Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , право на звернення якої з цим позовом регламентовано ч.1 ст.165 СК України, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що вона народилася [INFO] та є донькою третьої особи [PERSON] та відповідача [PERSON] . Її батьки перебували в фактичних шлюбних стосунках з лютого 2007 року по квітень 2009 року. Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.10.2009 з відповідача були стягнуті на її утримання аліменти в розмірі частки його доходу. З того часу відповідач ухилявся від сплати аліментів, жодним чином не приймав ніякої участі в її житті, не займався її вихованням та утриманням, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкувався в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавав доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяв засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Відповідач свідомо нехтував батьківськими обов`язками протягом тривалого часу. Будь-яких перешкод у спілкуванні з нею відповідачу встановлено не було, із заявами про визначення способу участі в її вихованні та спілкуванні з нею відповідач не звертався. Відповідач всіма силами намагається позбутися непотрібного йому тягаря - доньки. Він створює позови та умови для утискання її прав на отримання аліментів та гідне існування, бажаючи наполегливо зменшити розмір цих аліментів, які й так є дуже незначними і недостатніми для гідного життя. Тільки в такий спосіб [PERSON] давав про себе знати. Вважає, що його слід повністю викреслити з її життя, оскільки ані аліменти, ані його батьківське піклування їй не потрібні. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав її батька [PERSON] стосовно неї, що не зашкодить її інтересам, її подальшому вихованню та утриманню. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. При цьому позивач у своїй заяві вказала, що вона категорично не бажає приймати особисту участь у справі, оскільки зустрічі з відповідачем шкодять її психіці. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав наданий ним відзив на позов, згідно з яким вказав, що обставини, викладені позивачем на обгрунтування своїх вимог, не відповідають дійсності. Адже після того, як його стосунки із матір`ю дитини - [PERSON] припинились та остання подала позов про стягнення з нього аліментів, він жодним чином не ухилявся ані від сплати аліментів, ані від спілкування з дочкою. Він систематично відвідував [PERSON] , забирав її до себе додому, окрім аліментів надавав гроші, багато разів їздив з донькою на море. З 2017 року він почав зустрічатися та спільно проживати зі своєю майбутньою дружиною [PERSON] та брати [PERSON] в гості до місця їх мешкання. Після народження в них спільної із [PERSON] дитиною [PERSON] стала негативно до нього ставитися, вважати, що він її менше любить, перестала з ним спілкуватися та від зустрічей з ним відмовляється. Між тим він однаково любить своїх доньок. Він неодноразово пояснював [PERSON] , що наявність в нього другої сім`ї ніяк не впливає на його любов до неї. Вказані зміни відбулися, на його думку, й ще через налаштування [PERSON] доньки проти нього, адже з 2009 року до 2019 року ніяких проблем у спілкуванні з [PERSON] в нього не було. Він ніколи не залишав спроб відвідувати та спілкуватися із донькою. Не зважаючи на те, що донька наразі його не чує, він має намір налагоджувати з нею стосунки. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.02.2022 з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки його доходу до повноліття дитини та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки його доходу до досягнення дитиною трьохрічного віку. Оскільки за вказаних обставин суттєво змінився його матеріальний та сімейний стан, ним було подано позовну заяву про зменшення розміру сплачуваних на користь [PERSON] аліментів. Але це жодним чином не свідчить про створення з його сторони умов для утискання прав позивача на отримання аліментів та її гідне існування. Від сплати аліментів він ніколи не уникав, заборгованість по аліментам виникала виключно з вини підприємства, де він працював. На теперішній час заборгованості по аліментам в нього не існує, щомісячно на виплату аліментів стягується понад 50% його доходу. Вважає, що відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Його обмеження у здійсненні заходів щодо виконання своїх батьківських обов`язків стосовно [PERSON] виникло на підставі неприязних відносин із її матір`ю через вплив останньої на думки та поведінку дитини. Він бажає спілкуватися із донькою, брати участь в її вихованні та утриманні. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи в її відсутність, надала пояснення на позов, згідно із якими вказала, що вона підтримує позовні вимоги своєї доньки, оскільки відповідач розпочав багаторічну судову тяганину, спрямовану на утиснення прав доньки, чим надав зрозуміти, що дитина вже йому не потрібна. [PERSON] , знаючи, що вона не отримувала аліменти (борг накопичувався), не здійснював заходів для належного утримання дитини. Відповідач зміг надати лише три фотографії, де він з донькою ще в малому віці, більше він не зустрічався та не мав намірів зустрічатися з донькою та спілкуватись з нею. При цьому жодних перешкод йому ніхто не чинив. В якості виправдань відповідач наголошує на погані стосунки між ним та нею, але це не є підставою для самоусунення від батьківських обов`язків. Під час війни відповідач не надав ніякої допомоги та не здійснював жодних заходів для забезпечення доньки в безпечному місці, він не цікавився де дитина, доки не отримав позовну заяву про позбавлення батьківських прав. Формальний батько - це лише перешкода для вибору місця проживання дитини, оформлення до навчального закладу за її вибором. Ніякої допомоги окрім юридичних перешкод наявного батька від відповідача не очікується. Представник третьої особи Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Кизим Є.І. в судовому засіданні висловилася проти задоволення позовних вимог, підтвердивши висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , оскільки в діях [PERSON] не вбачається ознак свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками по вихованню і утриманню неповнолітньої [PERSON] . На обгрунтування висновку вказала, що це питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, яка не є представником жодної із сторін і виходила виключно із інтересів дитини. Комісією було встановлено, що дитина ображена на батька через недостатню увагу та турботу до неї. За переконанням позивача важливим показником байдужості до неї є той факт, що батько подав до суду позов про зменшення розміру аліментів на її утримання у зв`язку з народженням в нього другої дитини. На запитання членів комісії, чи є помста одним із рушійних факторів позбавлення відповідача батьківських прав, позивач відповіла позитивно. Крім того неповнолітня хоче бути незалежною від батька при вирішенні юридичних життєвих питань, зокрема: надання ним нотаріальної згоди на виїзд за кордон при потребі та звільнення в майбутньому обов`язку утримувати батька. Також був встановлений факт наявності тісного емоційного контакту між дівчиною та матір`ю, здійснення останньою протягом багатьох років впливу на свідомість на думку дитини. Цей факт підтверджується тим, що дитина передавала свої емоції та ставлення до батька, копіюючи вислови матері. Самою [PERSON] не вживалися будь-які заходи до налагодження стосунків між батьком та донькою. Відповідач стверджує, що родинні стосунки між ним і донькою почали погіршуватися в 2019 році, коли через об`єктивні обставини припинилося систематичне утримання дитини (невиплата підприємством заробітної плати). Зараз він працює на іншому підприємстві і сплачує кошти на утримання [PERSON] . На думку відповідача, донька ще більше віддалилася від нього після народження у 2020 році другої дитини. Протягом грудня 2022 року - січня 2023 року відповідач багато дзвонив доньці, намагався зустрітися з нею, надсилав вітання через соціальні мережі, передав солодкий новорічний подарунок, але майже завжди натикався на емоційний холод та незадоволення з боку доньки. Відповідач категорично не погоджується з позбавленням його батьківських прав, сподівається на відновлення повноцінного спілкування з дитиною. Згідно із ухвалою судді від 11.10.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його доньки. Згідно із ухвалою суду від 17.01.2023 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 13.10.2021 та довідки і акту Координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської територіальної громади від 04.11.2021 позивач [PERSON] зареєстрована і мешкає разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6 зворот, 8, 9). Згідно із довідкою КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» від 12.01.2023 [PERSON] на обліку у сімейного лікаря не перебуває, здорова (а.с.95). Відповідно до характеристики директора Опорного закладу загальної середньої освіти Мирноградської міської ради (далі ОЗЗСО) [PERSON] навчається в цьому закладі з 2013 року. В ході психологічної діагностики порушень внутрішньо сімейних відносин не виявлено. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, підтримує тісний зв`язок з класним керівником (а.с.7 зворот). Згідно із довідкою ОЗЗСО від 08.11.2021 відповідач [PERSON] до навчального закладу, де навчається його донька [PERSON] , не приходить, батьківські збори не відвідує (а.с.7). Згідно із довідкою ПАТ «ШУ «Покровське» від 22.10.2021 третя особа [PERSON] працює на цьому підприємстві з 2013 року машиністом конвеєру, її дохід на місяць за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року склав 11565 грн 31 коп., за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.9 зворот, 10). Відповідно до довідки КНП «Мирноградський центр первинної медико-соціальної допомоги» від 09.12.2021 позивач [PERSON] під наглядом сімейного лікаря не перебуває (а.с.10). Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.10.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини (а.с.29-30). Відповідно до довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 06.12.2021 заборгованість із аліментів [PERSON] на користь доньки [PERSON] за період з 01.01.2020 по 14.06.2020 в сумі 8800 грн 17 коп. утворилася з вини підприємства у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати, через що аліменти були утримані, але не перераховані стягувачу (а.с.17-18). Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 09.02.2021 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь доньки [PERSON] , відмовлено. Рішення набрало законної сили (а.с.103-108). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 26.12.2019 одружився з [PERSON] (а.с.33). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.33 зворот). Згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Також цим рішенням з [PERSON] на користь та утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] (а.с.30 зворот, 32). Відповідно до довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 29.08.2022 на виконанні у відділі перебувають три виконавчих провадження про стягнення з боржника [PERSON] аліментів: на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки його доходу; на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частка його оходу та на користь і утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки його доходу (а.с.34). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 10.10.2022 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Відповідно до виробничої характеристики ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 04.07.2022 електрослюсарем підземним, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох дочок, матеріально зацікавлений у забезпеченні сім`ї (а.с.91). В суді відповідач [PERSON] пояснив, що наразі його щомісячна заробітна плата складає приблизно 30000 грн. Відповідно до довідок КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» від 16.11.2022 [PERSON] за допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався (а.с.92-93). Відповідно до інформації Опорного закладу загальної середньої освіти Мирноградської міської ради про виконання батьківських обов`язків [PERSON] і [PERSON] стосовно доньки [PERSON] від 11.01.2023 [PERSON] навчається в 10-Б класі. Дівчинка виховується у неповній родині, проживає з матір`ю [PERSON] , мати добре піклується про доньку. Батько [PERSON] не приділяє і не приділяв ніякої уваги вихованню доньки, батьківські збори не відвідував, успішністю не цікавився. У грудні 2022 року [PERSON] зателефонував доньці двічі, поцікавився її справами, пообіцяв організувати зустріч у кафе, але не виконав обіцянку. У січні батько зателефонував, надіслав привітання з Новим роком, приніс особисто солодкий подарунок. Зустріч відбулася на вулиці, батько цікавився справами Милани. Дівчина не бажає зустрічатися із батьком, оскільки боляче переживає його байдуже ставлення (а.с.96-97). На наданих відповідачем трьох фотографіях зафіксований [PERSON] з донькою [PERSON] на відпочинку на морі та в нього дома, які, як пояснив відповідач були зроблені до 2014 року (а.с.54-56). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 001 від 13.01.2023 позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є недоцільним і таким, що не відповідатиме інтересам дитини (а.с.88-90). Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно із ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов`язки. Судом встановлено, що після припинення сторонами сімейних стосунків з 2009 року до 2019 року проблем участі батька в житті доньки [PERSON] не виникало. Стосунки між батьком і дитиною погіршилися після народження в нього другої дитини та після намагань відповідача зменшити розмір аліментів, який стягується з нього на утримання доньки [PERSON] , у зв`язку зі зміною його сімейного та матеріального стану. Наведені позивачем підстави позбавлення відповідача батьківських прав, а саме: ухилення від сплати аліментів, те, що він жодним чином не приймав участі в її житті, не займався її вихованням та утриманням, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так відповідачем регулярно сплачувалися стягнуті з нього на утримання позивача аліменти, фактів злісного ухилення від їх сплати не встановлено, виникла в першому півріччі 2020 року заборгованість зі сплати аліментів утворилася з вини підприємства у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати, що спонукало відповідача змінити місце роботи. Будучи зацікавленим у забезпеченні сім`ї, він працевлаштувався на гірниче підприємство, де отримує стабільну заробітну плату, з якої щомісячно відбуваються стягнення на виплату аліментів понад 50 %. Звернення до суду з позовами про зменшення розміру аліментів на утримання позивача є правом відповідача, яке регламентовано законом. Реалізація цього права ніяким чином не свідчить про утискання прав позивача на отримання аліментів і її гідне існування, та нехтування відповідачем обов`язку щодо утримання дитини. Також суду не надано безсумнівних доказів ухилення відповідача від спілкування з донькою, враховуючи характер стосунків, що склалися між батьком та дитиною. Образи дитини на батька, неприязнь між відповідачем та матір`ю дитини, якою не вживаються будь-які заходи до налагодження стосунків між батьком та донькою, виключає свідоме нехтування [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Небажання позивача спілкуватися з батьком також виключає винну поведінку відповідача. Відповідач у суді заявив, що має бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь в її вихованні, він сподівається, що після того, як дитина, звільнившись від впливу матері, буде самостійно мислити, стосунки з нею налагодяться. Невідвідування відповідачем навчального закладу дитини також повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Суд також не залишає поза увагою й те, що у родині позивача просліджується мета позбавлення батьківських прав [PERSON] , а саме: бути незалежними від відповідача при вирішенні юридичних життєвих питань, зокрема звільнення в майбутньому від обов`язку утримувати батька. Проте, слід зауважити, що відповідно до ст.204 СК України звільнення дітей від обов`язку утримувати батьків можливо і з інших підстав, не вдаючись до застосування крайніх заходів цивільно-правового впливу. Отже позивачем не доведено свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. З огляду на приведене, суд вважає висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав обгрутованим, а вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.150, 164, 165, 247 СК України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed