Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Позиція сторін у справі У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Української військово-медичної академії (далі - Академія) про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач працює у відповідача науково-педагогічним працівником з 20.10.2011 на умовах контракту. Цей контракт багаторазово переукладався. Останній раз між сторонами укладено контракт з науково- педагогічним працівником строком з 01.08.2021 по 31.07.2022. Цим контрактом позивача призначено на посаду старшого викладача. Згідно умов контракту сторони зобов`язані, а не мають право, не пізніше як за 2 місяці до закінчення строку дії контракту визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. А якщо сторони не виконають покладеного на них контрактом такого обов`язку, він продовжується на новий термін - з 01.08.2022 до 31.07.2023. Сторони не виконали покладеного контрактом на них обов`язку - жодна зі сторін взагалі не визначались (не повідомляли один іншого) про те, що контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. А тому контракт продовжений на тих же умовах на новий термін - з 01.08.2022 до 31.07.2023 без будь-яких додаткових умов. Проте, відповідач порушив умови контракту (п. 6.2.1 контракту), звільнивши позивача у зв`язку із закінчення строку його дії - п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - згідно наказу Відповідача від 27.07.2022 № 160. З огляду на вищевикладене, позивач вважає дії відповідача такими, що порушують умови контракту і, відповідно, його право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, і право захисту від незаконного звільнення, гарантовані ст. 43 Конституції України. Відзив на позов до суду не надходив. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебували у трудових відносинах з 20.10.2011 на умовах контракту. Між [PERSON] та Академією укладено контракт з науково-педагогічним працівником, згідно із яким позивача призначено на посаду старшого викладача кафедри військової загальної практики - сімейної медицини факультету підготовки військових кадрів терміном з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2022 року. У пункті 6.2 контракту передбачено, що підставою розірвання контракту є: - Закінчення терміну його дії. При цьому начальник Академії і працівник повинні за угодою сторін не пізніше як за 2 місяці визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін; контракт не може переходити в договір на невизначений термін відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін (не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії контракту) сторони не визначились, контракт продовжується на новий термін (пункт 6.2.1); - Угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України; пункт 6.2.2); - Ініціатива Академії до закінчення терміну дії контракту на умовах, передбачених законодавством (статті 40, 41 КЗпП України; пункт 6.2.3); - Ініціатива працівника до закінчення терміну дії контракту в зв`язку з порушенням Академією законодавства про працю, невиконання умов, передбачених контрактом (стаття 39 КЗпП України). Підставою для дострокового припинення контракту за ініціативою працівника є хвороба або інвалідність, які перешкоджають виконанню роботи за контрактом, також невиконання Академією умов, визначених у пунктах 5.1-5.12 цього контракту (пункт 6.2.4); - З ініціативи Академії дострокове розірвання контракту може бути тільки за умов, передбачених трудовим законодавством, а також при невиконанні працівником умов, викладених у пунктах 3.1-3.7 цього контракту (пункт 6.2.5). Згідно з пунктом 6.3 контракту, при розірванні контракту з підстав, не передбачених законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України. З копії трудової книжки позивача серія [NUMBER] вбачається, що наказом від 27 липня 2022 року № 160 його звільнено з роботи у зв`язку з закінченням строку контракту, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн (частина перша статті 21 КЗпП України). Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Частиною третьою статті 54 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту», передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначає, що сторони не виконали покладеного контрактом на них обов`язку - жодна зі сторін взагалі не визначались (не повідомляли один іншого) про те, що контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Доказів зворотного стороною відповідача не надано. Таким чином слушними є твердження позивача про те, що контракт продовжений на тих же умовах на новий термін - з 01.08.2022 до 31.07.2023 без будь-яких додаткових умов. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови контракту (п. 6.2.1 контракту), звільнивши позивача у зв`язку із закінчення строку його дії на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі підлягають задоволенню. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача продовжити укладений з позивачем контракт на тих же умовах на новий термін задоволенню не підлягають, оскільки сторони трудових відносин діють відповідно до умов контракту та вимог закону на власний розсуд. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо фактичного розміру заробітної плати, яку отримував позивач, що позбавляє можливості суд здійснити відповідний розрахунок. Під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення (пункт 7 частини першої статті 264 ЦПК України). У пункті 4 частини першої статті 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: partial