Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Рух справи 30.11.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 30.11.2022, за підписом позивачки, в якій ставиться питання про стягнення з відповідача ( [PERSON] , [INFO] ) на користь позивача ( [PERSON] , [INFO] ) аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви до суду до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 06.12.2022 Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові вказується, що на теперішній час, син сторін, [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, проживає разом з матерю, та є студентом заочного відділення Київського національного університету імені Тараса Шевченка на платній основі, для здобуття вищої освіти за освітньою програмою: «Стратегічний менеджмент у сфері національної безпеки», освітнього рівня магістр, терміном навчання: з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2023 року, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати, у зв`язку з тим, що перебуває в працездатному віці, і має можливість надавати кошти на утримання власного сина, який продовжує навчання. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення сином двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. Щодо правової позиції відповідача 23.03.2023 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 21) в якому [PERSON] просить відмовити у позові. При цьому, відповідач звертає увагу на те що: - він (відповідач) щомісячно сплачую аліменти на користь [PERSON] , [INFO] до теперішнього часу згідно виконавчого провадження № [NUMBER] від 11.11.2019; - на даний час продовжує сплачувати аліменти на другого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , виконавче провадження № [NUMBER] від 21.02.2014; - він (відповідач)сплачує комунальні платежі за кватиру в якій проживають обидва його сина [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , оплату комунальних платежів за квартиру я здійснюю на протязі всього періоду сплати аліментів з 2014 року; - на даний час всі рахунки відповідача арештовані, а банківські картки заблоковані згідно виконавчого провадження № [NUMBER]. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідачем вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України не виконано, документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, до відзиву не долучено. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 01.07.2001 серії [NUMBER] (а.с. 3) вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). За змістом наявної в матеріалах справи копії договору № 1746 1ПУ від 25.09.2022 (а.с. 6-7) за змістом якого Київський національний університет імені Тараса Шевченка, з однією сторони, та вступник - [PERSON] , уклали цей договір, предметом якого є навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка; Університет взяв на себе обов`язок зарахувати Вступника на 1 курс навчання для здобуття вищої освіти та здійснити підготовку за заочною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Стратегічний менеджмент у сфері національної безпеки» за спеціальністю 256 «Національна безпека», для здобуття ступеня вищої освіти «магістр». Також, до матеріалів справи долучено договір № 1746/1/ПУ від 25.09.2022 (а.с. 8-9), за змістом якого Київський національний університет імені Тараса Шевченка, з однією сторони, замовник освітньої послуги - [PERSON] , з іншої сторони, для здобувача вищої освіти - [PERSON] , уклали цей договір як додаток до Договору про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка № 1746 1ПУ від 25.09.2022, його предметом є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу Університетом. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 45 750,00 грн, в т.ч. вартість за 2022-2023 навчальний рік - 30 500,00 грн; за 2023-2024 навчальний рік - 15 250,00 грн. Замовник вносить плату щосеместрово, в безготівковій формі. На а.с. 11 справи міститься копія квитанції від 29.09.2022 за змістом якої [PERSON] здійснила на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка оплату 15 250,00 грн за навчання на 1 курсі магістратури [PERSON] . Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва від 17.02.2014 у справі № 760/27099/13-ц, визначено «Змінити розмір аліментів, які на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05.01.2013р. підлягають стягненню з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та визначити його в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншому ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (для кожної дитини), починаючи з 10.12.2013 року щомісячно, до досягнення дітьми повноліття». Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, для реалізації права на пред`явлення позову необхідно: а) наявність чи відсутність певних обставин (умов); б) додержання встановленого законом порядку пред`явлення позову. Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 344/16240/17 (провадження № 61-46809св18). Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений правовий підхід застосовано, зокрема, і в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц провадження № 61-18843св18. Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.05.2023 у справі № 756/9882/19 /провадження № 61-2065св23/). Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 753/20347/20 /провадження № 61-5707св22/). Разом з тим, з аналізу змісту ст. 199 СК України вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу (зазначена правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 466/532/16-ц, провадження № 61-42252св18). Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги, що матеріалами справи підтверджено, що син відповідача ( [PERSON] , [INFO] ) досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; навчається у навчальному закладі на заочній формі навчання; проживає та знаходиться на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги. Також, встановлено, що батько дитини (відповідач у справі) - [PERSON] наразі продовжує сплачувати аліменти на другу дитину - [PERSON] , [INFO] . Оскільки умовами для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є досягнення дитиною повноліття, її навчання у навчальному закладі, потреба у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги платником аліментів, то суд, встановивши наявність таких передумов дійшов висновку, у позивача виникло право на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років. При цьому матеріали справи доказів на підтвердження того, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, не містять. Разом з тим, судом враховано, що як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, позивач перебуває на утриманні матері. Суд наголошує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Вирішуючи спір, суд, дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов висновку про те, що повнолітній [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість його батько, [PERSON] , маючи обов`язок її надавати, такої допомоги не надає (належних та допустимих доказів зворотнього суду не надано), на відсутність такої змоги (в т. ч. з огляду на матеріальне становище, стан здоров`я, сімейний стан, тощо) суду не вказав, тому суд вважає за можливе стягнути з нього користь позивача аліменти на період навчання повнолітнього сина. При цьому посилання відповідача на те, що ним оплачуються комунальні платежі за квартиру, в якій проживають його два сини (один з них неповнолітній), а також те, що на його рахунки накладено арешт, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в контексті норм СК України такі обставини не є підставою звільнення від сплати аліментів. Водночас, суд звертає увагу на те, що кошти, які сплачуються у формі аліментів на користь одного з батьків, мають цільове призначення - використання в інтересах дитини. Відповідно, накладення на них арешту (як і звернення стягнення) навіть для забезпечення виконання судового рішення є протиправним (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі 682/690/16-ц). Разом з тим, ухвалюючи рішення в даній справі, судом не може бути залишений поза увагою той факт, що наразі з відповідача ( [PERSON] ) продовжують стягуватися аліменти на утримання другого сина, який є неповнолітнім ( [PERSON] , [INFO] ), на підставі виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва від 17.02.2014 виданого у справі № 760/27099/13-ц. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син ( [PERSON] ) є повнолітнім, працездатним, навчається на заочній формі навчання. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до досягнення останнім 23 років в розмірі 1/8 всіх доходів. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд враховує, що як вбачається з відмітки штампу канцелярії суду [PERSON] звернулась до суду з позовом у даній справі 30.11.2022 Суд зазначає, що ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Разом з тим, суд зауважує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 459/2988/19 (провадження № 61-7539св22): «Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти)». Отже, беручи до уваги той факт, що з відповідача продовжують стягуватися аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , обов`язок обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також те, що [PERSON] є повнолітнім, працездатним, навчається на заочній формі навчання, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача є надмірним, а тому, виходячи із принципів розумності, співмірності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та встановлює аліменти, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач звільнений від оплати судового збору не містять. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. За змістом ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України. Відповідно до п. 11 розділу XIX «Звернення судових рішень до примусового виконання» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 оригінал виконавчого документа про стягнення судового збору надсилається судом до ДСА України або відповідного територіального управління ДСА України, як представника стягувача відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження", для його подальшого пред`явлення до виконання. Враховуючи викладене,

Outcome: partial