Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 їх шлюб було розірвано. На підставі виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 23.08.2018 відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1200 грн щомісячно. Оскільки в умовах збільшення цін аліментів, які стягуються з відповідача, є недостатньо для матеріального утримання доньки, вона просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2500 грн щомісячно. Зазначає, що відповідач працює та от римує дохід, проте, де він працює, їй не відомо. Позивач в судовому засіданні 10.05.2023 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши, що у неї змінився змінився сімейний та матеріальний стан, вона одружена, має другу дитину, не працює, перебуває у декретній відпустці. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в які зазначив, що він згоден на збільшення розміру аліментів, але не в тому обсязі, в якому просить позивач, оскільки 2500 грн щомісячно для нього є солідною сумою. Згоден сплачувати 1600 грн щомісячно. Він працює неофіційно, підзаробляє по людях, має дохід до 4000 грн. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Мати дитини після розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4), [INFO] народила сила [PERSON] (а..40) та з 12.02.2021 після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.38). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2018 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1200 грн щомісячно, на підставі якого було видано виконавчий лист (а.с.5). Зареєстрована позивач разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, [PERSON] проживає разом з чоловіком та двома дітьми у батьківському будинку за адресою: уч. Хрипелів с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області. Сім`я є малозабезпечена, можливості отримання додаткових доходів у сім`ї немає (а.с.41). Відповідач [PERSON] проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] , веде догляд за батьками, які хворіють та не можуть працювати, перебувають на "Д" обліку в АЗПСМ с. Зелена (а.с.20, 21, 22, 23). З грудня 2022 по березень 2023 відповідач сплачував аліменти в розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду, а саме по 1375 грн щомісячно (а.с.24). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 2833 гривні. Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1416,50 грн. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що позивач довела погіршення свого матеріального стану, оскільки в неї народилася друга дитина - син [PERSON] , [INFO] , якому на даний час є 2 рочки, за яким вона здійснює догляд, у зв`язку із чим не працює. При цьому суд враховує побажання відповідача збільшити розмір сплачуваних ним аліментів з 1200 грн на 1600 грн щомісячно, що випливає з часткового визнання ним позову, а також наявність в нього непрацездатних хворих батьків. Проте, відповідач не надав доказів, що він надає матеріальну допомогу батькам, а також не довів розмір свого щомісячного доходу, який є мінливим. Поліпшення матеріального становища відповідача, про яке позивач зазначала в позові, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів на утримання доньки сторін [PERSON] з 1200 грн до 1800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial