Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

03.02.2023 року [PERSON] , [INFO] , громадянка України, звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, останнє місце проживання якого вказано позивачем за адресою: [ADDRESS] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 19.09.2013 року Палацом урочистих обрядів Адміністрації міста Новочеркаськ Ростовської області, актовий запис № 772, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін в Україні народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, примирення та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23.02.2023 року позовну заяву про розірвання шлюбу було залишено без руху. 02.03.2023 року на виконання вимог ухвали суду [PERSON] було подано заяву з додатками про усунення недоліків позовної заяви./а.с.19/ Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.03.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідно до ч.7 ст.187 ЦПК України судом для з`ясування зареєстрованого місця проживання сторін було здійснено запит до адресного бюро, з відповіді якого вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 08.07.2002 року за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] , [INFO] по м.Одесі та Одеській області не значиться./ а.с.17-18/. Відповідно ч.2. ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Зав`ялов О.А. до судового засідання з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні пояснила, що відповідач восени 2020 року поїхав по справам до м.Києва та не повернувся до м.Одеси, будь-яке спілкування припинив та на телефонний зв`язок не виходив, з цього періоду місце перебування відповідача її невідомо, на даний час у позивача фактично склалась інша сім`я, вона бажає оформити шлюб, тому змушена звернутись з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом здійснення оголошення на сайті судової влади, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про слухання справи за його відсутності до суду не надходило. \~ \~ \~При викладених\~обставинах суд\~вважає за\~можливе розглянути\~справу у\~відсутності відповідача,\~який повідомлений\~про розгляд\~справи належним\~чином,\~від якого\~не надійшло\~повідомлення про\~причини неявки,\~ухваливши заочне\~рішення у\~справі,\~зі згодою\~ позивача та її представника, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як\~ надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~заслухавши позивача\~та її\~представника, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~ Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , який народився с.Толстой-Юрт, Грозненський район, Чечено-Інгушська АРСР, Росія, громадянин Росії, та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/, [INFO] , яка народилась в м.Одеса, Україна, громадянка України, 19.09.2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Палацом урочистих обрядів Адміністрації міста Новочеркаськ Ростовської області, актовий запис № 772, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 19.09.2013 року./а.с.5/. \~Вказане свідоцтво про одруження було перекладено з російської мови на українську мову перекладачем Івченко І.О. 01.03.2023 року та посвідчено 01.03.2023 року у м.Одеса, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шклярук З.М. та скріплено печаткою./а.с.34/ Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 05.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.11/. Позивач зазначає, що останнім відомим місцем проживання /перебування/ відповідача [PERSON] в України є адреса [ADDRESS] , де вони разом проживали на підставі договору найма жилого приміщення від 24.02.2020 року, копію якого було надано до матеріалів справи./а.с.25/ Відповідно до вимог ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст.279 Сімейного Кодексу України\~ розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. \~ \~ \~ \~Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначається правовий статус\~та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. \~ \~ \~ \~У\~ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав,\~і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право\~на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом це норми ст.ст.27,28 ЦПК України в новій редакції 2017 року. Таким чином,\~ розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~ Згідно\~з ст.\~112\~СК України\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються з восени 2020 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна не існує. \~ \~ \~ \~Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.\~ \~ \~ \~ \~За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved