Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебували матеріали справи за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.05.2023 року позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 24 коп. 22 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Усачука А.В. про ухвалення додаткового рішення, а саме про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., яке не було вирішено при ухваленні рішення. У судовому засіданні сторони відсутні, з урахуванням правил ч.4 ст.270 ЦПК України у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. Матеріалами справи встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що він очікує понести витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи. 22.05.2023 року представник позивача подав до суду докази на підтвердження розміру судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи та просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача Львівського комунального підприємства «Старий Львів» витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Крім того, звертаючись до суду з заявою про ухвалення додатково рішення відповідачем заявлено вимогу про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України для подання доказів понесених судових витрат. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України). Правилами частини третьої статті 124 ЦПК України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Отже, суд вважає поважними причини пропуску подання заяви про приєднання доказів витрат на правничу допомогу, оскільки зі змістом рішення відповідач та його представник ознайомились 15 травня 2023 року З урахуванням зазначеного вище, причини пропуску строку на подання доказів щодо витрат на правничу допомогу визнаються судом поважними, а такий строк підлягає поновленню. 23.05.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, оскільки у акті приймання-надання послуг, що був наданий представником відповідача на підтвердження своїх вимог, сума витрат визначена з врахуванням участі адвоката в судових засіданнях, однак вказана справа слухалась у спрощеному порядку без виклику сторін в судове засідання. Крім того, представник позивача зазначив, що сума позову, яка становила 10934,47 грн. є неспівмірною із розміром судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду вказаного позову підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. За приписами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що 09 лютого 2023 року між відповідачем [PERSON] , та адвокатом Усачуком А.В. було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги. Відповідно до додаткової угоди № 1.1. до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги вбачається, що вартість послуг адвоката щодо надання правової допомоги клієнту становить 10000 грн. Відповідно до акту приймання наданих послуг № 29, адвокатом були надані послуги у сфері права у відповідності до коду діяльності Адвоката - 69.10 Національного класифікатора ДК:009:20Ю «Класифікація видів економічної діяльності», а саме: 1.збирання та опрацювання матеріалів необхідних для формування правової позиції по справі № 461/4553/22 щодо спростування доводів наведених у позовній заяві ЛКП «Старий Львів» про стягнення заборгованості з клієнта; 2.аналіз чинної судової практики щодо даної категорії спорів; 3.надання усних та/або письмових консультативних послуг з приводу представництва інтересів клієнта, та розгляду справи №461/4553/22 в Галицькому районному суді м. Львова; 4.підготовка \~ \~ \~ \~всіх \~ \~ \~ \~необхідних процесуальних документів (в тому числі, але не виключно: заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву, заперечень), письмових пояснень, клопотання, заяви) по справі №461/4553/22; 5.представництво (за необхідності) інтересів (в тому числі: участь у всіх судових засіданнях, не враховуючи тривалості таких) клієнта у Галицькому районному суді м. Львова по справі Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 ) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи викладене вище, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, ціну позову, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу за заявою від представника відповідача [PERSON] до 4000 грн. На думку суду, вимоги представника відповідача про стягнення з відповідача витрат за участь судових засіданнях є необґрунтованими, оскільки справа була розглянута судом за справами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, сума судових витрат в розмірі 10000 грн. не є співрозмірною з ціною позову (10934.47 грн). Крім того, оскільки позов було задоволено частково, фактично підлягають до стягнення з Львівського комунального\~підприємства «Старий\~Львів» на\~користь відповідача\~ [PERSON] , витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3488 грн. (100% - (1400*100/10934.47)* 4000).

Outcome: approved