Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» (код ЄДРПОУ 43298315, місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул. Шмідта Лейтенанта, 9) про захист честі, гідності та ділової репутації, в якій просить: 1. Визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену Головою Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» [PERSON] 29 листопада 2021 року на конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія», а саме: «... під час виконання своїх депутатських повноважень зарекомендував себе як безвідповідальна особа. За період виконання депутатських повноважень вносив деструктив у роботу фракції та взаємовідносини з іншими депутатами. Допускав публічні некоректні висловлювання на адресу депутатів від ПП «Партія Шарія», висловлював наклепи на адресу вищого керівництва партії. Зрадив інтересам партії, схиляючи інших депутатів співпрацювати з чиновниками Одеської міської ради в супереч інтересам та програмним засадам партії...» «...з партійною організацією від якої обраний [PERSON] втратив будь який зв`язок, на пленарних засіданнях Одеської міської ради голосує за сумнівні проекти рішень в супереч інтересам виборців та програмним засадам партії...» 2. Зобов`язати спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію у спосіб, у який вона була поширена, а саме шляхом озвучення на конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» Головою Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія», яка відбудеться після набрання судовим рішенням в даній справі, наступного тексту спростування: «29 листопада 2021 року на конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» Головою Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» [PERSON] озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що він під час виконання своїх депутатських повноважень зарекомендував себе як безвідповідальна особа. За період виконання депутатських повноважень вносив деструктив у роботу фракції та взаємовідносини з іншими депутатами. Допускав публічні некоректні висловлювання на адресу депутатів від ПП «Партія Шарія», висловлював наклепи на адресу вищого керівництва партії. Зрадив інтересам партії, схиляючи інших депутатів співпрацювати з чиновниками Одеської міської ради в супереч інтересам та програмним засадам партії. З партійною організацією від якої обраний [PERSON] втратив будь який зв`язок, на пленарних засіданнях Одеської міської ради голосує за сумнівні проекти рішень в супереч інтересам виборців та програмним засадам партії». 3. Відкликати та не використовувати протоколи конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» від 29 листопада 2021 року, які містять зазначену неправдиву інформацію. 4. Стягнути з Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] відповідно до рішення Одеської міської територіальної виборчої комісії Одеського району Одеської області від 15 листопада 2021 року № 323 за результатами проведених місцевих виборів зареєстрований депутатом Одеської міської ради Одеського району Одеської області. 24 листопада 2021 року на першій сесії Одеської міської ради VIII скликання, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» позивач набув повноваження депутата Одеської міської ради. 29.11.2021 на конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» Головою Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» [PERSON] була розповсюджена недостовірна інформація, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача наступного змісту: «... під час виконання своїх депутатських повноважень зарекомендував себе як безвідповідальна особа. За період виконання депутатських повноважень вносив деструктив у роботу фракції та взаємовідносини з іншими депутатами. Допускав публічні некоректні висловлювання на адресу депутатів від ПП «Партія Шарія», висловлював наклепи на адресу вищого керівництва партії. Зрадив інтересам партії, схиляючи інших депутатів співпрацювати з чиновниками Одеської міської ради в супереч інтересам та програмним засадам партії...», «...з партійною організацією від якої обраний [PERSON] втратив будь-який зв`язок, на пленарних засіданнях Одеської міської ради голосує за сумнівні проекти рішень в супереч інтересам виборців та програмним засадам партії...». Недостовірна інформація була також викладена і в офіційному документі - протоколі конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» від 29 листопада 2021 року. Проте, такі твердження не відповідають дійсності, є недостовірними, принижають честь, гідність та ділову репутацію позивача. Позивач завжди відповідально ставиться до виконання своїх депутатських повноважень, жодним чином не вносив деструктив у роботу фракції, не допускав публічні некоректні висловлювання на адресу депутатів від ПП «Партія Шарія», не висловлював наклепи на адресу вищого керівництва партії, не зраджував інтересам партії, ніколи не схиляв інших депутатів співпрацювати з чиновниками Одеської міської ради в супереч інтересам та програмним засадам партії. Крім того, підтримує зв`язок з партійною організацією від якої обраний, а на пленарних засіданнях Одеської міської ради завжди голосує враховуючи думку та інтереси виборців та програмні засади партії. Інформація щодо позивача була поширена відповідачем на публічному заході - Конференції Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія», в присутності учасників Конференції, ЗМІ, присутніх осіб відносно [PERSON] істотно порушує його немайнові права, оскільки неправдива інформація про те, що начебто [PERSON] неякісно виконує свої депутатські повноваження, стали відомі необмеженій кількості громадян України, мешканцям міста Одеси, у тому числі виборцям. Поширення вказаної інформації порушує немайнові права, честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року закрито підготовче засідання\~по цивільній справі за позовом [PERSON] до Одеської обласної організації політичної партії «Партія Шарія» про захист честі, гідності та ділової репутації та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 17.05.2023 представник позивача не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином. Від представника позивача [PERSON] адвоката Лук`янової А.О. на адресу суду надійшло клопотання, в якому просить справу розглянути без участі позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~01 червня 2023 року. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частина друга стаття 23 ЦК України). Згідно зі статтею 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. \~ \~ \~ \~Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі "Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року). Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46). Суд враховує при цьому правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями "оціночне судження" та "фактів". Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі "Нова Газета і Бородянський проти Росії" вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі "Фельдек проти Словаччини" суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що позивач є публічною особою (публічним діячем), межа допустимої критики щодо позивача є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє певну роль у діяльності держави. При цьому суд звертає увагу на те, що вказані висловлювання не стосуються аспектів приватного та/або сімейного життя позивача. У виступі відсутні твердження про факти (час, спосіб тощо) і вказується на те, що по суті в ньому викладені оціночні судження відповідача. Враховуючи викладене суд вважає, що спірні висловлювання не носять характеру викладу фактів, твердження і зроблені головою Одеської обласної організації політичної партії Партія Шарія у формі міркувань, критики, оцінки дій позивача, що виключає можливість спростування його слів у судовому порядку, тому з урахуванням вжитих мовно-стилістичних засобів є його особистими суб`єктивними судженнями (зокрема, оцінка дій, ставлення, тлумачення). Висловлювання стосовно позивача є оціночними судженнями та відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» така інформація не підлягає спростуванню, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed