Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 5214660227, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 43 614,65 грн., зі строком кредитування 48 місяців. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Так, згідно зазначеного реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 73 012,03 грн. Також, 22 січня 2020 року між ТОВ « Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 12567-01/2020, який було підписано електронним підписом позичальника. 21 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21052021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Згідно зазначеного реєстру боржників від 21 травня 2021 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 346,94 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаними кредитними договорами не погашає, то просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеними кредитними договорами в загальній сумі 74 358,97 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 2 березня 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Однак, відзив на позов відповідач не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 17 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 5214660227, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 43 614,65 грн., зі сплатою 2,99 % щомісячних та 11,99 % річних, строком кредитування 48 місяців /а.с.7-9/. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.17-18/. Так, згідно зазначеного реєстру боржників за [PERSON] станом на 29 грудня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 012,03 грн., яка включає в себе: 42 894,37 грн. - основна сума боргу, 7 443,49 грн. - заборгованість за річними відсотками, 22 674,17 грн. - заборгованість за щомісячними відсотками /а.с.19/. 22 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 12567-01/2020, який було підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн., зі сплатою 3,65 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,01 % на добу, строком кредитування 14 днів. Додатковими угодами від 4 лютого 2020 року та 5 березня 2020 року строк дії договору було продовжено до 4 квітня 2020 року, сума процентів визначена в розмірі 574,72 грн./а.с.23-27/. 21 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21052021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.28-30/. Згідно зазначеного реєстру боржників за [PERSON] станом на 21 травня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 346,94 грн., яка включає в себе: 423,71 грн. - основна сума боргу, 923,23 грн. - заборгованість за відсотками /а.с.31/. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики: за договором, укладеним 17 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] , № 5214660227 - 42894,37 грн., за договором, укладеним 22 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] , № 12567-01/2020- 423,71 грн. /а.с. 7-9,15,23-27,31,32/. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 43318,08 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором від 22 січня 2020 року за період з 5 квітня 2020 року по 21 травня 2021 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] кредитного договору товариство надало позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути надані кошти у повному обсязі у визначені договором та додатковими угодами до нього строки, а саме, до 4 квітня 2020 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто, до 4 квітня 2020 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.14-16,31-32/. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за період з 5 квітня 2020 року по 21 травня 2021 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаними кредитними договорами у розмірі: за договором, укладеним 17 квітня 2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 5214660227 - 30 117,66 грн. (7 443,49 грн. + 22 674,17 грн.) /а.с.12/, за договором, укладеним 22 січня 2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», № 12567-01/2020 - 574,72 грн. (1064,29 грн. х 1,80% х 30 дн.), що передбавчено і в додатковій угоді до договору від 5 березня 2020 року /а.с.23-27,31-32/. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами : № 5214660227 від 17 квітня 2020 року в загальному розмірі 73 012,03 грн., що складається із: 42894,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 30 117,66 грн. - заборгованість за відсотками, № 12567-01/2020 від 22 січня 2020 року в загальному розмірі 998,43 грн., що складається із: 423,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 574,72 грн. - заборгованість за відсотками. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2671,42 грн., виходячи з розрахунку: 74010,46 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) / 74358,97 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial