Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 23 жовтня 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до пункту 2 якого сума позики за договором становить 2\~500\~000 гривень. Пунктом 3 Договору передбачено, що позикодавець [PERSON] надає позику протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання цього Договору, позика надається готівкою. Документом, що підтверджує видачу позики, є розписка про отримання коштів. Так, 23 жовтня 2020 року [PERSON] отримала від позивача грошову суму в розмірі 2 500 000 (два мільйони п`ятсот гривень) 00 копійок про що відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України вона склала та власноручно підписала розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до пункту 4 договору позики [PERSON] зобов`язувалася повернути кошти за складеним графіком, кінцевий строк повернення коштів 23 листопада 2020 року. Станом на день звернення позивача до суду [PERSON] борг не повернула, чим порушила виконання свого зобов`язання, тому позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2022 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти прийняття заочного рішення не заперечував, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути на користь позивача 2\~500\~000 гривень основного боргу, 3% річних у розмірі 139\~910 гривень 17 копійок, інфляційні втрати в сумі 660\~250 гривень 00 копійок та сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України», направлені рекомендовані відправлення 0820508316655, 0820508508163, 0820508586253, 0820508432752 повернулись до суду не вручені, тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 2 500 000 (два мільйони п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок та зобов`язалася повернути цю суму грошових коштів у строк до 23 листопада 2020 року (а.с. 8). Відповідно до розписки [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 2 500 000 (два мільйони п`ятсот тисяч) гривень 23 жовтня 2020 року (а.с. 9). Договір позики та розписку виготовлено друкованим способом та підписано позикодавцем та позичальником. У встановлений договором позики строк 23 листопада 2020 року та станом на день звернення до суду з даним позовом [PERSON] умови договору не виконано та суму боргу не повернуто. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Норми ЦК України не передбачають обов`язку на підтвердження укладення договору позики та його умов надавати розписку позичальника, нотаріально посвідчувати договір, виготовляти його лише рукописним способом та на одній сторінці аркуша. Доказів його оскарження в суді не надано. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до статті 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних на суму простроченої основної суми боргу у розмірі 2\~500 000 гривень 00 копійок за період з 24 листопада 2020 року по 05 жовтня 2022 року (за формулою (сума боргу)(процентна ставка)/100%/365 (днів у році)х681 (усього прострочених днів) = 139\~910 гривень 17 копійок, а також інфляційні втрати за період з 24 листопада 2020 року по 05 жовтня 2022 року складає 660\~250 гривень 00 копійок (за формулою (сума боргу)(індекс інфляції)/100% - сума боргу), де сукупний індекс інфляції становить 126,41. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню основна сума боргу в розмірі 2\~500\~000 гривень 00 копійок, три відсотки річних у сумі 139 910 гривень 17 копійок та інфляційні втрати в сумі 660\~250 гривень 00 копійок, оскільки основні зобов`язання відповідачем не виконуються, що є підставою для стягнення зазначених грошових коштів. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 12\~405 гривень 00 копійок, сплачені позивачем при зверненні до суду згідно квитанції №0.0.2697142245.1 від 06 жовтня 2022 року.

Outcome: approved