Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

02.08.2022 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання неправомірним та скасування наказу щодо призупинення дії трудового договору, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем та займає посаду начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи. Наказом № 391-к від 29.04.2022 р. з позивачкою було призупинено дію трудового договору з 02.05.2022 р. до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше для припинення або скасування воєнного стану. Позивачка зазначає, що за період з 28.02.2022 р. по 02.05.2022 р. їй відповідачем не виплачено заробітну плату в сумі 151476,75 грн. Посилаючись на те, що відповідач станом на дату призупинення дії трудового договору мав можливість забезпечити її роботою, позивачка вважає, що призупинення дії укладеного з нею трудового договору є неправомірним, при цьому їй підлягає виплаті заборгованість по заробітній платі, а тому звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 08.08.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, а також залучено до участі у справі тимчасово виконуючого обов`язки ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котіна П.Б. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ними заявах по суті справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи. Третя особа в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] з 24.10.2005 р. працює в ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на посаді начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. воєнний стан, який діє до теперішнього часу. 15.03.2022 р. прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 391-к від 29.04.2022 р. «Про призупинення дії трудового договору з працівниками Дирекції» з позивачкою було призупинено дію трудового договору з виплатою заробітної плати з 02.05.2022 р. до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. Зазначеному наказу відповідача, яким призупинено дію трудового договору з позивачкою, передував наказ ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 01-156-н від 13.03.2022 р. «Про визначення режиму роботи» на період дії воєнного стану встановлено для працівників Дирекції та відокремлених підрозділів, що розташовані у м.Києві, режим роботи, табелювання та оплату праці відповідно до додатку до цього наказу. Пунктом 3 Додатку до вказаного наказу встановлено, що працівники, які мають зв`язок з керівниками та можуть виконувати робочі завдання віддалено (в межах та поза межами України) мають дистанційний режим роботи. Табелювання здійснюється відповідно до графіка роботи, що встановлений наказом № 01-1072-н від 15.11.2021 р. «Про режим роботи персоналу на 2022 рік». Оплата праці за фактично відпрацьований час за табелем із збереженням встановлених доплат, надбавок. Преміювання відповідно до положень колективного договору, спільних рішень роботодавця та профспілки. Наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 280-к від 22.03.2022 р. «Про звільнення [PERSON] » позивачку було звільнено з роботи 24.03.2022 р. у зв`язку зі скороченням посади начальника відділу контрольних заходів підрозділів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи. Але, 24.03.2022 р. наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 302-к «Про кадрові питання», відмінено дію наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» № 280-к від 22.03.2022 р., яким позивачка була звільнена з роботи. 04.04.2022 р. наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 01-188-н «Про внесення змін до наказу від 13.03.2022 р. № 01-156-н» внесено зміни до пунктів 1, 2, 6, 7 Додатка до наказу від 13.03.2022 р. № 01-156-н «Про визначення режиму роботи» відповідно до додатка до цього наказу. 29.04.2022 р. наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 01-249-н «Про внесення змін до наказу від 04.04.2022 р. № 01-188-н» внесено зміни до пунктів 3 та 6 Додатку до наказу від 13.03.2022 р. № 01-156-н «Про визначення режиму роботи» (зі змінами відповідно до наказу від 04.04.2022 р. № 01-188-н) та додано пункт 9 у редакції відповідно до додатка 1 до цього наказу. Згідно ч.1 ст. 1 Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції чинній на момент призупинення трудового договору з позивачкою), цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Також ст. 1 Закону передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. Крім цього, у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Таким чином, норми законодавства про працю, які суперечать положенням цього Закону, на період дії воєнного стану не застосовуються, водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону, можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Частиною 1 ст. 13 Закону встановлено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Частиною 2 статті 13 Закону передбачено, що призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Згідно з ч.3 ст. 13 Закону відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Заявляючи позовні вимоги, позивачка не просить скасувати наказ ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 391-к від 29.04.2022 р. «Про призупинення дії трудового договору з працівниками Дирекції» в частині призупинення дії трудового договору з нею, і поновлення трудових правовідносин між сторонами, а вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на її думку під час дії воєнного стану у відповідача, як у роботодавця, була можливість надати їй роботу. Також позивачка посилається на те, що оскільки місцем розташування ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є місто Київ, вулиця Назарівська, буд.3, а отже відповідач розташований на території, де на момент призупинення дії трудового договору з нею, не велися та не ведуться на даний час бойові дії, що є додатковим аргументом того, що господарська діяльність відповідачем могла вестися і велась. Відповідно до Роз`яснення Мінекономіки щодо застосування положень Закону України від 15.03.2022 р. № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Отже, можливість призупинення дії трудового договору пов`язується з військовою агресією проти України, яка виключає можливість надання та виконання роботи, що можливе у випадку коли господарська діяльність роботодавця була повністю унеможливлена. Разом з тим з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що відповідач свою господарську діяльність не зупиняв, а тому суд вважає, що він мав можливість надати роботу своїм працівникам на момент призупинення дії трудового договору. Крім того, на момент призупинення дії трудового договору з позивачкою у відповідача діяв наказ ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 01-156-н від 13.03.2022 р. «Про визначення режиму роботи», яким передбачено можливість дистанційної роботи. Отже, відповідач, як роботодавець, скористався правом на період дії воєнного стану встановити для працівників альтернативний режим роботи, зокрема дистанційну роботу. Так, частиною 1 статті 60-2 КЗпП України встановлено, що дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій. Частиною 4 статті 60-2 КЗпП України передбачено, що у разі запровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на ньому. Згідно з ч.11 ст. 60-2 КЗпП України на час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження дистанційної роботи. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються. Таким чином, наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 01-156-н від 13.03.2022 р. «Про визначення режиму роботи» встановлено альтернативний режим роботи на підприємстві, що свідчить про наявність у роботодавця можливості надання своїм працівникам, а отже і позивачці, відповідної роботи та її виконання останньою. Стороною відповідача у відзиві на позов та усних поясненнях не надано суду інформацію стосовно того зі скількома працівниками відповідача разом з позивачкою було призупинено дію трудового договору, як і не названо мотивів та підстав такого призупинення саме з позивачкою. Разом з тим, матеріали справи містять докази того, що відповідач намагався звільнити позивачку з роботи видавши відповідний наказ, який потім сам скасував. За таких обставин, оскільки, ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» мало можливість здійснювати господарську діяльність в умовах воєнного стану, і здійснювало її, при чому в режимі роботи як за місцем свого знаходження, так і дистанційно, а отже й надавати роботу своїм працівникам в тому числі позивачці, мотивів та підстав чому саме була призупинена дія укладеного з позивачкою трудового договору суду надано не було, а тому суд вважає наказ тимчасово виконуючого обов`язки президента ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котіна П.Б. від 29.04.2022 р. № 391-к «Про призупинення дії трудового договору з працівниками Дирекції» у частині призупинення дії трудового договору з начальником відділу контрольних заходів неосновного виробництва департаменту з проведення контрольних заходів Дирекції з контрольно-ревізійної роботи [PERSON] з 02.05.2022 р., неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час незаконного призупинення дії трудового договору з позивачкою, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оскільки судом встановлено, що відповідач без законних підстав призупинив дію трудового договору з позивачкою із зупиненням виплати заробітної плати в період з 02.05.2022 р., то у зв`язку з цим з відповідача підлягає стягненню середня заробітна плата за час призупинення дії трудового договору. Зазначений висновок суду кореспондується з положеннями ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої встановлюється відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Нормами абз.3 п.2 Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи. В силу пункту 5 розділу IV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,календарних днів за цей період. За змістом абз.2 п.8 Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації встановленим з отриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку № 100). Разом з цим, відповідно до довідки № 57/15 від 31.05.2022 р. позивач дійсно працює в ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Її середньоденна заробітна плата, обчислена згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 р. № 100 (зі змінами), за 2 місяці (січень-лютий 2022 року) складає - 3366,15 грн., середньомісячна заробітна плата складає - 63956,85 грн. Тобто середній заробіток за час призупинення дії трудового договору розраховується за період з 02.05.2022 р. по день ухвалення даного рішення суду - 30.05.2023 р., а всього за 282 робочих дні: 3366,15 грн. х 282 робочі дні (з 02.05.2022 р. по 30.05.2023 р.) = 949254,3 грн. Отже, з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь [PERSON] підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу за період призупинення дії трудового договору укладеного між нею і відповідачем, з 02.05.2022 р. по 30.05.2023 р. включно в сумі 949254,3 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки щодо стягнення на її користь заробітної плати у розмірі 151476,75 грн. за період з 28.02.2022 р. по 02.05.2022 р., з наступних відстав. Як зазначає сама позивачка, вона у вказаний період за місцем знаходження відповідача на своєму робочому місці не перебувала та свої трудові обов`язки не виконувала. Суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами, що позивачка отримувала від свого керівництва завдання на виконання будь-якої роботи, навіть дистанційно, а тому судом не приймаються до уваги копії електронних звітів про виконану нею роботу, оскільки судом не встановлено, що вона отримувала завдання на виконання такої роботи від свого роботодавця. Враховуючи викладене, суд вважає дану позовну вимогу не доведеною, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 992,4 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 9492,54 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за один місяць в сумі 63956,85 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Outcome: partial