Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

18 жовтня 2022 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини, та просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 липня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. 22 листопада 2017 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. З серпня 2018 року їх спільна донька [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року у цивільній справі №210/6666/18, звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) з 01.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2017 року (Єдиний унікальний номер справи: №210/3408/17). Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, що виникла з 01.08.2018 та нарахована Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа №210/3408/17 від 18.09.2017 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] їх спільною дитиною не цікавиться, інтересу до її розвитку та умов життя не виявляє, з донькою не спілкується. Проживання доньки разом з ним відповідає інтересам дитини. Позивач має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Призначено підготовче судове засідання (а.с.22). Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено вказану справу до судового розгляду (а.с.80). Присутній у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які повернулись на адресу суду з поштового відділення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.50-54), відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Присутня у судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Козачук Л.В. не заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради у судовому засіданні присутній не був, однак, 02 лютого 2023 року на адресу суду від головного спеціаліста сектору з питань захисту майнових та немайнових прав дітей служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради Деркач Н. надійшла заява, в якій просили проводити розгляд справи без представника третьої особи (а.с.32). Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12 жовтня 2012 року складено відповідний актовий запис №585. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 липня 2017 року (а.с.8). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року по справі №210/6666/18, звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) з 01.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2017 року (Єдиний унікальний номер справи: №210/3408/17). Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, що виникла з 01.08.2018 року та нарахована Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа №210/3408/17 від 18.09.2017 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). З Листа вих.№58174 від 23.09.2022 року за підписом державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) Кітугіної М. вбачається, що заборгованості зі сплати аліментів згідно з примусового виконання виконавчого листа №210/6666/18 2/210/783/19 від 20.05.2019 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, заборгованість за період з травня 2019 року по 01.09.2022 року становить 134 559,83 грн. (а.с.11). Відповідно до Довідки №107 від 28.09.2022 року виданої за підписом в.о. директора Криворізької гімназії №68 Криворізької міської ради Сіманько О., [PERSON] , [INFO] , навчається в КГ №68 м. Кривого Рогу Саксаганського району у 4-В класі (а.с.12). Згідно до наданої характеристики за підписом в.о. директора Криворізької гімназії №68 Криворізької міської ради Сіманько О. та класного керівника [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , навчається в КГ №68 м. Кривого Рогу Саксаганського району у 4-В класі. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, відповідальна учениця. Вихованням доньки займається батько [PERSON] . Батько цікавиться навчанням доньки та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї. Мати [PERSON] вихованням доньки не займається. За період навчання [PERSON] у школі не цікавилася її успіхами у навчанні. Контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із класним керівником не спілкується (а.с.13). З Акту про встановлення факту постійного проживання від 28.09.2022 року, складеного сусідами будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженого за підписом голови ОСББ «Скала у м. Кривий Ріг» [PERSON], вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживає разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з 20 лютого 2022 року по теперішній час (а.с.14). Допитана у судовому засіданні 01 червня 2023 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давно знає сім`ю позивача, його дружина приблизно в 2018 році залишила [PERSON] разом з їх спільною донькою [PERSON] та виїхала за кордон. З донькою колишня дружина [PERSON] - [PERSON] не спілкується. [PERSON] турботливий батько, весь вільний час проводить разом з донькою, дівчинка завжди охайна та усміхнена. Допитаний у судовому засіданні 01 червня 2023 року свідок [PERSON] суду пояснив, що він давно дружить з позивачем по справі [PERSON] . Колишня дружина покинула його у 2018 році та виїхала проживати за кордон. Їх спільна донька [PERSON] залишилася проживати разом з батьком. [PERSON] добре слідкує за дитиною, проводить з нею разом час. У дитини є все необхідне для життя, навчання. Відповідно до Листа вих.№91-18481/18/23 від 21.04.2023 року за підписом начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Власова Є., [PERSON] , [INFO] , 04 вересня 2020 року перетнула державний кордон України (а.с.85). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч.1, ч.2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Нормами ч.ч.3, 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з абз.1 ч.1 ст.161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.51 Конституції України, кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Нормами ч.1, ч.2 ст.161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За приписами ч.4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. П.72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Виконкомом Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, не було складено висновок, а надано пояснення, в яких зазначено, що позивача та відповідача було запрошено до служби у правах дітей виконкому Покровської районної у місті ради від 19.01.2023 року. На запрошення вони не відреагували. Головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради було встановлено зв`язок з соціальним педагогом КГ №68, де навчається [PERSON] , в телефонному режимі соціальний педагог повідомила, що дитина з батьком на теперішній час перебуває у м. Ужгород, онлайн - навчання дівчинка відвідує. (а.с. 31). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Вказана позиція цілком узгоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі 643/9794/17. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 992,40 грн.: сплачений нею при подачі позову (а.с.14а), тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст.141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved