Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, із спадкоємців першої та другої черги за законом, відповідно до норм ЦК УРСР 1963 року, нікого не залишилося. На день смерті [PERSON] найближим її родичем була лише племінниця (дочка рідного брата [PERSON] , який помер у 1963 році) [PERSON] . На підставі п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 1262 та ч. 3 ст. 1266 ЦК України [PERSON] була спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом за правом представлення, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки приблизно за десять років до дня смерті [PERSON] забрала її на постійне проживання до свого будинку [ADDRESS] та проживала разом до її смерті. У цьому ж будинку [PERSON] померла. [PERSON] похоронила [PERSON] , відбула необхідні поминальні обряди, поставила пам`ятник на могилку, залишила на зберігання всі речі та документи [PERSON] [INFO] померла її (заявника) мати [PERSON] . Вона (заявник) прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Вона (заявник) має бажання переоформити на себе право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0293835 належало [PERSON] та було успадковане [PERSON] після її смерті, але не може документально підвердити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , а також факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . [PERSON] просила суд встановити факти, що: - [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги з підстав, які зазначені у заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи - Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення заяви, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що [PERSON] була рідною тіткою [PERSON] . [PERSON] була одинокою, останні 10 років свого життя проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS] . 30 травня 2023 року заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та участі заявника. У зв`язку із неявкою 30 травня 2023 року в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). З матеріалів справи (а.с. 31; 56-58) вбачається, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] фактично проживала в [ADDRESS] , разом із своєю племінницею [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19; 20) та показаннями свідків. З матеріалів (а.с. 8; 12; 13; 33-47) вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла її дочка [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , як рідною тіткою та племінницею, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Докази по справі в їх сукупності підтверджують те, що [PERSON] була рідною тіткою [PERSON] , а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Однак, ураховуючи те, що відповідно до положень ЦК УРСР племінники не входили до кола спадкоємців за законом та відповідно не мали права на спадкоємство після смерті тітки/дядька, суд приходить до висновку, що встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] суперечить вимогам чинного на той час законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Доводи заявника та її представника про те, що на підставі п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК України, що [PERSON] в силу ст. 1262, ч. 3 ст. 1266 ЦК України має право на спадкування після смерті [PERSON] , є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК Української РСР. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року у справі № 554/12134/15-ц та від 31 жовтня 2019 року у справі № 671/1072/18. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до [INFO] , а саме [INFO] , до відносин спадкування після смерті [PERSON] правила книги шостої ЦК України не може бути застосовано. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial