Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 26 серпня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] позивач народила сина - [PERSON] . 24.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не цікавиться життям дитини, не бере участі у його вихованні, а також не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що відповідач надав нотаріальну згоду. З цих підстав позивач просить суд позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2022 року справу передано головуючому судді Скрипник О.Г.. Ухвалою суду від 25 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого розгляду. Позивачка та її представник у підготовчому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили позов задовольнити. Позивачка та її представник надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, з огляду на що суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого представника третьої особи. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 26 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 641. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у м. Києві, у графі батько вказано [PERSON] , в графі мати - [PERSON] .. Згнідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року (справа № 758/6762/18) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. 18.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 788. 15.01.2022 року відповідачем [PERSON] оформлено заяву, яку було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Заблоцькою Л.Б., про те, що він відмовляється від батьківських прав на свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією суду надано висновок № 106-3292 від 26 квітня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку, з метою захисту прав та інтересів дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки і піклування в особі Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України, законодавчо визначає, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Бездіяльність батьків повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботи щодо дитини, не підтримує її матеріально, нехтує обов`язком батьків утримувати дитину. Частина четверта статті 5 Сімейного кодексу України закріплює, що держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Згідно з статтею 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що у порядку, встановленому законодавством, держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної юридичної допомоги, необхідної для забезпечення захисту їх прав. Згідно пункту 5 абзацу 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», однією з основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є захист особистих прав та інтересів таких дітей. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Суд погоджується з висновком Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, навчання, виховання сина [PERSON] , що свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Також суд приймає до уваги пояснення відповідача, який не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а також нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підстав і положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені грн. та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved