Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики.\~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 серпня 2022 року між нею та відповідачкою укладено договір позики, що підтверджується розпискою, відповідно до якого вона надала відповідачці грошові кошти у розмірі 17\~000 грн. Відповідачка зобов`язалась повернути позику у строк до 31 грудня 2022 року, однак, борг не повернула. Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою про сплату вищевказаної суми заборгованості, проте, остання грошові кошти не повернула, а тому позивачка розрахувала суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року. Індекс інфляції за січень 2023 року становить 100,80%. Отже, інфляційні втрати відповідно до суми боргу складають: 17000 грн. (сума боргу) х 100,80% (індекс інфляції) / 100% - 17000 грн. (сума боргу) =136 грн. Оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк, то позивачка має право на 3% річних за невиконання грошового зобов`язання. Термін прострочення виконання зобов`язання - повернення позики становить період з 01.01.2023 року по 20.02.2023, тобто 51 день. Таким чином, 3% річних за прострочення повернення позики відповідачем становить 71,80\~грн. Як на правову підставу позову позивачка посилається на ст.ст.\~625,\~1046,1047,\~1049 ЦК України. Позивачка просить стягнути на її користь з відповідачки заборгованість за договором позики у сумі 17 000 грн., 136 грн. інфляційних втрат, 71,80 грн. 3% річних та судові витрати. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 11). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.33). Позивачка\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.16). Відповідачка\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.29). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає позовні\~вимоги такими,\~що підлягають\~задоволенню з\~таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~ або\~ інші речі,\~ визначені\~ родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~ позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій\~ формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який\~ посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів. Аналіз частини другої статті 1047\~ЦК\~України дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 20.08.2022 відповідачка [PERSON] надала позивачці [PERSON] розписку, у якій вказала, що отримала від позивачки грошові кошти у сумі 17\~000\~грнюта зобов`язується повернути позикодавцеві вказану суму грошових коштів до 31.12.2022 р. ( а.с. 7). Оцінивши зміст розписки від 20.08.2022, суд доходить висновку, що вона підтверджує передання грошових коштів від позивачки до відповідачки і отримання останньою грошових коштів у позику. Отже, судом встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах та між ними було укладено саме договір позики у письмовій формі згідно вимог ч. 1 ст.1047 ЦК України, що підтверджується наданою відповідачкою розпискою. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка [PERSON] зобов`язалась повернути позику у строк до 31.12.2022 р., про що зазначила у наданій позивачці розписці, однак, вказаної суми грошей останній не повернула. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 17\~000 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки суми інфляційних втрат та 3% річних, то суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачка просить стягнути з відповідачки інфляційні витрати за прострочення виконання зобов`язання за договором позики за січень 2023 року у розмірі 136 грн. Індекс інфляції за січень 2023 року становить 100,80 %. Отже, за прострочення виконання грошового зобов`язання за січень 2023 року, інфляційні втрати щодо боргу\~17\~000\~грн. становлять 136 грн. (100,80 : 100 х 17\~000 грн. 17\~000 грн. = 136 грн.). Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Позивачка також просить стягнути з відповідачки 3% річних за період з 01.01.2022 року по 20.02.2023 року, що становить 51 день, у сумі 71,80 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідачки на користь позивачки слід стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 17000 грн., 3% річних у розмірі 71 грн. 80 коп., 136 грн. 00 коп. інфляційних втрат. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду оплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн. (а.с. 1). Враховуючи те,\~що позов\~задоволено повністю,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідачки на\~користь позивачки\~суму понесених\~судових витрат\~в повному\~розмірі 1\~073\~грн.\~60\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved