Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в якій вказує, що 25 листопада 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано 20 квітня 2010 року. Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Син проживає разом із позивачем. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина. Проте, після досягнення повноліття сина відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти нічим не коментуючи свою відмову. Син на даний час навчається на першому курсі Київського політехнічного інституту імені І.Сікорського. З своїх доходів позивач не має можливості повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Так як син навчається на денній формі навчання, то він не має змоги працювати та свого заробітку не має. В зв`язку з навчанням сина позивач потребує матеріальної допомоги на його утримання з боку батька, так як потрібні кошти на оплату гуртожитку, придбання підручників, письмового приладдя, оплати засобів зв`язку, проїзду до місця проживання, покупку продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни та інше. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на період навчання сина, так як він отримує щомісячний стабільний дохід (пенсію), не інвалід, працездатний, але місця офіційного його працевлаштування на сьогодні позивач не знає. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву /а.с. 14-29/, в якому просить повністю відмовити у позовних вимогах, так як син навчається на бюджетній основі, гуртожиток йому надано безкоштовно, завдяки пільгам. Крім того, в 2022-2023 роках на час військового стану в місті Києві, а саме: для студентів групи ФЛ-21 першого рівня вищої освіти КПІ ім. Ігоря Сікорського, введено дистанційну форму навчання, тому на навчання він не їздить, не витрачає кошти на дорогу та харчування і в сина є змога підробляти і частково забезпечити себе. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 15, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області /а.с. 5/. Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] 20 квітня 2010 року розірвали шлюб, актовий запис за № 24, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с. 4/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] 10 вересня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1672 /а.с. 6/. Відповідно до довідки № 30 від 15 березня 2023 року, виданої навчально науковим інститутом матеріалознавства та зварювання імені Є.О. Патона Національно технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», [PERSON] є студентом 1 курсу, групи ФЛ-21 першого (бакалаврського) рівня вищої освіти КПІ ім. І. Сікорського денної форми навчання, навчається за держзамовленням і закінчує університет 30 червня 2026 року. Станом на дату видачі довідки [PERSON] є студентом згідно з наказом про зарахування № 2743-с від 05.09.2022 року /а.с. 7/. Довідкою про доходи № 78 від 19 травня 2023 року, виданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інституту імені Ігоря Сікорського» визначено, що [PERSON] дійсно навчається в даному інституті та має загальний дохід за період з 09.2022 року по 04.2023 року включно в розмірі 8260 гривень 00 копійок /а.с. 42/. Згідно чеків № 7 від 01.04.2023 року на суму 81,00 гривні, № 5 від 03.04.2023 року на суму 140,00 гривень та № 3 від 05.04.2023 року на суму 207,00 гривень, всього витрачено на канцтовари 428 гривень 00 копійок /а.с. 43-45/. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст\~глави 15 Сімейного Кодексу України\~вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вимоги статті 183 СК України вказують, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу статті 198\~Сімейного Кодексу\~України,\~ згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що \~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 04\~квітня 2023\~ року\~відповідач [PERSON] \~надав відзив\~на позовну\~заяву з\~додатками /а.с.\~14-29/ в якому просить повністю відмовити у позовних вимогах [PERSON] , так як їх повнолітній син навчається на бюджетній основі, за навчання та проживання в гуртожитку він не платить і має отримувати соціальну стипендію. Крім того, зазначає, що рішенням Попільнянського районного суду від 29.05.2019 року зменшено розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) і постановою Верховного Суду від 20.12.2019 року дане рішення залишено без змін. Проте, судом встановлено відповідач є здоровою працездатного віку особою, має стабільний дохід, а саме пенсію, також може працевлаштовуватись на будь-яку оплачувану роботу чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності, крім того відсутні дані про неможливість працевлаштуватися та отримувати стабільний дохід, отже він спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що має скрутне матеріальне становище та не може надавати таку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає, що \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина на його навчання в розмірі 1/6 частини (доходу) платника аліментів, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду до закінчення сином навчання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2019 року, [PERSON] учасник бойових дій /а.с. 29/. Згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Частина 6 статті 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial