Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у квітні 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] , як чоловіка та жінки, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2006 по 06.11.2022 (день смерті); визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] - гаражний бокс № [NUMBER] в Гаражному-будівельному кооперативі «Верстат-7», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 14 та зареєстрований на ім`я [PERSON] ; визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] - автомобіль «Volkswagen», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] в Гаражному-будівельному кооперативі «Верстат-7», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 14 та зареєстрований на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в порядку поділу майна подружжя право власності на частину автомобіля «Volkswagen», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] після смерті якого відрилася спадщина на все належне йому майно на підставі чого позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини 27.02.2023 до ПН КМНО Савельєва А.Ю., проте через відсутність документів щодо родинних відносин з гр. [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину є не можливим. За життя [PERSON] заповіту не складав, а тому позивач вважає, що має право на 1/2 частину майна придбаного з її чоловіком за його життя, враховуючи ту обставину, що у [PERSON] був рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] у якого є діти [PERSON] та [PERSON] , які також подали заяви про прийняття спадщини, як племінники, що є спадкоємцями другої черги спадкування за законом, однак вони не визнають право позивача на спадщину, тай за життя [PERSON] ніколи не згадував про дітей свого брата. Позивач також зазначила, що між нею та [PERSON] склалися шлюбні відносини з 01.05.2006, як однієї сім`ї та вони знали про те, що не мали інших шлюбних та позашлюбних відносин, а отже фактично з 01.05.2006 позивач з [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , як одна сім`я чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували спільно майно для спільного користування, разом приймали участь у спільних витратах на утримання житла та його ремонт, тобто у них були взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, а тому майно, яке просить позивач визнати на 1/2 частину є спільним сумісним майном, було придбано нею та [PERSON] під час спільного проживання за спільні кошти. 09.05.2023 від відповідачів по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому позов визнали повністю, зазначивши, що вони підтверджують той факт, що [PERSON] постійно проживала зі своїм цивільним чоловіком поза шлюбом з [PERSON] з 2006 року до дня його смерті, тобто до [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 87-89). Представник позивача, який діє в інтересах [PERSON] 01.06.2023 подав до суду заяву в якій просив слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомленні належним чином, при цьому у відзиві від 09.05.2023 просили розглядати справу без їх участі (а.с. 97, 98). Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином (а.с. 99, 113). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 76, 77). Ухвалою судді від 12.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 81, 82). Ухвалою судді від 16.05.2023 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савельєва Андрія Юрійовича ( [ADDRESS] ) копію спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. за №07/2023 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 106, 107). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2023 підготовче провадження по справі закрито. Призначено справу до судового розгляду. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 10, 94). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 27.02.2023 проведено реєстрацію спадкової справи №07/2023 ПН [PERSON] , після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно відповіді ПН КМНО Савельєвим А.Ю. від 28.02.2023 вих. №33/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , тому що [PERSON] не надала документів щодо доказів родинних відносин з гр. [PERSON] , оскільки в Держаному реєстрі актів цивільного стану також відсутні всі необхідні записи актів, які б підтверджували ці відносини (а.с. 12). Згідно довідки щодо кола спадкоємців по спадковій справі від 27.03.2023, після смерті [PERSON] спадкоємцям за законом є: [PERSON] , яка проживала з померлим однією сім`єю; його племінники [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Факт проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується також письмовими показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також фотокартками (а.с. 20-31). Також факт підтвердження однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] підтверджується: Декларацією №0001-5716-6800 від 29.07.2020 про вибір лікаря, що надає первинну медичну допомогу, укладена з лікарем [PERSON] та [PERSON] , де вказано адресу проживання: [ADDRESS] та довірену особу: [PERSON] (а.с. 32). Декларацією №0001-4КК6-6800 від 30.07.2020 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладена з лікарем [PERSON] та [PERSON] де вказано адресу проживання: [ADDRESS] та довірену особу: [PERSON] (а.с. 33). Документам з КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва», а саме копія запиту про надання інформації [PERSON] від 22.02.2023; копія відповіді КНП «Центр ЕМД та МК» від 07.03.2023 №605/Б; копія талону КНП «Центр ЕМД та МК» від 12.10.2021 бригади №222 та копія довідки КНП «КМКЛ №9» №1487 з яких вбачається, що 11 та 12 жовтня 2021 р. за викликом [PERSON] на адресу: [ADDRESS] були здійсненні виїзди бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до пацієнта [PERSON] (а.с. 34-37). Актом ТОВ «Клініка Оксворд Медікал» №0509646 ID 1322681 про надані медичні послуги для пацієнта [PERSON] в якому зазначено адресу пацієнта: [ADDRESS] (а.с. 98). Направлення КНП «ЦПМСД №2» від 12.01.2021 на загальний аналіз крові пацієнта [PERSON] ; аналіз крові пацієнта [PERSON] ; наліз сечі пацієнта [PERSON] від 12.01.2021 з яких вбачається адреса позивача: [ADDRESS] (а.с. 39). Актом надання послуг ТОВ «Мастергаз» №1005218 від 03.12.2021 та довідкою МСЕК №527765 з яких вбачається підпис замовника послуг [PERSON] , оскільки [PERSON] був за життя інвалідом І групи (без пальців на обох ногах) (а.с. 40). Квитанціями за період з 2006 р. по листопад 2022 р. про сплату [PERSON] та [PERSON] комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] (а.с. 41-47). Як вбачається із договору №514 від 08.11.2022 про надання ритуальних послуг укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] згідно якого комплексна ритуальна послуга проводилася відносно гр. [PERSON] , що також підтверджується актом приймання-передачі послуг від 08.11.2022 (а.с. 48-50). [PERSON] уклала договір із РС «Спецкомбінат ПКПО» щодо організації та проведення поховання від 26.11.2022 (а.с. 51, 52). Згідно довідки про отримання праху №9.191729К [PERSON] отримала після кремації прах [PERSON] (а.с. 53). [PERSON] отримала довідку про поховання померлого [PERSON] на кладовищі м. Києва від 25.11.2022 виданої РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» (а.с. 54). Згідно договору купівлі-продажу гаражного боксу від 15.07.2008 посвідченого ПН КМНО Ткаченко Ю.В., зареєстровано в реєстрі №1334, [PERSON] придбав гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК «Верстат-7», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 14 (а.с. 55-66). Власником транспортного засобу «Volkswagen» Серія [NUMBER] , 2007 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] з 20.03.2015 (а.с. 66). Згідно звіту про оцінку КТЗ: загального легкового хечбеку-В «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] , ринкова вартість оцінки майна складає станом на 23.03.2023 у розмірі 148109 грн 00 коп. без врахування ПДВ (а.с. 67-73). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 08.06.2016 у справі № 6-2253цс15. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що з 01.05.2006 до січня 06.11.2022 сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, та майно, яке просить позивач визнати спільною сумісною власністю було придбано в період спільного проживання позивача із померлим [PERSON] , що також визнається відповідачами по справі, які підтверджують факт проживання [PERSON] та їхнього померлого дядька [PERSON] у вказаний період. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у сукупному розмірі 2529 грн 68 коп. за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідачів згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір у розмірі по 1264 грн 84 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved