Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради звернувся до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, на кожну дитину до їх повноліття, на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких будуть діти. Ухвалою суду від 18.04.2023 було відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 16 травня 2023 року. 16.05.2023 в ході підготовчого судового засідання відповідачу судом були роз`яснені процесуальні права та обов`язки, після чого [PERSON] заявила, що бажає скористатись правом на правову допомогу, та попросила з цих підстав оголосити перерву в судовому засіданні. В підготовчому судовому засіданні 31.05.2023 позивач уточнив дані про третю особу, зазначивши що Служба у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради є третьою особою без самостійних вимог на боці позивача, подавши суду відповідну заяву. Представник третьої особи [PERSON] підтвердила зміни (уточнення) зазначивши, що виступає на боці позивача та окремих вимог не має. Інших клопотань та заяв від сторони позивача не надходило. [PERSON] визнала позов, пояснивши що порадилась із адвокатом і вирішила, що позов є обґрунтованим. Судом, відповідачу були роз`яснені наслідки визнання позову, та уточнена її позиція в контексті добровільності. Відповідач наполягла на тому, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі. В силу ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В даному випадку, суд переконався, що визнання позову відповідачем є добровільним. Позбавлення батьківських прав можливе лише у судовому порядку (визначеному нормами ЦПК Украни), за наявності обставин передбачених статтею 164 СК України. Суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Оскільки позов заявлено в інтересах дітей, то і визнання позову, в даному випадку є свідомою дією відповідача вчиненою в інтересах малолітніх дітей, а тому може бути прийняте судом. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, є законними, а їх розмір (1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, на кожну дитину до їх повноліття) є обґрунтованим та таким, що відповідає статті 182 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів малолітніх дітей та інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за розгляд даної справи, яка містить дві вимоги немайнового характеру, в розмірі 2147 гривень 20 копійок, підлягає стягненню в дохід держави з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved