Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 21.11.1999 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Позивач вказав, що спільне життя з [PERSON] не склалося, так як протягом останнього часу вони живуть як чужі люди: немає взаєморозуміння, поваги, постійні конфліктні ситуації, сварки, між сторонами склалися неприязні відносини і примирення та збереження сім`ї є неможливим. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 21.11.1979 року виконавчим комітетом Хотячівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 05. Позивач надав суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач надала суду заяву, якою позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила проводити розгляд справи без її участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.03.2023 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 12.01.2023 року Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області, шлюб між сторонами зареєстровано 21 листопада 1999 року, про що зроблено актовий запис № 5. Згідно\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.\~2\~ст.\~112\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved