Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким в порядку захисту прав споживачів стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на її користь вартість оплаченого та не поставленого товару у сумі 8789 грн., а також стягнути штрафні санкції у вигляді інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені загальною сумою 818 грн. 82 коп. На обґрунтування позову зазначила, що 26.09.2022 між нею та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач ФОП [PERSON] зобв`язувався передати у її власність обігрівач UDEN -500 1шт., обігрівач UDEN-700 1шт., обігрівач UDEN-300 1шт., терморегулятор 3 шт. В свою чергу вона, [PERSON] , зобов`язалась оплатити вказаний вище товар в порядку і строки, передбачені договором. Дані товари вона мала намір придбати для побутового використання. Пунктом 2.3 договору передбачалося, що товар мав бути переданий їй, позивачці, на умовах попередньої оплати протягом 10 банківських днів від дати зарахування коштів на рахунок відповідача або сплати їх готівкою. 27.09.2022 нею було сплачено готівкою вартість товару загальною сумою 8789 грн., про що відповідачем було видано товарний чек № 14/27.09 від 27.09.2022. Вказала, що до теперішнього часу відповідач не передав їй у власність вищевказаний оплачений нею товар. 10.11.2022 вона звернулася до ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області з заявою про вчинення злочину. 11.11.2022 ВП № 1 ГУНП в Полтавській області повідомило її, що в ході перевірки її заяви ознак кримінального правопорушення не було виявлено та наголосили, що дане питання розглядається у судовому порядку. Під час здійснення перевірки правоохоронним органами 10.11.2022 вона вручила відповідачу письмову вимогу про повернення коштів за не переданий товар, в присутності працівників поліції відповідач зобов`язувався повернути їй кошти 15.11.2022. Вказала, що 15.11.2022 у повідомленні в додатку «Viber» від відповідача надійшло повідомлення, в якому він вказав, що повертати гроші не буде, посилаючись на форм-мажорні обставини у вигляді арешту його карткового рахунку. У повідомленні від 15.11.2022 відповідачем надіслано фотографію складеного ним же боргового зобов`язання, де відповідач вказав, що він зобов`язується повернути кошти та бере на себе зобов`язання повернути їй, [PERSON] , кошти в сумі 8800 грн., а також сплатити штраф у розмірі 25 % від суми договору, а саме 2200 грн. Свої зобов`язання відповідач не виконав. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Лобов М.О. в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця реєстрації. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.. 204 ЦК України правомірність правочину презумується. Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 26.09.2022 між ФОП [PERSON] , як постачальником, та [PERSON] , як покупцем, було укладено договір поставки № 13. Згідно п.1.1. вищевказаного договору постачальник зобов`язувався передати у власність покупця обігрівачі UDEN -500, UDEN-700, UDEN-300 (по 1шт. кожного), терморегулятор (3 шт.) в строки та на умовах, передбачених даним договором, а покупець зобов`язувався прийняти товар від постачальника та оплатити його в порядку та на умовах визначених даним договором. Підпунктом 2.3.1. Пункту 2.3. договору поставки передбачено, що поставка товару здійснюється при поставці на умовах попередньої оплати протягом десяти банківських днів з дати зарахування на поточний рахунок або сплати готівкою, про що видається розрахунковий чек з мокрою печаткою. Укладений сторонами договір відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Як вбачається з договору поставки, він був укладений з відповідачем як фізичною особою. В силу ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. За частиною першою статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 611, 612 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно товарного чеку № 14/27.09 від 27.09.2022 позивачкою було сплачено відповідачу ФОП [PERSON] 8789 грн. за товар, однак протягом десяти днів з дня проведення оплати товар позивач не отримала, що не спростовано відповідачем. З матеріалів справи також вбачається, що 10.11.2022 позивачка [PERSON] зверталася з письмовою вимогою до ФОП [PERSON] про повернення коштів за недоставлений товарі згідно договору № 13 від 26.09.2022. Доказів повернення коштів матеріали справи не містять. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Так як відповідач ФОП [PERSON] отримав від позивачки попередню оплату в повному обсязі, однак не передав товар позивачу на умовах, погоджених сторонами в договорі, вимога позивача про стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в рахунок попередньої оплати товару в сумі 8789 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки правовідносини, в яких у зв`язку з фактичним закінченням терміну поставки у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцеві передплату відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, на нього можуть нараховуватися інфляційні збитки і 3 % річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою ВС у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 ЦК України). В силу п.5.7 договору поставки, укладеного сторонами, у випадку порушення постачальником строків поставки товару, згідно п.2.3 даного договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення такої поставки товару. Оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 13 від 26.09.2022, у позивача виникло право на стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та 3% річних з 14.10.2022, тобто після спливу десяти банківських днів після попередньої оплати товару покупцем. Правильность розрахунків позивача за період з 14.10.2022 по 29.11.2022 відповідачем не спростована. Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також 818 грн.82 коп. інфляційних втрат, пені та 3% річних за невиконання зобов`язання відповідачем. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в розмірі в розмірі 1073 грн. 60 коп. на користь держави належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved