Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і на період навчання [PERSON] у Вінницькому навчально-науковому інституті економіки Західноукраїнського національного університету, але не більше ніж до досягнення останнім 23-х років. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017. Від сумісного життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] , який є студентом денного відділення Вінницького навчально-наукового\~інституту економіки\~Західноукраїнського національного\~університету, термін навчання до 30.06.2025. Відповідач є здоровою та матеріально забезпеченою людиною, працевлаштований, отримує дохід у виді заробітної плати. Повнолітній син не має можливості належним чином самостійно утримувати себе без фінансової допомоги батька, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила слухати справу в її відсутність, позовні вимоги задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справу. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 03.09.2002 по 02.03.2027 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017 (а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, у яких батьком дітей записано відповідача [PERSON] (а.с.7-8). Повнолітній син [PERSON] зареєстрований разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг ВМР від 03.07.2018 та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 4, 9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2017 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 05.12.2016, до досягнення старшою дитиною повноліття; а в послідуючому на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). Повнолітній син сторін [PERSON] навчається за контрактом, на другому курсі денної форми навчання у Вінницькому навчально-науковому інституті економіки Західноукраїнського національного університету. Термін навчання з 03.09.2022 по 30.06.2025, що підтверджується довідкою навчального закладу №074 від 07.03.2023 (а.с. 11). Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів у зв`язку з навчанням повнолітнього сина сторін. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , досяг повноліття, однак не досяг 23-х років, проживає разом із мамою, навчається на денній формі навчання, за контрактом, не працює, а тому потребує утримання не лише від матері, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Крім того, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні станом на 01.01.2023 становить 2684,00 грн. Прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року №966-XIV). Тому виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів дитини,беручи до уваги його потребу в матеріальній допомозі з боку батька, реальні і розумні потреби щодо належного утримання повнолітнього сина, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на день ухвалення рішення 2684,00 грн., розмір середньої заробітної плати по Вінницькій області за ІІ квартал 2023 року становить 12338,00 грн., суд прийшов до висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 16.03.2023, на період його навчання у Вінницькому навчально-науковому інституті економіки Західноукраїнського національного університету, а саме до 30.06.2025 року включно, але не більше ніж до досягнення останнім 23-річного віку. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що позивач [PERSON] скористалася правовою допомогою адвоката Костюк Г.М., про що свідчить витяг з договору про надання правової допомоги №50 від 15.03.2023, позивач сплатила за послуги адвоката кошти в розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved