Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 червня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 25 січня 2023 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді від 27 січня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 40). Ухвалою суду від 22 березня 2023 року за клопотанням представника відповідача витребувано з Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 210/2323/22 за позовом [PERSON] до Пат «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» відзив на позов не надав. 22 травня 2023 року представник Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» подав до суду пояснення по суті справи з урахуванням витребуваних доказів. Сторони в судове засідання не викликались. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що [PERSON] 3 роки 9 місяців 25 днів працював в ТОВ «Ливарно-механічний завод», з них з 27.03.2018 року по 04.10.2022 року працював на посаді обрубувача, дільниця обрубки, цех виробництва виливниць. При роботі обрубувача позивач виконував роботи з обробки виливниць наждаком і вручну відповідно до виробничого завдання. Технологічний процес не механізований, питома вага ручної праці 100%. Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі у нього хронічного професійного захворювання № 68/4.6-9 від 25.01.2021 року, умови праці на робочому місці позивача відносяться до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі». 18.01.2022 року Лек ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено такі професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5-S1 та шийна C5, C6 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з пері артрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеню та колінних) ПФ другого ступеня суглобів. Хронічне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійні. У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю позивача, 26.05.2022р. він пройшов огляд МСЕК, де йому визначено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 65% (50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ)\~безстроково та визнано інвалідом 3 групи. У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб життя Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з болями. У позивача частий кашель та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача 180 900,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» надав до суду пояснення, в який зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає дії позивача спрямовані не стільки на відшкодування моральної шкоди, скільки на збагачення, оскільки 16.11.2022 року по справі № 210/2323/22 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу постановлено судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральну шкоду у розмірі 230000,00 грн, за отримання професійного захворювання внаслідок роботи обрубувачем протягом 19 років у ПАТ «АМКР» в решті позову відмовлено. Постановою дніпровського апеляційного суду від 08.02.2023 року вказане рішення залишено без змін. Також зазначив, що розмір відшкодування моральної шкоди за період роботи протягом 2 років 6 місяців та 8 днів у ТОВ «Ливарно-механічний завод» з урахуванням рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2022 року не може перевищувати 25300,00 грн, що складає пропорційну суму часу роботи позивача у відповідача (11%). Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] (надалі Позивач), з 27.03.2018 р. до 04.10.2022 р. працював у відповідача на підприємстві на посаді обрубувача, зайнятий обрубуванням лиття наждаком та вручну (молотки, зубила, пневмоінструмент, ливарно-ковальське виробництво, ТОВ «Ливарно-механічний завод». 20.01.2022 року звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП (а.с. 7-9). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримані хронічні професійні захворювання. Відповідно до пункту 18 акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22 лютого 2022 року (надалі акт Форми П-4),\~причиною виникнення професійного захворювання Позивача є пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони в 9,7 рази перевищує норми значення (19,4 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м? ).\~Важкість праці складає статичне навантаження, при утримання вантажу двома руками 126800 при нормі 70000кг/с, робоча поза незручна 30,0 при ГДН 25,0, вимушена 30,0 при нормі 10,0, нахили тулуба (вимушені 30°) 185 разів за зміну при СН 100 разів, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу за «№248 від 08.04.2014 року\~(а.с. 13-15) Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання № 68/4.6-9 від 25.01.2021 року, затвердженої Начальником управління Держпраці у Дніпропетровській області О.В. Бондаренко на робочому місці позивача - обрубника основними шкідливими факторами є важкість праці, вібрація, які мають місце при виконанні основних технологічних операцій. Супутнім фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря) (а.с. 10-12). Згідно Інформаційної довідки, умови праці на робочому місці позивача відноситься до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі»\~по вмісті хімічних речовин в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі);\~по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі),\~по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі),\~по рівню вібрації - до 2 класу (допустимі),\~по важкості праці - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі),\~по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Крім того, 18.01.2022 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було установлено такі професійні захворювання: Радикулопатія\~попереково-крижова L4,L5-S1 та шийна С5,С6 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудиним синдромами нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого та колінних) ПФ другого ступеня суглобів.\~Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії ), група А. ЛН першого-другого ступеня Захворювання професійні (а.с.19-20). 26 травня 2022 року Позивачу висновком МСЕК встановлено 65% втрати професійної працездатності (50% радикулопатія, 15% - ХОЗЛ) та третю групу інвалідності з переоглядом 01.05.2024 року (а.с.18). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46\~Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.02.2022 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків в тому числі і на підприємстві відповідача. При цьому, медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 21-35). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико - соціальною експертною комісією 26 травня 2022 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ТОВ «Ливарно-механічний завод». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ТОВ «Ливарно-механічний завод» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль та обмеження у рухах, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість роботи у відповідача, а саме лише 3 роки 9 місяців, за наявності загального трудового стажу в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 2 місяці, а також характер та обсяг її душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності та третю групу інвалідності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 230000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень\~без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року вказане рішення залишене без змін. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «промислові ремонти» в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial