Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

1.Позиція сторони позивача 29.03.2023 р. представник Смілянської окружної прокуратури звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому зазначив, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2022 у справі №699/825/22 кримінальне провадження №12022250380000095 щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито, у зв`язку із відмовою законного представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Щодо фактичних обставин справи. [PERSON] органами досудового розслідування обвинувачувався у тому, що 01.04.2022 близько 21 години, в м. Корсунь-Шевченківському Черкаського району Черкаської області, по вул. Ярослава Мудрого, 117 Б, біля магазинну «М`ясо», в ході конфлікту, який мав місце на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення [PERSON] , [INFO] тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва останньому, в результаті чого, спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, які відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/60 від 03.06.2022, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я. В ході судового розгялду кримінального провадження, законний представник потерпілого за погодженням з потерпілим подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження, обґрунтовуючи його своєю відмовою від зазначеного приватного обвинуваченння. Обвинувачений [PERSON] не заперечував щодо закриття кримінального провадження. Ухвала суду про закриття кримінального щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, набрала законної сили 25.11.2022. Щодо підстав для стягнення з Відповідача коштів. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] [INFO] , за даними висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/60 від 03.06.2022 та копій медичної картки стаціонарного хворого №4666, проходив лікування в стаціонарі стоматологічного відділення КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з 02.04.2022 по 11.04.2022 з діагнозом: ангулярний перелом нижньої щелепи зліва Таким чином, ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №699/825/22 від 18.11.2022 підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Обвинувачений [PERSON] погодився із предявленим обвинуваченням та не заперечував у суді проти закритя криміналтного провадження за нереабілітуючою обставиною. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» за №01-26/698 від 28.03.2023 та довідки розрахунку, хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з 02.04.2022 по 11.04.2022. Перебував на лікуванні 9 ліжко-днів. Всього на лікування витрачено закладом 13 443,75 грн. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок) за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим Щодо підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді та органів, уповноважених на здійснення функцій у спірних правовідносинах. Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Водночас, слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року передбачено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям і лише прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає. Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого в сумі 13 443,75 грн були понесені КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», засновником якого є Черкаська обласна рада, та враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому органами уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах є Черкаська обласна рада. Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Черкаською обласною радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень. Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілої від злочину, яке проведено за рахунок коштів комунального закладу та міського бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи місцевого самоврядування та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів обласного бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо. Невжиття Черкаською обласною радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури В позовній заяві представник відповідача просив стягнути з відповідача кошти в сумі 13 443,75 грн, які витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення 2.Позиція сторони відповідача Ознайомившись з позовною заявою позивача, вважає що позовні вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню з таких причин: 2.1. Потерпілий [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння умисно спровокував конфліктну ситуацію, в результаті якої сталося правопорушення, що спричинило шкоду його здоров`ю, оскільки 01.04.2022 року в [ADDRESS] , біля магазину «М`ясо» відповідач підійшов до його неповнолітньої сестри [PERSON] , яка на той час перебувала біля її знайомих серед яких був [PERSON] , щоб забрати її додому, бо вже було близько 21.00 години вечора та мала початися комендантська година, був введений воєнний стан та наші батьки хвилювалися про місце її перебування. Відповідач сказав [PERSON] йти додому з ним, однак [PERSON] його сестру не відпускав,тримав її за руку при цьому сказав, що вона ще з ним побуде та, несподівано для нього, наніс йому удар пляшкою по голові, внаслідок чого він відчув біль та змушений був захистити своє життя і здоров`я нанісши йому один удар кулаком правої руки в область щелепи. Тому відповідач вважаю, що в даній ситуації він не мав іншого вибору як припинити насильство щодо себе та забрати свою неповнолітню сестру від цього нетверезого юнака [PERSON] та пішов з сестрою додому, захистившись від подальшого продовження конфлікту таким чином. Тому відповідач вважаю дії [PERSON] неправомірними відносно нього та моєї сестри та такими, що потягли за собою суспільно небезпечні наслідки. Крім того під час вчинення дій, які йому інкримінувалися, він теж отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №05-11-01/27 від 04.04.2022 року, які йому спричинив [PERSON] , що відображено в матеріалах кримінального провадження № 12022255380000112 за ч.І ст.125 Кримінального Кодексу України. Матеріали кримінального провадження №699/825/22, де йому було висунуто обвинувачення в скоєнні злочину передбаченого ч.І ст. 122 Кримінального Кодексу України не досліджувалися в повному обсязі та кримінальне провадження було закрито за нереабілітуючою обставиною в суді. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЩІК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Однак, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 2.2. Позивач вказує на відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , завданої відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Однак позивачем не надано квитанції, яка б підтверджувала суму, яку комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» витратило на лікування, тобто розрахунок суми не підтверджений жодним документом та не є визначеним. 2.3. Крім того, відповідач вважає Смілянську окружну прокуратуру неналежним позивачем, оскільки згідно ст..131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Вважає виключність випадків не доведеною в позовній заяві. 3.Судовий розгляд. В судовому засіданні представник прокуратури підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити. В судове засідання представник особи, в інтересах якої подано позов - Черкаської обласної ради, викликаний належним чином, до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач, викликаний належним чином, надав до суду відзив, якій просив врахувати при винесенні рішення, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.. Представник третьої особи - КНП « Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : Ухвала Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2022 р. про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 122 ч.1 КК України в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення ( а.с.15-17) Ухвала про виправлення описки ( а.с.18) Витяг з ЄРДР № 12022250380000095 від 19.04.2022 р. за ст. 122 ч.1 КК України ( а.с.19) Обвинувальний акт відносно [PERSON] за ст. 122 ч.1 КК України ( а.с.20-25) Висновок експерта № 05-11-01/60 від 03.06.2022 р. ( а.с.26-29) Копія паспорта відповідача ( а.с.30) Довідка про внесення відомостей до Єдиногодержавного демографічного реєстру відносно відповідача ( а.с. 31-32) Запит представника відповідача до Черкаської обласної ради, КНП «Черкаська обласна лікарня» ( а.с.33-38) Лист КНП «Черкаська обласна лікарні» щодо витрат на лікування потерпілого ( а.с. 39-40) Попередження про звернення до суду ( а.с.43-44) Відзив на позовну заяву ( а.с. 65-70) 4.Мотиви суду У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Вивчені матеріали справи показали, що кримінальне провадження відносно відповідача було закрито з нереабілітуючих підстав, ухвала суду набула чинності, відповідач не заперечував проти закриття кримінального провадження, ухвалу суду не оскаржував. Отже, вказаною ухвалою, що набула чинності, були встановлені обставини спричинення шкоди потерпілому і те, що шкоду здоров`ю потерпілого було спричинено саме відповідачем. Так як зазначена ухвала набула чинності, суд не вправі вдаватися в оцінку правомірності дій потерпілого, а тому аргументи сторони захисту у цій частині не заслуговують на увагу. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. При цьому, Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» за №01-26/698 від 28.03.2023 та довідки розрахунку, хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з 02.04.2022 по 11.04.2022. Перебував на лікуванні 9 ліжко-днів. Всього на лікування витрачено закладом 13 443,75 грн. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок) за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим . " Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. При цьому розрахунок витрат на лікування потерпілого проведено відповідно до зазначено порядку, незгода сторони відповідача з цим розрахунком нічим не підтверджена і не обґрунтована, а тому в цій частині заперечень сторони відповідача суд також не погоджується зі стороною відповідача.. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» і наявна вина [PERSON] , а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся. Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. На цих підставах суд дійшов висновку задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо аргументу сторони відповідача щодо неналежного відповідача, суд також не погоджується з цією позицією, бо по справі маються докази того, що обласна рада, як власник КНП «Черкаська обласна лікарня» не зверталась з відповідним позовом до суду, не бажає цього робити, була попереджена про звернення прокурора з відповідним позовом. Вказаний висновок узгоджується з постановою Великої палати Верховного суду (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020), постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 ,постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 р. Крім того, «неправомірна» поведінка потерпілого відносно відповідача не є підставою для відмови у позові, а можливо, може бути підставою для звернення відповідача до суду щодо відшкодування шкоди з потерпілого. Зазначення відповідачем тієї обставини, що він відшкодував шкоду самому потерпілому ( хоча доказів цієї обставини стороною відповідача суду не було надано) також не є підставою для відмови у позові, бо позивач звернувся з позовом про відшкодування шкоди не позивачу, а саме на лікування коштів, витрачених державою ( тобто за іншими підставами). За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved