Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що відповідач [PERSON] є рідною матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті бабусі позивачки, мати почала вести аморальний спосіб життя, ніде не працює, почала вживати спиртні напої та припинила виконувати свої батьківські обов`язки. Батька [PERSON] ніколи не бачила, відомості у Свідоцтві про народженні про батька записані на підставі ст. 135 СК України. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка наразі проживає разом із тіткою [PERSON] . Мати дитини [PERSON] надала нотаріально посвідчену письмову заяву про відмову від батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Оскільки, відповідач [PERSON] ухиляється від виховання своєї доньки, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківськи обов`язки по догляду за позивачкою, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд констатує, що позивачем [PERSON] було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Так, в уточненій позовній заяві позивачка просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначити опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , зобов`язати орган опіки та піклування Суворовської державної адміністрації Одеської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, призначити [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 09.11.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - Тормоса Т. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. По справі встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 01.06.2006 року. (а.с. 7) Відомості про батька дитини записані на підставі ст. 135 СК України, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00036457394 від 10.08.2022 року. (а.с. 8) Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з рідною тіткою [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Дана обставина відповідачем спростована не була. І. Висновок суду щодо позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.03.2023 року № 01-05-3/122 вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Також вищевказаним висновком встановлено, що неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб відповідно до Довідки № 5138-5001830853 від 01.07.2022 року, місце реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про виявлення дитини, яка залишилася без батьківського піклування, переміщеної з територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або батьки якої перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)/тимчасово окупованій території, складеного спеціалістом Служби у справах дітей спільно з представником територіального підрозділу органу ДСНС та органу Національної поліції від 14.10.2022 року встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що через проведення бойових дій та тимчасову окупацію частини Запорізької області, була вимушена покинути постійне місце проживання без супроводу батьків. Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 17.10.2022 року № 171, неповнолітню [PERSON] , [INFO] поставлено на первинний облік. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 17.10.2022 року № 171/1, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю родички (тітки) - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 396р від 28.10.2022 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 10р від 06.01.2023 року, піклувальником над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] та встановлено місце проживання дитини за місцем проживання піклувальника за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини, [PERSON] перебуває на тимчасово окупованій території, не виконує свої обов`язки з виховання та утримання дитини. Відповідно до Довідки № 122-22 від 27.07.2022 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є студенткою ІІ курсу Медичного фахового коледжу Міжнародного гуманітарного університету. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 22.08.2022 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , має діагнози (за МКХ-10) Н52.2, Н52.1, Н52.3, М41.1. Відповідно до характеристики, наданої головою правління ОСББ «Генеральський 71/2», неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю тіткою, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2022 року. Її рідна мати, [PERSON] за вказаною адресою не з`являлась і не займалась вихованням доньки, та не надавала ніякої матеріальної допомоги. Ніяких нарікань та скарг у відношенні [PERSON] по відношенню до її племінниці [PERSON] зі сторони сусідів не надходило. За місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до Листа Центру соціальних служб Одеської міської ради № 04/01-44 від 29.01.2023 року, в ході відвідування відбулася бесіда із тіткою, яка повідомила, що у Суворовському районному суді м. Одеси вирішується питання позбавлення матері батьківських прав відносно її доньки, [PERSON] . За твердженням [PERSON] , [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 06.03.2023 року складеного спеціалістами ТВ ССД ОМР у Суворовському районі за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У дитини є окрема кімната, дитина забезпечена всім необхідним. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія нотаріальної заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрованої в реєстрі за № 3023 від 20.09.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] повідомляє, що не надає ніякої допомоги на утримання її доньки гр. [PERSON] , [INFO] . Вона відмовляється від батьківських прав на її доньку гр. [PERSON] , [INFO] . В подальшому зобов`язується не пред`являти ніяких претензій морального та матеріального характеру до її доньки гр. [PERSON] , [INFO] . А також дає згоду на усиновлення її доньки гр. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Просить суд розглянути справу, щодо позбавлення її батьківських прав, у її відсутність. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідач [PERSON] взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своєї неповнолітньої дитини. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння її вікових психологічних особливостей. Батько дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками. Крім того, така поведінка батька суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідач, як мати, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків батька по вихованню неповнолітньої дитини. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявила інтересу до стану її здоров`я, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком неповнолітньої дитини, а тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовної вимоги про призначення [PERSON] , [INFO] піклувальником [PERSON] , [INFO] , суд констатує наступне. В матеріалах справи наявна копія Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 10р від 06.01.2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] призначена піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що виключає можливість задоволення вищевказаної позовної вимоги. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. З огляду на те, що позивач в силу приписів ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року (рік звернення до суду з позовом). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачів в користь аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню

Outcome: partial