Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 29.11.2014 у виконавчому комітеті Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 35. На час укладення шлюбу у відповідача вже була дитини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] . У них з [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього року спільного проживання сімейне життя між ним та відповідачем втратило любов та поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них по різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя, сім`ю, мають зовсім різні характери. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини постійної її сімейної зради, що потягло за собою відсутність взаємопорозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища, несумісністю характерів, життєвих поглядів на спільне життя, постійних систематичних сварок, які негативно впливають на морально-психологічний стан позивача та стан їхньої спільної дитини. Відповідач неодноразово залишала свою родину та дітей на його самостійне виховання та виховання його матері, з якими він проживає разом, при цьому не надаючи в період її відсутності жодної допомоги. Саме бажання відповідача створити нову сім`ю і є причиною розлучення. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, це суперечить його інтересам, можливості зберегти сім`ю немає. На примирення він не згідний та останнє не може мати місце, оскільки відповідач покинула родину заради іншого чоловіка і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Шлюб вони розривають уперше, спільного майна не мають, тому спору щодо поділу майна у майбутньому не буде. Наразі позивач та відповідач ще продовжують проживати в будинку матері позивача за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій зазначив, що обставини, викладені у позовній заяві, підтверджує, на примирення не згідний, просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що обставини, викладені у позовній заяві, підтверджує, позов визнає повністю, на примирення не згідна, просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано 29.11.2014 у виконкомі Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.11.2014. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.08.2015). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка позов визнала, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання спільної дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 536,80 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 536,80 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved