Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30 січня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №11893, з позивача на користь відповідача - ТОВ "Вердикт Капітал" за період з 30.09.2019 р. по 28.12.2019 р. підлягала стягненню грошова сума в розмірі 15385,94 грн. На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення (вих. № 14332453 від 30.07.2020 р.) приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною, згідно винесеною нею постанови від 11.08.2020 р., стосовно позивача було відкрито виконавче провадження ВП № 62793094, а 21.08.2020 р. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка надійшла за місцем роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для здійснення відрахувань з його заробітної плати. Вищезазначений виконавчий напис був оскаржений позивачем до суду. Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25.01.2021 р. по справі № 210/6051/20 позов [PERSON] був задоволений повністю та виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 11893, про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ "Вердикт Капітал" за період з 30.09.2019 р. по 28.12.2019 р. грошової суми в розмірі 15385,94 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач зазначає, що протягом періоду здійснення приватним виконавцем виконавчих дій (вересень - жовтень 2020 року) з його заробітної плати було утримано на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошова сума в розмірі 8048,16 грн., в тому числі: за вересень 2020 року - 4582,70 грн.; за жовтень 2020 року - 3465,46 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вих. № 101149 від 11.03.2021 р. та звітами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг про здійснені відрахування та виплати за вересень та жовтень 2020 року. У зв`язку із визнанням судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та набранням рішення законної сили, постановою приватного виконавця від 16.03.2021 р. виконавче провадження було закінчено та позивачу було повернуто суму в розмірі 3465,46 грн. Залишок неповернутої [PERSON] суми, переказ якої був здійснений приватним виконавцем на користь ТОВ «Вердикт Капітал», становить 4582,70 грн. Таким чином, станом на день подання позову Відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 4582,70 грн. 26.04.2021 р. позивачем на адресу Відповідача була надіслана заява про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 4582,70 грн. на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» протягом 7 днів, однак, відповідач не надав відповіді і не повернув кошти. Таким чином, позивач вважає, що на даний час належне йому майно безпідставно утримується Відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права Позивача щодо розпорядження власністю. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача позивачу заподіяно шкоду, яка виразилась в тому, що на роботі позивачу доводиться пояснювати колегам по роботі та в бухгалтерії підприємства, що він не має жодного відношення до боргів перед Відповідачем, які не існують. Внаслідок дій Відповідача, які полягають у небажанні з`ясувати дійсні обставини видачі кредиту, встановити справжню особу, яка його отримала, припинити намагання безпідставних вимог саме до позивача та вирішити питання щодо повернення йому безпідставно отриманих коштів, які утримуються ним майже 2 роки, припинити погрозливі дзвінки та розповсюдження в Українському Бюро Кредитних Історій недостовірної інформації щодо позивача, у останнього відчутно погіршився звичайний уклад життя, емоційний стан, обумовлений несправедливістю та нехтуванням Відповідачем інтересів позивача. Позивачу доводиться витрачати свій час на вирішення юридичних питань, пов`язаних з поверненням своїх коштів, замість відпочинку та зайняття справами сім?ї та побуту. Тому, посилаючись на ст.ст. 1167, 1212 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти з розмірі 4582,70 грн., 3% річних в сумі 195,49 грн., інфляційні втрати в сумі 1202,87 грн., а всього 5981,05 грн., також стягнути з відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача грошове відшкодування за заподіяну моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Позивачем, 16.11.2022 року, через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні. Відзив на позовну заяву мотивовано тим, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Крім того, станом на даний час, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Відповідач вважає, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, вважає, що лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із заробітної плати позивача, відтак, неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, а які на рахунок виконавця, як витрати виконавчого провадження. Додатково відповідач повідомив, що на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» в якості стягнення заборгованості із позивача за виконавчим провадженням, поступили кошти в загальній сумі 3648,82 грн., що підтверджується відповідною довідкою, яку долучає до даного відзиву, а не 8048,16 грн., загальна сума, а також вказується про залишок заборгованості, що має повернути стягувач 4582,70 грн., як вказує позивач. З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач зазначає, що позивач не наводить та не надає жодного доказу та жодного аргументу, що його стани спричинені саме діями ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, відповідач вважає, що позивач не надав суду жодного письмового доказу на підтвердження його вимоги про відшкодування моральної шкоди, також не надано доказів, що як на його думку, спричинена йому шкода, була саме з вини ТОВ «Вердикт Капітал» і, відповідно, яким способом позивач визначив про відшкодування йому саме 100 000,00 грн., і, дана сума, також не підтверджена жодним належним доказом, в розумінні вимог чинного законодавства та є вимислом стосовно визначення її розміру. Позивач просить стягнути із відповідача кошти в сумі 4582.70 грн. при тому, визначивши розмір моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн., що є зловживанням права. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають частковому задоволенню. На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30 січня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №11893, з позивача на користь відповідача - ТОВ "Вердикт Капітал" за період з 30.09.2019 р. по 28.12.2019 р. підлягала стягненню грошова сума в розмірі 15385,94 грн. (а.с. 16) На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 15) про примусове виконання рішення (вих. № 14332453 від 30.07.2020 р.) приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною, згідно постанови від 11.08.2020 р., було відкрито виконавче провадження ВП № 62793094, а 21.08.2020 р. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка надійшла за місцем роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для здійснення відрахувань з його заробітної плати (а.с. 17, 18-19). Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25.01.2021 р. по справі № 210/6051/20 позов [PERSON] був задоволений повністю та виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 30 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 11893, про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ "Вердикт Капітал" за період з 30.09.2019 р. по 28.12.2019 р. грошової суми в розмірі 15385,94 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 53-55). Крім того, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2022 року по справі №213/2122/21 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено (а.с. 56-58). Відповідно до довідки вих..№ 101149 від 11.03.2021 року, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на ім`я [PERSON] , з 01.09.2020 року по теперішній час з заробітної плати [PERSON] утримується заборгованість згідно виконавчого листу Прив.виконавець Русецька О.О від 21.08.2020 року до погашення боргу в сумі 17493,53 грн. на користь Приватного виконавця Русецька О.О. За період з 01.04.2013 р. по 31.10.2020 р. утримано і перераховано 8048,16 грн. (а.с 25). Крім того, сума відрахувань з заробітної плати [PERSON] в розмірі 8048,16 грн. підтверджується Звітами про здійсненні відрахування та виплати (а.с. 26, 27). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 16.03.2021 року виконавче провадження № 62793094 з примусового виконання виконавчого напису №11893 від 30.01.2020 року закінчено (а.с. 24). [PERSON] , отримавши рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25.01.2021 року, яке набрало законної сили, по справі №210/6051/20, звернувся до ТОВ «Вердикт Капітал» з заявою про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 4582,70 грн. (а.с. 28). Однак, станом на день розгляду справи, ТОВ «Вердикт Капітал» відповіді на вказану заяву не надав, кошти в розмірі 4582,70 грн. не повернув. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутністю правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого з заробітної плати позивача утримувались суми стягнень у вищевказаному розмірі, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаним таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем - стягувачем безпідставно набутих коштів. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуло грошові кошти в сумі 4582,70 грн., які належать [PERSON] , так як із загальної суми 8048,16 грн., яку утримали з позивача, останньому були повернуті лише 3465,46 грн. Позивачем [PERSON] 26.04.2021 року на адресу ТОВ «Вердикт Капітал» надсилалась заява про повернення безпідставно отриманих коштів, та до теперішнього часу відповідач не вчинив жодних дій для повернення позивачу зазначених грошових коштів, і таких відомостей суду не надано. Статтею 1213 ЦК України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З приводу заперечень відповідача щодо того, що лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із заробітної плати позивача, відтак, неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, а які на рахунок виконавця, як витрати виконавчого провадження, суд зазначає наступне. Відповідачем, до відзив на позовну заяву, додано довідку б/н, та без дати видачі такої довідки, в якій зазначено, що ТОВ «Вердикт Капітал» повідомляє, що Товариство в якості стягнення заборгованості від органів Державної виконавчої служби та Приватних виконавців за Кредитним договором №L0118147 здійснено зарахування 22.10.2020 року на суму 3648,82 грн. (а.с. 70). Однак, вивчивши копію виконавчого напису від 30.01.2020 року №11893, рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25.01.2021 року по справі №210/6051/20 та від 18.01.2022 року по справі №213/2122/21, встановлено, що виконавчий напис нотаріуса виносився на підставі боргу [PERSON] за Договором позики №AG9146435. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» зверталось до [PERSON] з позовною заявою про стягнення боргу за Кредитним договором №AG9146435 від 21.05.2019 року, а тому суд не бере до уваги довідку видану ТОВ «Вердикт Капітал» про те, що на користь останнього з [PERSON] було стягнуто лише 3648,82 грн., так як суд не має можливості достовірно переконатись в тому, що суму 3648,82 грн. було стягнуто саме з [PERSON] та саме за кредитним договором №AG9146435 від 21.05.2019 року, в зв`язку з явними розбіжностями між інформацією, яку надає ТОВ «Вердикт Капітал», та інформацією, яку було встановлено судами при розгляді справ 210/6051/20 та 213/2122/21. Інших належних та допустимих доказів відповідачем суду надано не було. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України та вважає за належне стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 4582,70 грн.. Щодо позовних вимог [PERSON] у частині стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» інфляційних збитків у сумі 1202,87 грн. та 3% річних у розмірі 195,49 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Таким чином, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №908/2552/17. Відтак, наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Три відсотки річних за період з 01.06.2021 року по 02.11.2022 року (період, зазначений у позовній заяві) становлять 195,49 грн. Втрати від інфляції за вищевказаний період складають 1202,87 грн., відповідно до розрахунку (а.с. 34). Таким чином, до стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягають безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 4582,70 грн., 3 % річних у сумі 195,49 грн., інфляційні втрати у розмірі 1202,87 грн., а всього підлягає стягненню 5981,05 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] у частині стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» відшкодування за заподіяну моральну шкоду, суд виходить з наступного. Як встановлено нормами ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка ї завдала, за наявності її вини. Як визначено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 (п`яти тисяч) грн., що буде відповідати обставинам спричинення моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 110,22 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам (а.с. 11).

Outcome: partial