Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана представником позивача адвокатом Пікуліним Романом Миколайовичем, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про захист прав споживачів, в якому просить: -Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», укладений 11.01.2022 року. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» на користь позивача суму сплаченого авансу в розмірі 177 126,21 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 32 294,44 грн., пеню в розмірі 414\~475,33 грн., а всього 623 895,98 грн. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. -Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2022 року між Позивачем та Відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з умовами якого сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу на транспортний засіб строком до 31.05.2022 року. На виконання зазначеного договору позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 177 126,21 грн. Однак відповідач прострочив виконання вказаного зобов`язання на 78 днів. Як виявилося пізніше, транспортний засіб відповідачу не належить, він не набув право власності на нього, що робить неможливим виконання цього договору. Відповідно до п.4.1 Договору термін його дії на теперішній час закінчився, він кошти сплатив, а відповідач свої зобов`язання не виконав. Жодного повідомлення про зазначення конкретної дати укладення основного договору від відповідача не отримав. Пізніше виявилось та стало очевидним, що відповідач зобов`язався надати послугу з викупу транспортного засобу за його кошти з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення. Зазначене свідчить про те, що відповідач не мав на меті здійснювати продаж належного йому транспортного засобу, його метою було надання дилерських послуг, чим він ввів позивача в оману. Відповідач ввів його в оману щодо наявності транспортного засобу та його поставки в майбутньому, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився. ТОВ «Везем Шиппінг» не вчинив жодних дій для виконання умов спірного договору, що свідчить про відсутність намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним правочином. Вважає, що попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є нікчемним, через введення позивача в оману щодо його істотних умов. З цих підстав, позивач звернувся до суду з позовом. 31.08.2022 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу у загальному позовному провадженні. 19.01.2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача прохав розглядати справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав, не скористався своїм правом і в установлений термін не надав суду відзив на позовну заяву. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до таких висновків. 11.01.2022 року між Позивачем (Сторона 2) та Відповідачем (Сторона 1) на відстані було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - Договір), згідно з умовами якого Сторона-1 і Сторона-2 зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Стороні-1 транспортний засіб строком до 31травня 2022 року (п. 1.1. та 1.2. Договору) (а.с.27-28). Згідно з п. 1.1. - 1.2 Попереднього договору від 11.01.2022 року сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Dodge, марки Caliber, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 31.05.2022 року. Відповідно до п. 1.3. Попереднього договору від 11.01. 2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання Основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. Попереднього договору від 11.01.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону транспортного засобу після його погодження з [PERSON] , який жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. Попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 177\~126,21 грн., у тому числі ПДВ 29\~521,04 грн. та сплачується [PERSON] в безготівковій формі на поточний рахунок в національній валюті України- гривні. Згідно пункту 2.3 Договору Сторона-2 сплачує в день підписання цього Договору Стороні-1 на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 177 126,21 грн., у тому числі ПДВ 29 521,04 грн. Наступні розрахунки за транспортний засіб здійснюються на розрахунковий рахунок відповідно до виставлених рахунків, але не пізніше строку, встановленого в п. 1.2. даного договору. Відповідно умов Попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» 177 126,21 грн., у тому числі ПДВ 29 521,04 грн. за Попереднім договором купівлі-продажу від 11.01.2022 за транспортний засіб, б/у, марки Dodge, марки Caliber, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с.24). Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі-продажу може бути, в тому числі і товар, який продавець набуде в майбутньому. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦПК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Судом встановлено, що [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» уклали Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 11.01.2022 року № ПКП-11865. Письмових повідомлень про наявність форс-мажорних обставин, які заважають виконати умови Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу відповідачем на адресу позивача в порядку, визначному попереднім договором, не надсилав, доказів протилежного суду не надано. Укладаючи Попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків у виді якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення позивачу правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що позивач не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені Договором, позивач не укладав би з відповідачем спірного договору. Крім того, пізніше виявилось та стало очевидним, що за попереднім договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти останнього з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення, про що свідчить п.1.5. Попереднього договору. Таким чином, під час укладення попереднього договору відповідач ввів позивача в оману, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився б. Відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов Попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним правочином. Зазначене дає підстави для визнання Попереднього договору недійсним з моменту його вчинення, оскільки він здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, що відповідає приписам ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним з моменту його вчинення Оскільки основний договір купівлі-продажу між сторонами не було укладено, то сплачена позивачем сума в розмірі 177126,21 є авансом, а тому за законом підлягає поверненню особі, яка її сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення основного договору, позивачу в порядку застосування ст. 216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти в розмірі 177 126,21 грн. шляхом їх стягнення з відповідача. Щодо вимог про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід зазначити таке. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі (абзац перший частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Тлумачення абзацу першого частини п`ятої\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить, що цей абзац застосовується до договорів підряду та договорів про надання послуг, та не поширюється на договори купівлі-продажу майнових прав. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 587/823/19. Суд відповідно до положень ст. 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог. Оскільки попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу не є договором, визначеним у наведеній нормі права, вимоги про стягнення пені на підставі ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат слід зазначити таке. Відповідно до положення\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ТОВ «Везем Шиппінг» до 31.05.2022 року не виконало зобов`язання за попереднім договором від 12.01.2022 року, то у нього з 01.06.2022 виник обов`язок з повернення авансового платежу, який був сплачений позивачем. Однак доказів того, що ТОВ «Везем Шиппінг» повернуло кошти, які були сплачені позивачем за умовами попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу матеріали справи не містять, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з червня 2022 року по серпень 2022 року у заявленому позивачем розмірі 32\~294,44 грн. Щодо сплати моральної шкоди. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В даному випадку правовідносини сторін виникли із договору, яким не передбачено, що у разі порушення зобов`язання, сторона, яка винна у порушенні зобов`язання повинна відшкодувати іншій стороні моральну шкоду. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і на підставі закону, тобто нормами ЦК України про зобов`язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Щодо витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. До інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України), та такі підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що адвокатом не було надано договору на правову допомогу, акту виконаних робіт, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат позивача на правову допомогу. Оскільки позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнений, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в порядку ч.\~6\~ст.\~141 ЦПК України. Позовні вимоги судом задоволено частково, а саме в розмірі 209\~420,65 грн. то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2094,20 грн. судового збору, що складає 1% від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial