Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 20940,00 грн. В обґрунтування зазначив, що 08.05.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено кредитний договір № 04605-05/2021, який підписаний в електронній формі. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.12.2021 року до договору факторингу № 29122021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20940,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач також зазначив, що відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові із зазначенням розміру грошових вимог, однак, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 04605-05/2021, в розмірі 20940,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 25.04.2023 року за вх. № 10117 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечила проти доводів позивача, просила відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказала, що жодних належних, достатніх та допустимих доказів того, що сума кредиту була зарахована на поточний рахунок відповідача позивачем не надано, розрахунок заборгованості не є доказом у справі. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова копія кредитного договору створювалася у визначеному законом порядку, що договір підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору, шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням конкретних даних. Зазначає, що кредитний договір наданий позивачем є неукладеним. Також заперечила щодо розміру нарахованої позивачем заборгованості за кредитним договором. 01.05.2023 року за вх. № 10567 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача Летун Т.В. заперечила проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на доводи та вимоги позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі. 05.05.2023 року за вх. № 11097 до суду від відповідача [PERSON] повторно надійшов відзив на позовну заяву. Представник позивача Дяченко А.В. до суду надала клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила, в разі її неявки розглянути справу за її відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.05.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04605-05/2021, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 30 днів до 05.06. 2021 року, зі сплатою 547,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] (а.с. 5-7). Відповідно до п. 2.5 вказаного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 12-13). Відповідно до Реєстру боржників від 29.12.2021 року до договору факторингу № 29122021 від 29.12. 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 04605-05/2021, від 08.05.2021 року в розмірі 20940,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14940,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 15, 95-98). Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04605-05/2021 року від 08.05.2021 року, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на платіжну банківську картку, вказану клієнтом. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звертаючись до суду з позовом зазначало, що [PERSON] уклала договір надання фінансового кредиту №04605-05/2021 від 08.05.2021 року, який був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором W51355. [PERSON] зазначено реквізити платіжної банківської картки № 5168-74хх-хххх-1759, та вказано номер телефону [NUMBER] , після чого первісний кредитор надсилав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), які відповідачка використовувала для підтвердження підписання вищевказаного договору. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що договір надання фінансового кредиту №04605-05/2021 від 08.05.2021 року був підписаний позичальником [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений [PERSON] при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатор відповідачки, що і є її безпосереднім підписом. При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначений у вказаному договорі номер телефону [NUMBER] , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація [PERSON] , шляхом направлення на зазначений номер одноразового ідентифікатору у вигляді смс-коду, [PERSON] зазначила як контактний у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушено умови укладеного нею вищевказаного договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором надання фінансового кредиту № 04605-05/2021 від 08.05.2021 року в розмірі 20940,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14960 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не спростувала належними доказами наведений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розмір заборгованості за вищевказаним договором. При цьому, посилання [PERSON] на те, що договір 04605-05/2021 від 08.05.2021 року є споживчим кредитом, і тому сума заборгованості за вказаним договором є необґрунтованою та не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставними. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця. Також, безпідставними є посилання [PERSON] на те, що нараховування процентів за вказаними договором не відповідає положенням чинного законодавства, зокрема, проценти продовжували нараховуватися після закінчення терміну кредитування. Проте, як вбачається зі змісту вищевказаного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору. Укладаючи кредитний договір, сторони погодили нарахування процентів і після настання строку повернення кредиту, такі умови не були оспорені відповідачкою, а отже, відповідно до ст. ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором надання фінансового кредиту № 04605-05/2021 від 08.05.2021 року у розмірі 20940,00 грн. За наведених обставин, позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved