Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим майном та зустрічний позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання Акціонерного товариства «Сенс банк» внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Посилався на те, що 15.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №188, відповідно до якого, Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №188, [PERSON] як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: жилий будинок загальною площею 156,60 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позичальник не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - було звернуто стягнення на будинок Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 4.5.3. Іпотечного договору). Правовою підставою для реєстрації права власності AT «Альфа Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Іпотечного договору від 16.06.2007 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 22.04.2021 року за AT «Альфа Банк» зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 156,60 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В спірному житловому будинку зареєстровані відповідачі, позивач звертався з письмовою вимогою звільнити спірне житлове приміщення, дану вимогу відповідачі проігнорували, в результаті чого порушується право позивача передбачене ст.319 ЦК України щодо володіння, користування та розпорядження спірним будинком. На підставі викладеного просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим будинком, загальною площею 156,60кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання Акціонерного товариства «Сенс банк» внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В зустрічному позові вказує, що підставою для звернення до суду, є той факт, що нотаріус Козлова Н.В. роблячи 22.04.2021 р. виконавчий напис не дотрималась вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та статті 257 ЦК України з огляду на те, що дія договору іпотеки житлового будинку загальною площею 156,60 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю за згодою сторін 20000 дол. США припинилася 17.04.2015 р., про що свідчить п.1.2.1. Договору іпотеки №2 від 17.10.2014 р. Законом України від 14 липня 2020 року N° 775-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» щодо усунення законодавчих колізій та прогалин» внесено зміни до статті 88 Закону України «Про нотаріат», якими визначив єдиний строк у три роки, в межах якого вчиняється виконавчий напис, незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, чим усунув колізії у цій нормі. Таким чином виконавчий напис нотаріуса від 22.04.2021 р. є незаконним позаяк його зроблено поза межами трирічного строку з дня припинення дії договору іпотеки, який припинився 17.04.2015 р. (п.1.2.1. Договору іпотеки № 2 від 17.10.2014 р.). На підставі викладеного просить суд визнати виконавчий напис, що зроблений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною 22.04.2021 року, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно приписів ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» зобов`язати AT "Альфа-Банк", внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про анулювання запису про право власності "Альфа-Банк", на житловий будинок 156,6 м.кв., житлова площа 118,5 м.кв. по [ADDRESS] . Ухвалою Путильського районного суду від 05.05.2022 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «Сенс банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання Акціонерного товариства «Сенс банк» внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим майном. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 21.12.2022 року залучено до участі у справі правонаступника позивача АТ "Альфа-Банк", а саме Акціонерне товариство «Сенс банк». Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 21.02.2023 року заяву представника [PERSON] [PERSON] про зміну предмету позову залишено без розгляду. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 21.02.2023 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню закрито. В частині позовної вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання Акціонерного товариства «Сенс банк» внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, продовжено розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить суд первісні позовні вимоги задовольнити. В задоволенні зустрічних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві. В попередніх засіданнях представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві. Представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, первісні позовні вимоги не визнає з підстав наведених у відзиві на позов. Зустрічні позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча судом своєчасно та належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача АТ «Сенс банк» в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим майном. Судом встановлено, що між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а в подальшому Акціонерне товариство «Сенс банк» та [PERSON] 15.06.2007 року укладено кредитний договір за №188, відповідно до якого позичальнику надали грошові кошти у розмірі 14500 доларів США, зі сплатою 13% річних за кредитом та комісії, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13.06.2014 року на умовах, визначених цим Договором /а.с.7-9/. В подальшому в даний договір вносились зміни, згідно додаткових угод щодо кінцевого терміну повернення, а саме до 17.04.2015 року та зміни відсоткової ставки /а.с.10-14/. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №188, [PERSON] як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: жилий будинок загальною площею 156,60 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором іпотеки від 16.06.2007 року та договорами про внесення змін до договору іпотеки /а.с.15-20/. Акціонерним товариством «Сенс Банк» набуто право власності на предмет іпотеки шляхом позасудового звернення стягнення в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Позивач набув право власності на будинок загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 118,5м.кв. по [ADDRESS] , що належав на праві власності [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2021р. №253996423, було зареєстровано право власності за Акціонерним товариством «Сенс Банк», а саме на: будинок загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 118,5м.кв. по [ADDRESS] /а.с.25/. Відповідно довідки Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №472 від 20.05.2021, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] /а.с.24/. 08.12.2021 року Акціонерним товариством «Сенс Банк» направлено вимогу відповідачам про виселення та зняття з реєстраційного обліку /а.с.26-38/. Суд відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим майном виходить з наступного. Загальними\~принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.\~Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи\~\~чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної\~\~в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи\~\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання\~\~або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбаченні ч.2 ст.16 цього Кодексу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі\~\~№ 916/3156/17, провадження № 12-304гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц,\~Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Кожному гарантується недоторканість житла (стаття 30 Конституції України). За змістом\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями\~статті 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР\~визначено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. При вирішенні спорів щодо права користування колишніми власниками та членами їх сімей іпотечним майном, судам,

Outcome: dismissed