.Судові витрати. Враховуючи приписи ст.. 141 ЦПК України, а також що при зверненні із позовом, позивач є звільненим від сплати судового збору, згідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а тому зазначені витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави в розмірі відповідно 1134 (однієї тисячі сто тридцяти чотирьох) гривень 76 копійок.

Outcome: partial