Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» звернулося в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] , просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 16756,16 грн. Позов мотивовано тим, що відповідачі є співвласниками та проживають у квартирі [ADDRESS] . Згідно оборотно-сальдової відомості, здійснили фактичне споживання природного газу та частковий розрахунок по ньому, чим акцептували (підтвердили) свої зобов`язання щодо договору на постачання природнього газу. Відповідачі не подавали до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт та проводили споживання природного газу, однак не проводила оплату за фактично спожитий обсяг природного газу. З цих підстав просить позов задовольнити. У заявах по суті представник зазначає, що відповідачі з 2015 року по квітень 2022 року неодноразово подавали показники спожитого ними газу, проводили звірку лічильника, частково оплачували надані послуги. Отже, між сторонами фактично склалися договірні відносини, а порядок постачання природного газу визначався відповідно до типового договору, який є однаковим для всіх споживачів в Україні, зразок розміщений на офіційному сайті регулятора. Відповідачі надали суду відзив на позов, в яких заперечили проти задоволення позовних вимог. Зазначили, що в них із позивачем відсутні будь-які договірні відносини. Звертають увагу, що підпис [PERSON] на заяві-приєднання, яку надав позивач, підроблений. У заявах по суті також зазначили, що [PERSON] має пільги, оскільки є ліквідатором наслідків Чорнобильської аварії (2 категорія). Позивач не надав копії актів виконаних робіт, ліцензії на постачання газу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] . Яка також діяла в інтересах [PERSON] , заперечила проти позову. Зазначала, що заява-приєднання, яка надана позивачем є підробленою, оскільки підпис на ній не належить [PERSON] . Крім того, позивач не має прав брати кошти за газ, оскільки надра є власністю народу України, тоді як ДП «Газпостач» не є державною організацією та не має рахунків в державному казначействі. При цьому, заперечила право Тернопільського міськрайонного суду розглядати справу, оскільки вказаний суд зареєстрований як господарська організація. Наголосила, що вона має статус людини. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. З свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 2004 року, яке видане Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, інформації Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 25.08.2022 року №187, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в рівних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №4180 від 14 вересня 2022 року, виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» здійснює забезпечення квартири за адресою: квартира [ADDRESS] , споживач [PERSON] , на ім`я якого відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . З оборотно-сальдової відомості по абоненту, який проживає за адресою: квартира [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ), виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» (а.с. 7) та довідки про фінансовий стан розрахунків (а.с. 144) вбачається, що розмір заборгованості за спожитий природній газ за період жовтень 2020 вересень 2022 року становив 16756,16 грн. Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті\~12 Закону України «Про ринок природного газу»\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Згідно з\~вимогами пункту\~2\~частини другої\~статті 13 вказаного Закону, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до вимог п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року,\~постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному\~Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Положеннями частини першої статті та другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Статтею 1 вказаного Закону\~передбачено, що\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. При цьому, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. В силу вимог пункту 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951 цс 15. Згідно з вимогами частини першої статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.\~Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що позивач здійснював забезпечення помешкання відповідача природним газом, у тому числі надавав послуги з забезпечення помешкання відповідача природним газом, принаймні в період 01.10.2020 до березня 2022 року. Відповідачі, які є співвласниками приміщення, а також зареєстровані та проживають в ньому, використовували природний газ, однак не вносила плату за спожиті послуги в повному розмірі, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 16756,16 грн, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та довідкою про фінансовий стан розрахунків. При цьому, як видно із доказів, які надані позивачем, оплата відповідачами здійснювалася частково до листопада 2021 року, що свідчить про акцептування договору, наявність фактичних договірних відносин. Згідно частини третьої статті 9 Закону України про «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За таких обставин, суд доходить переконання, що має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 16756,16 грн. При цьому доводи відповідачів про те, що [PERSON] не підписував заяви-приєднання до умов договору постачання, яка надана позивачем (а.с. 5) не має правового значення для справи, оскільки судом встановлено, що відповідачі фактично користувалися послугами газопостачання, а тому повинні оплатити їх відповідно до типового договору, який затверджений постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року №2500, який є однаковим для всіх побутових споживачів природного газу. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Подібні висновки викладені у постановах ВС від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц). Суд не бере до уваги доводи відповідачем, що вони є людьми, оскільки вказана обставина не звільняє їх від сплати комунальних послуг. Крім того, відповідачі посилаються на наявність пільг, як ліквідатора наслідків Чорнобильської аварії у [PERSON] , однак, жодних доказів цього не надано, як і не надано доказів, що про вказані обставини відповідачі повідомляли у встановленому порядку для нарахування пільг ДП «Газпостач» чи органи соціального захисту. Суд розглядає справу тільки в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, та не має права збирати докази. Тому, суд доходить до остаточного висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 141\~ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню 2481 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат із сплати судового збору в рівних частках по 1240,50 грн. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено

Outcome: approved