Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування Горінчівської сільської територіальної громади Хустського району Закарпатської області про розірвання шлюбу та залишення неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на вихованні батька. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 19 липня 2016 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчий комітетом Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатській області за актовим записом №15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17.06.2022 року відповідачка виїхала за кордон, залишивши дітей на виховання батька позивача [PERSON] . Через три дні після виїзду відповідачка у телефонному режимі повідомила позивача про те, що має намір розірвати шлюб, оскільки бажає влаштувати своє особисте життя, яке, на її думку, позивач не зможе забезпечити, за кордоном зустріла чоловіка з яким у неї є гарні стосунки з яким хоче влаштувати своє особисте життя. Додому не повернеться, її рішення є остаточним. Дітей вона забере через рік-два, коли забезпечить себе власним житлом, у неї буде стабільний дохід. Спору щодо місця проживання дітей між ними немає з тих підстав, що мати дітей проживає за межами України, діти будуть проживати разом із позивачем за місцем його проживання. Позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою [PERSON] , залишити неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на його утриманні та вихованні. У судовому засіданні 19.05.2023 року позивач [PERSON] позовні\~ вимоги підтримав, просив задоволити позов. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`являлася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Ствердила ті обставини, що проживає та працює за кордоном у зв`язку із чим не заперечує щодо залишення доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на вихованні батька [PERSON] (а.с. 18). У судовому засіданні 09.02.2023 року представник органу опіки та піклування Горінчівської сільської територіальної громади Хустського району Закарпатської області Калинич А.М. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити, посилаючись на висновок органу опіки та піклування від 27.01.2022 року відповідно до якого встановлено, що відповідачка [PERSON] працевлаштувалася задля фінансової можливості забезпечення дітей і на даний час не має змоги забрати дітей на проживання до себе, не заперечує щоб її малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки та піклування служби у справах дітей Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком, що не суперечитиме інтересам дітей. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в присутності педагога у судовому засіданні висловились, що живуть в даний час разом з батьком, люблять і чекають маму, не знають про будь-які спори батьків. У судове засідання 23.05.2023 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.\~ Розгляд справи проведено у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи та неповнолітніх дітей, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 19 липня 2016 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчий комітетом Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатській області за актовим записом №15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони не просили суд про надання їм строку для примирення. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають сторін на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується позовної вимоги позивача щодо залишення неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утриманні та вихованні батька суд зазначає наступне. Відповідно до принципу 2 Декларації про права дитини, дитині має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості і сприятливі умови, які б дали їй можливість розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. Отже, батьки повинні забезпечувати повноцінний розвиток та життя своїх дітей. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З наведеної норми вбачається, що судом вирішується спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Судом встановлено, що спору щодо місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] між сторонами не існувало та не існує на даний час. Відповідачка не оспорює місце проживання дітей, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою і вирішується у порядку ст. 160 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 992, 40 грн. судового збору, у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із сторін порівну.

Outcome: dismissed