Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування моральної шкоди від трудового професійного захворювання 80\~000 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що з 1983 року по 01.04.1999 року він працював на шахті «Благодатна» ВО «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ПрАТ\~ДТЕК Павлоградвугілля. Стаж роботи в тяжких та шкідливих умовах праці складає 13 років 4 місяці. Відповідно до акта розслідування хронічного професійного захворювання, професійне захворювання виникло внаслідок недосконалих технічних процесів видобування вугілля, тривала робота у вимушеній робочій позі та інше. Внаслідок цього він отримав хворобу у виді радикулопатії попереково-крижової на фоні грижі диску шийного відділу хребта, двобічного плечолопаткового періартроза, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, гіпертонічної хвороби, виразкової хвороби, гастродуоденіту та ін. 08.02.2011 року висновком МСЕК йому встановлено безстроково 3 групу інвалідності. Отримані захворювання існують до теперішнього часу і мають прогресуючий характер щодо погіршення його стану здоров`я. Хвороба вимушує його докладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки він позбавлений можливості повноцінно ходити, спати, виконувати будь-які рухи без відчуття болю та дискомфорту, спілкуватися з людьми обслуговувати себе. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн. Ухвалою суду від 20.03.2023 року провадження по даній справі було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 03.04.2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Позов не містить відомостей про те, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно відповідачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди. Доказом наявності, права і факту моральної шкоди позивач вважає довідку про результати встановлення процента втрати профпрацездатності МСЕК в якій зазначено 45% без зазначення професійних хвороб, що не відповідає симптомам моральної шкоди що визначені ст. 237-1 КЗпП України. Крім того, зазначені у довідці МСЕК ушкодження здоров`я відшкодовані позивачем Фондом соціального страхування у повному обсязі. Крім того, на день складання акту розслідування хронічного професійного захворювання діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 23.06.1993 № 472. Вважає, що до позовної заяви не додано жодних документів, які підтверджували б факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Позивачем надано відповідь на відзив 05.04.2023\~представник позивач\~надав відповідь\~на відзив,\~відповідно до\~якого наполягав\~на задоволенні\~раніше заявлених\~позовних вимог. Ухвалою суду від 24.04.2023 року вирішені клопотання представника відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, зазначив що в 1999 та 2000 роках [PERSON] відповідно до наказів по шахті «Благодатна», сплачена одноразова допомога у зв`язку з професійним захворюванням. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України\~(ст. 55),\~Цивільному кодексі України\~(ст. 16),\~Цивільному процесуальному кодексу України\~(ст. 4). Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 27.04.1983 по 01.04.1999 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». (а.с. 7-9) 01.04.1999 року позивача переведено начальником караулу на ділянку «службова охорона». Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.03.1999 року позивач має діагноз хронічна попереково-крижова полірадикулопатія. Встановлено що професійне захворювання виникло через недосконалих технічних процесів видобування вугілля, тривалу робота у вимушеній робочій позі. (а.с 10) Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби медичної та соціальної допомоги серія 10ААА № 070295 від 08.02.2011 року [PERSON] повторно оглядався комісією, останньому встановлено 45 % втрати професійної працездатності повторно, безстроково з 01.02.2011 року. (а.с. 13) Довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 030937 від 08.02.2011 року [PERSON] повторно встановлена третя група інвалідності з 01.03.2011 року у зв`язку з професійним захворюванням безстроково. (а.с. 13) Триваючі проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок хронічного професійного захворювання позивача, періодичні лікування, підтверджуються, також, наданими виписками зі історій хвороб позивача. Моральна шкода позивачу відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 23.06.1993 № 472 не виплачувалась. Копії наказів наданих представником відповідача підтверджують призначення та виплату позивачу одноразова допомога у зв`язку з професійним захворюванням. (а.с. 52,53) Доказів про виплату позивачу моральної шкоди суду не надано. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України\~закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пунктами 9, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд не\~може погодитись\~із запереченнями\~представника відповідача,\~який вважає\~не доведеним,\~ факт\~спричинення моральної\~шкоди саме\~з вини\~відповідача, так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, відсутній висновок судово-психіатричної експертизи оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених\~статтею 1167 ЦК України. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 45 % втрати професійної працездатності (які є предметом даного спору), істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 80 000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно підпункту «а» підпункту164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved