Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON] .. На день її смерті, вона з ним проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після її смерті прийняв він, так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,9969 га, кадастровий номер: 3224281200:02:005:0815, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: за межами населеного пункту в с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області. Водночас, вказана земельна ділянка, з 20 грудня 2001 року перебувала в постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №009785. В подальшому [PERSON] , а саме 18.07.2018 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. За результатами його розгляду Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області видано наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Згодом, фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,9969 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Ставищенської селищної ради (за межами населених пунктів (Брилівська сільська рада)) Білоцерківського району Київської області. 06.04.2021 року спадкодавець звернулася до Ставищенської селищної ради з клопотанням про затвердження вказаної технічної документації з долученням копії технічної документації та витягу про реєстрацію земельної ділянки в ДЗК. За результатами її розгляду рішенням Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №1050 від 27 липня 2021 року затверджено виготовлену ФОП [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,9969 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області та передано безкоштовно у власність земельну ділянку, кадастровий номер: 3224281200:02:005:0815, площею 0,9969 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області. Проте, спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, так як померла [INFO] , ще до отримання рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області №1050 від 27 липня 2021 року. Оскільки, приватизація вказаної земельної ділянки не завершена Ставищенською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки кадастровий номер: 3224281200:02:005:0815 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, останній до суду подав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, до суду подав заяу про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 158, виданий Ставищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11). [PERSON] та позивач перебували у шлюбі, та на день смерті [PERSON] , проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 13) та довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 66 від 14.02.2023 року (а.с. 15). Із матеріалів спадкової справи (а.с. 91-102) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,9969 га, кадастровий номер 3224281200:02:005:0815 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області. Вказана земельна ділянка, з 20 грудня 2001 року перебувала в постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 009785. [PERSON] 18.07.2018 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. За результатами його розгляду вказаним управлінням видано наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою (а.с. 16, 17). Фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,9969 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Ставищенської селищної ради (за межами населених пунктів (Брилівська сільська рада)) Білоцерківського району Київської області (а.с. 26-58, 59-64). Рішенням Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 1050 від 27 липня 2021 року затверджено виготовлену ФОП [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,9969 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області та передано безкоштовно у власність земельну ділянку, кадастровий номер 3224281200:02:005:0815, площею 0,9969 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за адресою: за межами населеного пункту с. Брилівка Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 18). Проте, спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, так як померла [INFO] , ще до отримання рішення Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 1050 від 27 липня 2021 року. Оскільки, приватизація вказаної земельної ділянки не завершена у видачі правовстановлюючого документа, Ставищенською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2023 року № 79\\02-31 (а.с. 14). Відповідно до п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянокі з земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 3.5. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. \~ \~ Згідно\~із ст.\~ст.\~4\~ч.\~1;\~5\~ч.\~1\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~Згідно\~із ч.\~1,\~2\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.\~1,\~3\~ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] не встигла за життя зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, приватизацію якої за життя розпочала, але не встигла завершити, та отримати правовстановлюючий документ, межі земельної ділянки встановлені в натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, тому позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] набув у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, яке належало спадкодавці на момент її смерті. Судові витрати по справі позивач в позовній заяві просить покласти на нього.

Outcome: approved