Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представник позивача - адвокат Білинова А.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти сплачені в якості страхового відшкодування в розмірі 31000,00 грн., судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 31000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 06.10.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер [NUMBER] , поліс № АО-0002478164. 02.06.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечуваного транспортного засобу «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «TOYOTA Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] , після чого водій [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, після чого водій [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована, позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» 31.08.2020 року сплачено постраждалому власнику автомобіля «TOYOTA Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 31000,00 грн. Представник позивача зазначає, що відповідно до підпункту в, пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, представник позивача зазначає, що оскільки відповідач, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце ДТП, позивач отримав право вимагати компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. З Довідки про реєстрацію місця проживання особи, отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , яка відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою суду від 23.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Від представника позивача - адвоката Білинової А.В. до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглядати без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.10.2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер [NUMBER] , поліс № АО-0002478164. 02.06.2020 року приблизно о 12-28 год. в м. Харкові по вул. Бекетова біля будинку № 20/8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням воді [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «TOYOTA Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] , після чого водій [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року по справі № 644/4563/20, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124 , 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно вказаної постанови, 02.06.2020 року [PERSON] керував автомобілем марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер [NUMBER] , і біля будинку № 20/8 по вул. Бекетова в м. Харкові, порушив вимоги п. 2.3 (б),, 10.1 ПДР України, а саме: перед початком руху не був уважним, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодивши транспортні засоби та завдавши матеріальних збитків. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України, а саме: не зупинив транспортний засіб, не залишився на місці пригоди та з місця скоєння адміністративного правопорушення зник. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.06.2020 року відбулася з вини відповідача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» 31.08.2020 року сплачено постраждалому власнику автомобіля «TOYOTA Yaris» реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , страхове відшкодування в розмірі 31000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 31.08.2020 року № 11090. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до підпункту в, пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 3 огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Таким чином, оскільки відповідача [PERSON] постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.06.2020 року, та в самовільному залишені місця ДТП до якої останній був причетний, позивач звернувся до суду з вимогою компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Доказів того, що відповідачем в добровільному порядку відшкодовано завдані матеріальні збитки, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування шкоди в порядку регресу пов`язаних з регламентною виплатою підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2019 року укладеної між позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським об`єднанням «Грідін і Партнери», позивачем за надану правову допомогу сплачено адвокату Адвокатського об`єднання «Грідін і Партнери» - Біліновій А.В. правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням, актом прийому - передачі наданої правничої допомоги від 10.02.2023 року та детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) від 08.02.2023 року. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати сплачені на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. на користь позивача. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved