Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, треті особи служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у сторін є сумісні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , навчанням дітей не цікавиться, матеріально не підтримує їх, не приймає участі у дошкільному та шкільному житті дітей. За таких обставин позивач вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки останній буде позбавлений негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни свого ставлення відносно виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 15.03.2023р., 10.04.2023р., та 18.05.2023р., будучи належним чином сповіщений не з`явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута за його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав. Представник позивача - адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, проти заочного вирішення справи не заперечувала. Представник Служби у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області - Мантуліна Ю.А. до судового засідання не з`явилась, просила про розгляд справи за її відсутності. Представник виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області - Осадча О.М. до судового засідання не з`явилась, просила про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечували. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] ; рішення виконкому Ренійської міськради Ізмаїльського р-ну Одеської обл. № 68 від 31.03.2023р. про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ; висновок про доцільність підготовки та подання до суду висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] затверджений рішенням виконкому Ренійської міськради № 68 від 31.03.2023р.; характеристика з дошкільного навчального закладу загального розвитку ясла-садок «Чомучка» Ренійської міськради № 120 від 25.06.2021р. на [PERSON] та [PERSON] ; розрахунок заборгованості по аліментам боржника [PERSON] станом на 31.07.2021р. у сумі 18066,21 грн.; протокол опитування [PERSON] від 10.07.2021р.; витяг № 5142-2155795-2018 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; копія довідки № 10-08/56 про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; копія довідки № 10-08/57 про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] виховуються у дошкільному навчальному закладі загального розвитку ясла-садок «Чомучка» Ренійської міської ради. За наданою характеристикою, вихованням дітей займається [PERSON] , яка, цікавиться питанням вихованням дітей, виявляє інтерес до консультацій і рекомендацій вихователів, регулярно відвідує батьківські збори, приводить дітей до садочку та забирає з нього. Відповідач батьківські збори не відвідує. Зазначене також підтверджується поясненнями опитуваної 10.07.2021р. [PERSON] , яка повідомила, що діти [PERSON] та [PERSON] виховуються матір`ю, батько дітей не цікавиться їх життям, здоров`ям та навчанням. Не бере участі у вихованні дітей.При розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України. Згідно ч.ч. 5, 6 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до регламентованої норми, органом опіки та піклування наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] затверджений рішенням виконкому Ренійської міськради № 68 від 31.03.2023р., який аргументований комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, встановленим ухиленням батька [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, тривалою відсутністю спілкування та турботи останнього по відношенню до його малолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відносно наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Аргументовані та встановлені обставини викладені у висновку повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню малолітніх дітей, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дітей та як свідоме нехтування своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved