Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] розраховану за період з 01.06.2021 року по 01.03.2023 року суму інфляційних втрат у розмірі 27 687,05 грн. та 3% річних в розмірі 4 592,71 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/11402/21 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплаченого за попереднім договором на укладення договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2021 року авансу у сумі 83 400,00 грн. Однак, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду рішення суду відповідачем не виконано, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 10.04.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 10 квітня 2023 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Судом встановлено, що 11.05.2021 року між позивачем [PERSON] , як майбутнім покупцем, та відповідачем [PERSON] , як майбутнім продавцем, був укладений попередній договір на укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким: - п. 1 Майбутній продавець зобов`язується у строк не пізніше 31.05.2021 року продати майбутньому покупцю, а майбутній покупець зобов`язується купити у майбутнього продавця квартиру [ADDRESS] . Продовження терміну для укладання договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором; - п. 3 На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу майбутній покупець, передав, а майбутній продавець отримала від майбутнього покупця грошові кошти у сумі 83400,00 грн. Ці грошові кошти сплачені майбутнім покупцем та отримані майбутнім продавцем до підписання цього договору. Зазначена вище сума розцінюється сторонами у договорі, як аванс у рахунок укладення наступного договору купівлі-продажу; - п. 5 Майбутній продавець стверджує та гарантує майбутньому покупцю, що обставини, які б перешкоджали укладанню договору купівлі-продажу та які б вмочувалися сторонами, не існує; - п. 6 Сторони домовились про те, що у випадку необґрунтованої відмови майбутнього продавця від укладання договору купівлі-продажу квартири зобов`язаний повернути суму авансу та сплатити штраф у розмірі 100 (ста) відсотків від суми авансу, переданого за цим попереднім договором; - п. 7 Зобов`язання про укладення договору купівлі-продажу встановлене попереднім договором припиняється, якщо жодна із сторін е звернеться до другої сторони з пропозицією про підписання договору купівлі-продажу протягом 3 (трьох) днів від дати зазначеної у пункті 1 цього правочину; - п. 9 Сторони в цьому правочині стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим у тому особам, що: при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; покупець не є боржником, продавець є боржником та зобов`язується зняти борг до договору купівлі-продажу (дані про це перевірено в Єдиному реєстрі боржників де є дані про сторін як про боржників). 18.10.2021 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11402/21 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] сплачений за попереднім договором на укладення договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2021 року аванс у сумі 83400 (вісімдесят три тисячі чотириста) грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено. 16.08.2022 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року видано виконавчий лист № 755/11402/21. 16.09.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/11402/21 від 16.08.2022 року. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ). За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18, а також постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Так, у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплаченого відшкодування. Встановивши, що боржником прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу присудженого рішенням суду відшкодування майнової та моральної шкоди, апеляційний суд дійшов вірного висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних.» Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши розрахунок заявленої позивачем [PERSON] суми за період прострочення з 01.06.2021 року по 01.03.2023 року (638 днів) на суму боргу 83 400,00 грн., суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 4 373,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 27 687,05 грн. в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, - оскільки відповідачем не виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року та не погашено перед позивачем стягнуті за рішенням суду грошові кошти в сумі 83 400,00 грн., наслідком чого є право позивача на реалізацію захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника у виді 3% річних та інфляційних втрат від суми боргу за користування утримуваними відповідачем грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Судом встановлено, що 20.03.2023 року між Адвокатом Цирулевським Романом Олександровичем та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №20/03, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в рамках судової справи щодо нарахування індексу інфляції та 3% річних у порядку статті 625 ЦК України, шляхом пред`явлення позовних вимог до [PERSON] у зв`язку з неповерненням грошових коштів за попереднім договором від 11.05.2021 року . Згідно п. 5.1 Договору, загальна вартість послуг з надання правової допомоги в рамках ведення судової справи становить 30 000,00 грн. За даними Акту від 01.04.2023 року про надання правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №20/03 від 20.03.2023 року, підписаного сторонами Договору, виконавцем надано професійну правничу допомогу на суму 30 000,00 грн., яка є фіксованою сумою, що сплачена позивачем [PERSON] відповідно до Квитанції № 01/04 від 01.04.2023 року. Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, ураховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 29 795,81 грн., документально підтверджених позивачем в розрізі досліджуваного спору. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 066,29 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial