Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

26 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, в якій позивач, з урахувань уточнених позовних вимог, просив суд визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивач проживав разом із відповідачкою з 04.05.2015 року по 25.09.2021 року як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час вказаного сумісного проживання у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . У подальшому відносини між сторонами не склалися, у зв`язку з чим останні почали проживати окремо один від одного, вказана дитина при цьому залишилася жити з відповідачкою. Посилаючись на те, що відповідачка не цікавиться життям сина, не піклується про його стан здоров`я, не бере участі в його вихованні, а дитина проживає останній час з позивачем та не бажає спілкуватися з матір`ю, а також на те, що у позасудовому порядку досягти згоди з відповідачкою про визначення місця проживання дитини не вдалося, позивач був змушений звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. У січні 2023 року від представника відповідачки по вказаній спраі до суду надійшла зустрічна позовна заява адвоката Євдокимової Юлії Вікторівни, яка діє від імені [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, в якій остання, з урахуванням уточнент, просила суд визначити місце проживання вказаної дитини із нею, посилаючись на те, що з її боку вчинені всі дії для забезпечення належних та достатніх умов проживання дитини, а те, що остання не проживає на даний час із матір`ю обумовлено лише тим, що батько насильно утримує вказану дитину за власним місцем проживання, не даючи можливості спілкуватися та бачитися матері із останньою. Окрім цього, вважає, що визначення місця проживання вказаної дитини для батька необхідне з метою його непризову до лав ЗСУ у зв`язку із введеним воєнним станом. Також посилалася й на те, що батько був раніше судимий за ч.1 ст.367 КК України, також має від першого шлюбу сина, [PERSON] , який перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного лікування, проте останній не цікавиться життям і здоров`ям вказаної дитини, аліменти на утримання останнього не сплачує, маючи при цьому заборгованість по останнім. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року вказана зустрічна позовна заява була прийнята та об`єднана в одне провадження з вимогами за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач за первісним позовом підтримав заявлені за ним вимоги, просив суд їх задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю. У свою чергу позивачка за зустрічним позовом заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову повністю. Від представника відповідача за первісним позовом до суду також надійшов відзив на первісний позов, який за своїм змістом повністю тотожний зустрічній позовій заяві, вказаній вище. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалми справи підтверджується, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого значиться [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Отже, суд приходить до висновку, що сторони є рідними батьками [PERSON] . Відповідно копії довідки про склад сім`ї від 05.09.2022 року, вказана дитина та відповідачка зареєстровані за адресою місця проживання позивача: [ADDRESS] . Відповідно характеристиці від 26.08.2022 року, позивач проживав з відповідачкою у щлюбі без реєстрації шлюбу з 03.04.2015 року по 25.09.2021 року за вказаною вище адресою. Син сторін, [PERSON] , зареєстрований за адресою проживання позивача та проживає з останнім з березня 2022 року. Умови для проживання дитини відповідають соціальним нормам, усе необхідне для проживання дитини наявне, мати з березня 2022 року участі у вихованні дитини сторін не бере. Згідно свідоцтва про право власності, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Вказане підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно заяви [PERSON] від 15.09.2022 року, остання згодна, щоб її онук, [PERSON] , [INFO] , проживав разом із його батьком з нею за вказаною вище адресою. Так, позивачем за первісним позовом не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього права власності на будь-яке нерухоме майно, місце проживання в якому він бажає визначити із вказаною дитиною сторін. Відповідно інформації начальника служби у справах дітей ПМР Данильчук Н.М. від 05.09.2022 року, вказана дитина сторін відвідувала заклад дошкільної освіти №6 "Дюймовочка" ПМР з 08.11.2018 року по 23.02.2022 року. Також зазначено, що дитина добре вихована, привітна, завжди охайна, вказаний заклад відвідувала систематично, а батьки дитини однаково відповідально відносилися до виховання та розвитку вказаної дитини, приводили та забирали сина з садочка. Станом на дату розгляду справи, дитина сторін навчається в Ліцеї №12 ПМР. Вказане підтверджується відповідною довідкою від 05.09.2022 року та характеристикою від 26.09.2022 року. Також згідно вказаній вище характеристиці від 26.09.2022 року, зазначено, що позивач, як батько, приділяє належну увагу вихованню сина, бере з ним участь у низці шкільних акцій. Батько дитини працює в ТОВ "СНЕК ПРОДАКШН" на посаді обжарювальника харчових продуктів, працьовитий, має високу працездатність, сумлінний, пунктуальний, завдання керівництва виконує якісно, дотримується норм поведінки. Вказане підтверджується характеристикою від 19.09.2022 року. У свою чергу, згідно відзиву відповідачки та змісту зустрічнїої позованої заяви, мати дитини категорично не погоджується із вимогами батька про необхідність визначити місце проживання їх спільної дитини разом з останнім. Так, мати дитини сторін посилається на те, що син сторін проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] з 25.09.2021 року. Вказане підтверджується копією відповідної довідки. Згідно характеристиці, виданої головою ОСББ "Карбишева-3" від 28.12.2022 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] за час проживання проявила себе виключно з позитивного боку, ввічлива з сусідами, завжди охайна, привітна, бере активну участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться ОСББ. При цьому відповідно копії договору оренди будинку (житлового приміщення) №1 від 25.09.2021 року, [PERSON] винаймає житло за вказаною вище адресою у [PERSON] . Згідно договору про завдаток (між фізичними особами) від 05.03.2022 року, [PERSON] також передала [PERSON] завдаток у сумі 30000,00 грн у рахунок оплати за договором купівлі-продажу квартири, розташованої за вказаною вище адресою. Отже, суд приходить до висновку, що позивачкою за зустрічним позовом, як і позивачем за первісним позовом, не зазначено та не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у неї права власності на будь-яке нерухоме майно, місце проживання в якому вона бажає визначити із вказаною дитиною сторін. Попри це [PERSON] працює в ТОВ "Сільпо-Фуд" на посаді продавця продовольчих товарів з 08.12.2016 року. Проте 24.08.2022 року її звільнено із займаної посади за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки останньої. Згідно довідки про доходи [PERSON] від 31.08.2022 року, остання за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року отримала сумарний дохід у вигляді нарахованої заробітної плати у розмірі 111750,01 грн. У свою чергу станом на дату розгляду справи, [PERSON] працює в ТОВ "СЕКТОР ТРЕЙД" на посаді комірника з 05.01.2023 року. Вказане підтверджуєжться копією відповідного підтвердження про факт роботи. Згідно копії характеристики відносно [PERSON] , остання завжди своєчасно та якісно виконує свої обов`язки, уважно веде облік магазину, за час роботи зауважень не мала. Має високі ділові якості та уміння, професійну компетентність, відповідальні, ініціативна, працездатна, комунікабельна, може ьути рекомендована на просування по роботі. При цьому, як встановлено судом, згідно копії акта про встановлення факту проживання від 29.12.2022 року, [PERSON] з початку 2022 року постійно проживала у м. Павлограді у найманій квартирі за вказаною вище адресою, проте з лютого 2022 року остання разом з сином переїхала на постійне проживання в домоволодіння, яке належить на праві власності її батьку, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Оскільки основне місце роботи було в м. Павлограді, остання вимушено проживала робочі дні у найманій квартирі, а на вихідні приїздила до місця мешкання батька та сина. При цьому син проживав за вказаною адресою у дідуся включно до серпня 2022 року. Усі умови для належного проживання дитини у вказаному домоволодінні були забезпечені. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При ухваленні остаточного рішення по справі суд також зважає на зазначені позивачкою за зустрічним позовом наступні доводи. Так, остання посилається на те, що батько дитини раніше був судимий за ч.1 ст.367 КК України, що підтверджується копією відповідного вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2014 року у справі №183/1547/13-к. При цьому згідно копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року у справі №205/5660/17 було встановлено, що [PERSON] , окрім вказаної дитини сторін, також має на утриманні від першого шлюбу іншу дитину, яка перебуває на диспанчсерному обліку та потребує постійного лікування, у зв`язку з чим вказаним рішенням суду було змінено спосіб стягнення аліментів на вказану дитину та призначено стягувати зі [PERSON] на утримання останньої аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому згідно копії результату пошуку фізичних осіб в Єдиному реєстрі боржників від 17.01.2023 року, відносно [PERSON] у Павлоградсько-Юр`ївському ВДВС у Павлограському районі Дніпропетрвоської обалсті Південного МУ МЮ (м. Одеса) перебуває відкрите ВП №57416905 щодо стягнення з останнього аліментів. Відповідно копіям талонів-повідомлень [PERSON] , вона неодноразово зверталася до органів Нацполіції із заявами про те, що її колишній чоловік, [PERSON] , перешкоджає їй у спілкуванні з їх спільною дитино та налаштовує дитину проти [PERSON] . Встановлені та підтверджені по справі обставини суд вважає вагомими під час ухвалення рішення по суті справи. Також суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконкому ПМР про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] від 25.01.2023 року, яким підтверджуються всі встановлені вище по справі фактичні обставини, а також зазначено, що "під час бесіди з дитиною встановлено, що дитина любить своїх батьків, сумує за мамою". При цьому вказаний орган опіки та піклування прийшов до висновку про відсутність доцільності визначення місця проживання дитини сторін разом з батьком, [PERSON] . Також суд бере до уваги і довідку від 03.06.2023 року, згідно якій встановлено, що "хлопчик перебування у батька сприймає як "в гостях", поняття "Дім" прив`язане до мами, хлопчик хоче проживати з мамою, але боїться засмутити тата, має тісний зв`язок з мамою, поряд з нею у нього відчуття безпеки". Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено частинами 1, 2 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як визначено частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, зважаючи на все вищевикладене, беручи до уваги встановлені по справі обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, натомість зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, оскільки, виходячи з найкращих інтересів малолітньої дитини сторін, суд вбачає за недоцільне визначати місце проживання останньої за місцем проживання батька. При цьому суд бере до уваги, що сторнами по справі суду не зазначено та не надано жодних доказів наявності в останніх на праві власності нерухомого майна, де б можна було проживати дитині із задоволенням усіх її потреб, проте суд звертає увагу на зазначені та надані позивачкою за зустрічним позовом доказів про отримання нею значного доходу, який є достатнім для забезпечення потреб вказаної дитини сторін, а також керується при ухваленні рішення по справі висновками органу опіки та піклування ПМР про недоцільність визначення місця проживання дитини сторін із батьком та психолога щодо бажання дитини проживати із матір`ю, а також іншими матералами по справі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України оскільки суд приходить до висновку про необхідінсть задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: dismissed