Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник заявника в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, в якій просить: - встановити факт народження [INFO] [PERSON] у м. Сімферополь АР Крим, батьками якого є: батько - громадянин України [PERSON] ,\~ [INFO] та мати - громадянка України [PERSON] ,\~ [INFO] ; - встановити факт народження [INFO] [PERSON] у м. Сімферополь АР Крим, батьками якого є: батько - громадянин України [PERSON] ,\~ [INFO] та мати - громадянка України [PERSON] ,\~ [INFO] . В обгрунтування заяви представник заявника посилається на те, що у рідної сестри [PERSON] - [PERSON] та сина [PERSON] - [PERSON] на тимчасово окупованій території АР Крим [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON] . Самостійно звернутися до суду [PERSON] змоги немає, оскільки остання втратила свій паспорт громадянина України, а перебуваючи на тимчасово окупованій території України отримати новий немає змоги. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження. [PERSON] звернутись до суду для встановлення факту народження дітей також не має змоги, оскільки останній помер у 2022 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано органами окупаційної влади. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024, та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року №9. Разом з тим, у заявниці немає медичного свідоцтва установленої форми, яке б надавало змогу зареєструвати факт народження дітей. Державна реєстрація народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження копії такого рішення або будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в день її пред`явлення заявником. Таким чином, підставою для реєстрації народження дитини, яка народилась на окупованій території може бути рішення суду. Батьки дитини не перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до законодавства України. Проте останні з 05.11.2016 перебували у шлюбі, який зареєстровано на території АР Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано тимчасово окупованою владою. Батьки дітей до смерті [PERSON] проживали спільно як чоловік та дружина. Факт народження дітей підтверджується свідоцтвами про народження дитини, виписним епікризом, довідкою про народження, які видано тимчасово окуповаційною владою. Наявні у заявника документи не відповідають вимогам законодавства України. Громадянство батька дітей в даному випадку підтверджується його паспортом громадянина України. Мати дітей також є громадянкою України. Ухвалою судді від 26.05.2023 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву в якій просив про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі та не заперечувала проти заявлених заявником вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи клопотання заінтересованої особи, в якому вони не заперечували проти заявлених заявником вимог, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЩІК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, шо мають юридичне значення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 3 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55\~Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст. 16 ЦК України\~\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів. У судовому засіданні із свідоцтва про народження складеного російською мовою серії [NUMBER] , виданого 06.05.2017 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, встановлено що [INFO] в м. Сімферополь Республіка Крим народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Крім того, з довідки про народження №1895, складеної російською мовою та виданою 06.05.2017, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Зі свідоцтва про народження, складеного російською мовою та виданого 17.03.2020 серія [NUMBER] , встановлено, що [INFO] в м. Сімферополь Республіка Крим народилася [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . [INFO] в [PERSON] народилася дівчинка, що підтверджується копією виписки №412 із медичної карти останньої, виданої 18.02.2020 ГБУЗ РК «Сімферопольський клінічний пологовий будинок №1». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] у м. Київ, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] (заявник по справі) народилася [INFO] у м. Сімферополь АР Крим, батько [PERSON] , мати [PERSON] . З долученої до заяви копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Алуштинським МВ ГУ МВС України в АР Крим 07.08.2008 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Алушта АР Крим. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 26.10.1989 року, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] (заінтересована особа по справі), мати [PERSON] . Із свідоцтва про укладення шлюбу, складеного російською мовою та виданого 05.11.2016, встановлено, що 05.11.2016 у Відділі реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністества юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , та після укладення шлюбу присвоєно прізвища чоловіку/дружині [PERSON] / [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть виданого повторно 18.05.2023 Уманським відділом ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №20335, складеної російською мовою та виданої 03.06.2013 житлово-експлуатаціним участком №8 ЖЕО Залізничного району м. Сімферополя, заявниця по справі [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч.1 ст.5\~вказаного Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч.1-3 ст.9\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану . Відповідно до ч.4 ст.\~13\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За правилами ст.7\~Закону України\~"Про\~громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до ч.6 ст.5\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Судом при наданні оцінки зазначеного документа як доказу приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Європейський суд з прав людини, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), зазначає, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви представника заявника про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дітей та отримання свідоцтв про їх народження. Відповідно до ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved