Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та страхування № Z02.00210.004601553 від 30.11.2018 року в розмірі 77665,78 грн. та судові витрати в розмірі 4036,00 грн, що складаються із судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z02.00210.004601553, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 70282 грн. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 05.04.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 77665,78 грн. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які наявні на банківських рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] в межах суми у розмірі 77 665,78 грн., що є ціною позову, який забезпечується. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2023 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника АТ «Ідея Банк» Заставної Ольги про забезпечення позову. 04 травня 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачем встановлено відповідачу плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а тому вважає, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ «Ідея Банк», щодо обов`єязку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Також, зазначає, що відповідно до історії операцій по кредиту № Z02.00210.004601553\~відповідачем сплачено\~на користь\~позивача 50606,11\~грн.\~по вказаному\~кредитному договору,\~які неправомірно\~направлялися позивачем\~для погашення\~у тому\~числі зобов`язань\~по сплаті\~за обслуговування\~кредиту.\~З урахування\~наведеного,\~просив відмовити\~з задоволення\~позовних вимог\~та стягнути\~з позивача\~витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі\~2000\~гривень. 16 травня 2023 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, у якому навела правове обгрунтування законності встановлення плати за обслуговування кредиту, а також долучила до даної відповіді детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору без плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) та із врахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за кредитним договором відповідно до черговості визначеної умовами такого договору. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z02.00210.004601553, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 70282 грн., зі сплатою 10 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Пунктом 1.3 встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10% річних від залишкової суми кредиту. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером №5686393 від 30 листопада 2018 року. Судом також встановлено, що [PERSON] не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості згідно довідки-розрахунка станом на 05.04.2023 року становить 77665,76 грн. та складається із наступного: прострочений борг\~55524,42 грн., прострочені проценти\~7241,51 грн., пеня 196,86 грн. Разом з тим, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 14702,99 грн. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у у справі №496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що останньому встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 77665,78 грн., не підлягають стягненню з відповідача. Крім цього, відповідно до історії операцій по кредиту № Z02.00210.004601553 відповідачем сплачено на користь позивача 50606,11 грн. по вказаному кредитному договору, які за твердженням відповідача направлялися позивачем для погашення у тому числі зобов`язань по сплаті за обслуговування кредиту. Згідно наданого позивачем детального розрахунку заборгованості по кредитному договору без плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) та із врахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за кредитним договором відповідно до черговості визначеної умовами такого договору, сума заборгованості відповідача за кредитним\~договором №\~Z02.00210.004601553 станом на 05.04.2023 року становить 24526,31 грн. та складається із наступного: прострочений основний борг\~22527,21 грн., прострочені проценти\~1999,10 грн., пеня 196,86 грн. Таким чином при ухваленні рішення, суд бере в основу розрахунку розміру заборгованості відповідача перед позивачем вищевказаний детальний розрахунок заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 24526,31 грн, що становить суму заборгованості за виключенням плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) та із врахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 847.59 грн. (з розрахунку 24526.31 грн./77665,78 грн. х 2684 = 847.59 грн.). Судовий збір сплачений позивачем за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1342,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, оскільки в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Як встановлює ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути із позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, надає суду: - договір про надання правової допомоги від 25 квітня 2023, у п. 2.1 якого визначено, що вартість правової допомоги за цим договором становить 2000,00 гривень. - акт виконаних робіт від 29 квітня 2023 року, згідно якого, [PERSON] сплатив адвокату Посилкіну О.І. 2000,00 гривень. - квитанцію № Н56В-С4Е7-1АЕ9-245Х від 25.04.2023 про переказ коштів в сумі 2000,00 гривень. В силу правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 08.12.2021 року у справі №444/2445/19, згідно із якою винагорода адвоката за послуги згідно із договором про надання професійної правничої допомоги визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то така за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. З огляду на відсутність заперечень позивача з приводу розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку просить з нього стягнути відповідач, суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, пропорційному до задоволених вимог, що становить 1368,00 грн.

Outcome: approved