Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі ТОВ «ФК «Аланд», відповідач), в якому просить суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача, стягнуті виконавчим провадженням кошти в розмірі 18 666,20 грн.; стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000,00 грн.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір; стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач, пов`язані з витребуванням доказів, з вимогою про повернення стягнення коштів та судового збору, шляхом надсилання рекомендованих листів на адреси сторін в розмірі 146,00 грн.; стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за обов`язкову комісію зі сплати електронного грошового переказу у розмірі 18,53 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1865 про стягнення з [PERSON] на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 16 724,73 грн. Однак, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.11.2020 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1865, вчинений 21.01.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з [PERSON] (Позивача) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 16 724,73 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином після визнання рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.11.2020 року виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти. Крім того, позивач зазначив, що своїми діями відповідач завдав позивачу моральну шкоду, що виражається в душевних стражданнях, яких позивач зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. За наведених обставин позивач був вимушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.04.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», про витребування безпідставно отриманих коштів та стягнення моральної шкоди, передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 30.06.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», про витребування безпідставно отриманих коштів та стягнення моральної шкоди - залишити без руху. 06.09.2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року. 06.09.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте в матеріалах спраи міститься заява позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, позивач відповідно до матеріалів справи посилається на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року, встановлено, що 21 січня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1865 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 16724,73 грн. 20 лютого 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16 724,73 грн. (ВП № 61328623). 20 лютого 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову про стягнення з [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 20 лютого 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову про стягнення з [PERSON] основної винагороди. Відповідно до листа Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 15.06.2020р. №01-29/4623, 28 лютого 2020 року ним винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, копії якої були направленні сторонам виконавчого провадження для відома та до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для виконання. До того ж, матеріалами справи встановлено що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, 21 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1865, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 16724,73 грн. - визнано таким, що не підлягає виконанню. В рамках виконавчого провадження № 61328623 з [PERSON] було стягнуто 18 666,20 грн. на корить ТОВ «ФК «Аланд». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до довідки про доходи №1721 від 10.12.2020 року, з заробітної плати [PERSON] , утрималась сума боргу. У період з березня 2020 року по жовтень 2020 року, з його заробітної плати було фактично утримано суму коштів у розмірі 18 666,20 грн. грн. Враховуючи, що відповідач безпідставно набув грошові кошти в розмірі 18 666,20 грн., то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача ТОВ «ФК «Аланд» моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Положенням статей 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Між тим, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 4000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач просить суд відшкодувати йому судові витрати, пов`язані з витребуванням доказів, шляхом надсилання рекомендованих листів на адреси сторін в розмірі 111,00 грн., 36,50 грн. за надсилання рекомендованого листа на адресу відповідача з завою про ознайомлення з матеріалами документів що встановлюють заборгованість та комісію при сплаті судового збору за подання позову. Рекомендовані листи, за направлення яких у травні 2020 року та лютому 2021 року, тобто до звернення до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти, не є судовими витратами у розумінні норм ст.ст. 138 - 140 ЦПК України, тому необґрунтованим є питання про їх розподіл. Комісія по оплаті судового збору також не підлягає відшкодуванню, оскільки не відноситься до судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial