Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

18.01.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1 000,00 доларів США. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 28.08.2022року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку. При підписанні договору позивач передала відповідачу забезпечувальний платіж в розмірі 1 000,00 доларів США, який мав бути врахований під час розрахунків між сторонами за основним договором. Вказаний договір був нотаріально посвідчений. Згідно з умовами договору основний договір мав бути укладений до 10.09.2022 року. В порушення домовленостей між сторонами відповідач погіршив стан будинку на момент його продажу. Крім того, 10.09.2022 року позивач уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку із сторонньою особою. А тому оскільки основний договір не був укладений, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення забезпечувального платежу. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованим місцем проживання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без відповідача та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача, її представника, свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2016 року у справі № 6-176цс12 та Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц, від 04.08.2021 року у справі № 640/17086/18. Як встановлено судом, 28.08.2022 року між [PERSON] (далі - Перша сторона) та [PERSON] (далі - Друга сторона) був укладений попередній договір за умовами якого сторони домовились в майбутньому укласти договори купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,2499 га, кадастровий номер 3221483601:010140033 з розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,3997 га, кадастровий номер 3221483601:01:014:0034, розташованої за тією ж адресою, які належать Першій стороні (п.1.1 Договору). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарною І.О. та зареєстрований в реєстрі за №1982. Сторони домовились, як зазначено в п.2.1 Договору, укласти та нотаріально посвідчити Основні договори не пізніше 10 вересня 2022 року за ціну 54 500,00 доларів США, що є еквівалентом 1 993 065,00 грн. по курсу НБУ на день укладення даного правочину. Крім того, в пункті 2.2 Договору зазначено, що при підписанні Договору Друга сторона передала, а Перша сторона отримала забезпечувальний платіж в розмірі 1 000,00 доларів США, що є еквівалентом 36 570,00 грн., по курсу НБУ на день укладення даного правочину, які будуть враховані під час розрахунків між Сторонами в момент укладання Основних договорів. В той же час, пунктом 4.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо основний договір не буде укладено у разі відмови Першої сторони від його укладення, то ця сторона має повернути Другій стороні забезпечувальний платіж у подвійному розмірі, тобто 2 000,00 доларів США. Як пояснила позивач в судовому засіданні, основні договори до 10.09.2022 року не були укладені, замість цього відповідач продав житловий будинок сторонній особі. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 10.09.2022 року право власності на будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2022 року. Крім того, в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що на прохання відповідача він знайшов ще одного покупця, крім позивача, яка мала намір придбати нерухомість без укладення попереднього договору за вищою ціною, ніж зазначено в попередньому договорі, укладеному з позивачем. Однак відповідач продав нерухомість третій особі, яка не відома свідку як ріелтору. З огляду на викладене, враховуючи, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали основного договору купівлі-продажу, суд вважає, що грошові кошти, передані [PERSON] [PERSON] за попереднім договором та підлягають поверненню власникові в розмірі 1 000,00 доларів США. При цьому, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved