Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 4000 гривень щомісяця. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є її сином та зобов`язаний її утримувати, так як позивач потребує матеріальної допомоги та є непрацездатною особою. Вказала, що вона є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 6508,93 грн., що не забезпечує їй сплату комунальних послуг та придбання продуктів харчування, а також ліків та предметів побуту. [PERSON] неодноразово зверталася до сина з приводу надання коштів на її утримання та нормального забезпечення, але відповідач відмовляється належно виконувати свої обов`язки по утриманню матері. Вказала, що на даний час відповідач проходить службу у Збройних Силах України, отримує заробітну плату тому має можливість утримувати позивача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідного до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтував тим, що позивач не надала доказів, що дійсно потребує матеріальної допомоги. Розмір її пенсії є достатнім для її проживання. Виходячи з квитанцій про оплату комунальних послуг, які вона додала до позову, позивач сплачує щомісяця десяту частину свого доходу. Крім того, виходячи з наданих позивачем медичних документів не вбачається які саме витрати вона несе на лікування. У довідці вказаний лише діагноз, лікувальні та трудові рекомендації та час перебування на стаціонарі. Крім того вказав, що він має родину яка складається з нього, його дружини та сина дружини від попереднього шлюбу. Власного житла вони не мають, тому заощаджують кошти для його придбання. Дружина працює в дитячому садочку та отримує заробітну плату в розмірі 8627,24 грн. Син навчається на денній комерційній основі в Центральноукраїнському державному університеті імені Володимира Винниченка, де плата за один навчальний семестр складає 12784 грн. крім того, син має захворювання, яке потребує спеціального нагляду та періодичних обстежень у Київському онкологічному центрі, на що також витрачаються кошти із сімейного бюджету. Проходячи службу у ЗСУ відповідач отримав захворювання, за наслідками якої йому рекомендовано звернутися до ВЛК для отримання інвалідності, пов`язаної з бойовими діями при проходженні військової служби. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. В попередніх судових засіданнях суду пояснили, що відповідач не надає хворій матері ніякої допомоги хоча має таку можливість . Позивач неодноразово зверталась до відповідача про надання матеріальної допомоги, так як сильно хворіє і їй не хватає пенсії на придбання ліків, придбання продуктів та оплати комунальних послуг. Відповідач в судовому засіданні не визнав вимоги позову та просить відмовити в їх задоволенні враховуючи відзив на позовну заяву. Крім того доповнив, що будучи маленьким він фактично не проживав з матір`ю і вона не піклувалась про нього, а займалась своїм особистим життям, крім того на сьогодняшній день позивач має достатньо велику пенсію для забезпечення свого проживання і сторонньої допомоги не потребує. Відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, належним чином повідомлених про судове засідання, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин неявки. Вислухавши пояснення відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . На даний час є пенсіонером за віком, 3 група інвалідності загального захворювання довічно з 24.04.2019. Перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області (м. Знам`янка та Знам`янський район) та отримує пенсію за віком в розмірі 6588,93 гривень, що підтверджується довідкою про доходи №3593595252971501. Відповідач є сином позивача, що не заперечується сторонами по справі. Відповідно до виписки №2033 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.06.2022 по 12.07.2022. Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем, [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з таким сам діагнозом, але період такого лікування не вказаний. Відповідно до наданих квитанцій, встановлено, що [PERSON] сплатила за спожитий газ в січні-лютому 2021 року - 699,00 гривень, в лютому 2022 року 796,00 гривень, в березні 2021 року 891,80 гривень, в березні 2022 року - 79,60 гривень, за квітень-серпень 2021 року 29,80 гривень, за квітень 2022 року 79,60 гривень. Таким чином, із наданих квитанцій встановлено, що в 2001 році вона сплатила за спожитий газ 1630,60 гривень, в 2022 році - 955,20 гривень. Крім того, позивач надала квитанції про сплату за послуги ТПВ, з листопада 2021 року по серпень 2022 року сплачено 155,00 гривень, та за послуги управління будинком з серпня 2021 року по серпень 2022 року сплачено 1653 гривні. Інші квитанції позивачем не надано. Таким чином, враховуючи розрахунки щорічних затрат на комунальні послуги, позивач сплачує не більше десяти відсотків від своєї пенсії. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проходив службу у ЗСУ, отримав захворювання, в стадії загострення перебував на стаціонарному лікуванні з 03.02.2023 по 20.02.2023. Відомості про доходи відповідача відсутні. Родина відповідача складається з нього, його дружини [PERSON] та пасинка [PERSON] . Останній навчається в Центральноукраїнському державному університеті імені Володимира Винниченка, період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025, вартість навчання за один навчальний семестр 2022-2023 навчального року складає 12784 гривень, стипендію не отримує. Дружина відповідача працює та отримує дохід в розмірі 8627,24 гривень. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Відповідно до ст. 203 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Відповідно ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 2093 гривні. На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією, що у три рази перевищує розмір прожитковий мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Однак, з урахуванням похилого віку позивачки та того, що вона мешкає сама, суд допускає витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір її доходів. Разом з тим, позивачка не надала доказів на підтвердження розміру витрат, що перевищують її дохід чи є граничним з розміром її пенсії. Позивачка не надала на обґрунтування свої вимог жодного доказу, про те, що вона потребує матеріальної допомоги. Вказала, що її пенсія не забезпечує оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, ліків, однак не надала жодного доказу на підтвердження того, що розмір її пенсії не дозволяє їй проводити такі витрати. Також суд звертає увагу, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відомості про доходи відповідача відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову до суду, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed