Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Рух справи 12.07.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 07.07.2022, за підписом представника позивача - адвоката Сацик Р.В. (діє на підставі ордеру) в якій ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подання позовної заяви і до припинення позивачкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 19.07.2022 Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлено запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.07.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові вказується, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, відповідно до тексту якого, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Зазначається, що [PERSON] є студентом І курсу за ступенем «бакалавр» денної форми навчання на спеціальності 111 «Математика», факультету математики, інформатики та фізики НПУ імені .П. Драгоманова, що підтверджується довідкою НПУ імені М.П. Драгоманова від 28.06.2022 № 2729/22 та договором про навчання № 1956-0014 від 18.08.2021. Позивач наголошує, що навчання проходить за кошти матері - [PERSON] . Як вказує позивач, також мати оплачує її проживання в гуртожитку вищого навчального закладу та несе витрати на навчальні матеріали, одяг, харчування, кишенькові витрати, транспортні витрати та витрати на здоров`я. Таким чином, зауважується, що позивач знаходяться на повному утриманні матері. При цьому, звертається увага на те, що навчаючись на денному відділенні позивач не в змозі самостійно заробляти кошти. Разом з тим, вказується, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча він працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати доньці матеріальну допомогу. З огляду на те, що позивач є повнолітньою однак навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, вона просить стягнути з відповідача аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому, суд враховує, що наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується отримання відповідачем 15.02.2023 копії ухвали суду про відкриття провадження від 22.07.2022, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї. Таким чином, станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. З наявної в матеріалах справи копії повторного свідоцтва про народження від 16.05.2012 серії [NUMBER] (а.с. 8) вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). За змістом наявної в матеріалах справи копії договору № 1956-0014 від 18.08.2021 (а.с. 9-10) укладеного між Національним педагогічним університетом імені М.П. Драгоманова та [PERSON] (Вступник), [PERSON] (законний Представник), Вступника зараховано на денну форму навчання за освітньою програмою: «Математика», спеціальністю: «111Математика» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр» за акредитованою освітньою програмою строком до 01.07.2023, із фінансуванням навчання за рахунок державного бюджету. Також у справі міститься копія довідки, видана [PERSON] про те, що вона дійсно є студенткою 1-го курсу за ступенем «бакалавр» денної форми навчання на спеціальності 111 «Математика» факультету математики, інформатики та фізики НПУ імені М.П. Драгоманова (IV рівень акредитації), форма навчання: бюджет, період навчання: 014.09.2021 - 30.06.2025. При цьому у такі довідці також вказано, що студентка [PERSON] проживає в гуртожитку (а.с. 11). Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення № 6534205492 від 07.10.2021 про сплату [PERSON] 4 580,00 грн за проживання в гуртожитку [PERSON] (а.с. 13). Відповідачем будь-яких пояснень та доказів на спростування наведеного, а також неможливості надавати допомогу доньці до суду не надано. Натомість, на а.с. 12 справи міститься копія нотаріально засвідченої заяви від 02.07.2019 за змістом якої вказується, зокрема, наступне: «Я, батько [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 04 листопада 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), відмовляюсь від утримання та виховання моєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що народилась в селі Білоусівка Тульчинського району Вінницької області, проживаюча в [ADDRESS] ». Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, для реалізації права на пред`явлення позову необхідно: а) наявність чи відсутність певних обставин (умов); б) додержання встановленого законом порядку пред`явлення позову. Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 344/16240/17 (провадження № 61-46809св18). Оскільки умовами для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є досягнення дитиною повноліття, її навчання у навчальному закладі за денною формою, потреба у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги платником аліментів (оскільки доводів та доказів на спростування відповідачем у справі не подано), то суд, встановивши наявність таких передумов дійшов висновку, у позивача виникло право на стягнення аліментів до досягнення ним 23 років. Разом з тим, з аналізу змісту ст. 199 СК України вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу (зазначена правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 466/532/16-ц, провадження № 61-42252св18). Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений правовий підхід застосовано і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц провадження № 61-18843св18. Суд бере до уваги, що матеріалами справи підтверджено, що донька відповідача ( [PERSON] , [INFO] ) досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; навчається у навчальному закладі на денній формі навчання; не працює; знаходиться на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги. Також, суд враховує, що матеріали справи, що є предметом розгляду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, - не містять. Разом з тим, судом враховано, що як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, позивач перебуває на утриманні матері. Суд наголошує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом чинного законодавства вбачається, що відмова батьків від утримання та виховання дитини не є підставою від звільнення від сплати аліментів. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд враховує, що як вбачається з поштового конверту, в якому надійшов до суд позов, [PERSON] звернулась до суду з позовом у даній справі 07.07.2022 Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Разом з тим, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 459/2988/19 (провадження № 61-7539св22): «Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти)». Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.05.2023 у справі № 756/9882/19 /провадження № 61-2065св23/). Вирішуючи спір, суд, дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов висновку про те, що повнолітня [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість її батько, [PERSON] , маючи обов`язок її надавати такої допомоги не надає, на відсутність такої змоги (в т. ч. з огляду на матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та сімейний стан) суду не вказав, тому суд вважає за можливе стягнути з нього користь позивача аліменти на період навчання. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти до досягнення останньою 23 років в розмірі 1/4 всіх доходів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач звільнений від оплати судового збору не містять. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. За змістом ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України. Відповідно до п. 11 розділу XIX «Звернення судових рішень до примусового виконання» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 оригінал виконавчого документа про стягнення судового збору надсилається судом до ДСА України або відповідного територіального управління ДСА України, як представника стягувача відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження", для його подальшого пред`явлення до виконання. Враховуючи викладене,

Outcome: approved