Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 19.06.2016 виконавчим комітетом Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області, актовий запис № 4. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2014 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] .. На даний час подружні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою суду від 06.02.2023 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 20.02.2023 провадження у зазначеній справі зупинено, сторонам надано час на примирення терміном на три місяці. Ухвалою суду від 22.05.2023 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представником відповідачки адвокатом Чорновус Н.Ф. подана заява, в якій зазначила, що у зв`язку з тим, що сторони не дійшли згоди та не примирилися, просить розгляд справи проводити у відсутності сторони. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 12.09.2019 Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. З огляду на стійке волевиявлення позивача, та, беручи до уваги наведені обставини, в тому числі і те, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, надання сторонам терміну для примирення не дало очікуваного результату, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Одночасно, згідно з ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також клопотання відповідачки, в якому вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачки в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідачки підлягають стягненню в користь позивача 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved