Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Представниця позивача звернулася до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Просить визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні його сина - [PERSON] , [INFO] , та спілкування з ним, встановивши наступний графік перебування сина з батьком: кожні вихідні місяця з 15.00 год. п`ятниці по 18.00 год. неділі з ночівлею у батька за місцем його проживання, в день народження дитини з 11.00 год. 03.07. по 12.00 год. 04.07. з ночівлею у батька за місцем його проживання, у день народження батька дитини щороку з 14.00 год. [INFO]. по 12.00 год. 18.05 з ночівлею у батька за місцем його проживання, у день народження бабусі дитини щороку з 14.00 год. [INFO] по 12.00 год. 17.11 з ночівлею у батька за місцем його проживання, у день народження дідуся дитини щороку з 14.00 год. [INFO]. по 18.00 год. 03.01 з ночівлею у батька за місцем його проживання, у день народження хресного батька дитини щороку з 14.00 год. 03.05. по 12.00 год. 04.05. з ночівлею у батька за місцем його проживання, на Новий рік кожного року з 15.00 год. 31.12. по 12.00 год. [INFO]., на Різдво з 15.00 год. 06.01. по 12.00 год. 08.01., на Великдень в перший день свята з 12.00 год. по 12.00 год. другого дня свята з ночівлею за місцем проживання батька, на два тижні у період відпустки батька в літні місяці з постійним перебуванням за місцем проживання батька, у випадку хвороби дитини під час вказаних днів побачень із батьком ці дні переносяться на іншу дату, але не менше загальної кількості днів побачень на місяць, в дні побачень батько зобов`язується забирати сина у визначений час біля будинку проживання сина і повернути його у визначений час до цього ж будинку та передати матері. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] перешкоджає позивачу в побаченнях та спілкуванні з сином, подарований сину мобільний телефон постійно вимкнений чи розряджений, що позбавляє батька можливості подзвонити і хоча б узгодити дату приїзду, так як він проживає у м. Рівне, що територіально далеко від місця проживання дитини. Син хоче бачити батька та спілкуватися з ним, між ними склалися гарні та довірливі відносини, дитина хоче поїхати з батьком до нього додому, однак відповідачка чинить перешкоди цьому, мотивуючи усе воєнним станом в Україні. Вона як представник позивача зверталася в орган опіки та піклування за місцем проживання дитини із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини, однак така залишилася нерозглянутою. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідачки [PERSON] вона повністю заперечує позовні вимоги позивача, оскільки ним не доведено наявності перешкод у спілкуванні з дитиною. Його звернення до поліції 06.12.2022 не є доказом існування таких перешкод, оскільки пояснення дитини 5 років, що йому не дають розмовляти з батьком телефоном, не варті уваги. Вона спілкується з позивачем стосовно дитини, приводить сина до батька, який щотижня приїжджає в м. Городок. Ніхто не обмежує позивача в часі під час побачень з сином, по домовленості вона забирає дитину додому. Сина влаштовують такі побачення, оскільки хлопчик почуває себе в безпеці недалеко від дому і знаючи, що мама в будь який момент може прийти за ним. Визначений позовом графік участі батька у вихованні дитини є протизаконним та неприйнятним для дитини, бо буде обтяжувати його як фізично, так і психічно. Позивач хоче забирати сина кожну п`ятницю об 15.00 год., що є неможливим, оскільки дитина ходить в садочок, де спить до 15.00 год., після чого разом із дітьми в ігровій формі проходить навчальні програми до 17.00 год.. Позивач не має власного автомобіля, відтак син буде проводити в дорозі громадським транспортом до м. Рівне близько 5-6 год., що є занадто виснажливим для дитини такого віку. Також це психологічно важко для малої дитини, оскільки матері не буде поряд. На її думку простіше батькові приїхати у м. Городок у вихідний день і провести його з дитиною у рідному для сина місті в безпечному розважальному закладі. Позивач посилається на рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а фактично обмежує її у часі для відпочинку з дитиною, так як хоче забирати сина на усі вихідні, всі свята, день народження родичів, незважаючи на те, чи це вихідний день чи робочий. З позову випливає, що вона як мати повинна лише по буднях завести дитину в садок і забрати його, а усі свята дитина має бути з батьком. Також позивачем не надано доказів того, що у нього в м. Рівне облаштовані умови для проживання дитини. Дитина має в м. Городок свою облаштовану кімнату, ліжко, до якого звикла, постійну спокійну обстановку, режим харчування, улюблені страви, одяг, який в любий час можна змінити, зважаючи на погодні умови. Також дитина має тут друзів, з якими любить проводити час на вихідних. Зараз під час військового стану небезпека у м. Рівне є більшою, ніж у Городоку для усіх. Тому в інтересах дитини краще бути в безпечнішому місті із знайомою місцевістю неподалік від мами. Вважає, що позивач ставить свої інтереси вище інтересів дитини та матері, позовні вимоги поставлені без урахування норм сімейного права, правових позицій Верховного Суду стосовно визначення участі батька у спілкуванні з дитиною, не враховуючи рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради № 34 від 23.02.2023, а також без надання належних доказів, які б були підставою позовної вимоги. Просить суд встановити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина - [PERSON] , шляхом надання систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17.00 год. по 19.00 год., а також першу та третю суботу, другу та четверту неділю кожного місяця з 11.00 год. по 17.00 год. з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина буде отримувати освіту, на території м. Городок Львівської області у будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексах, а також місцях масового відпочинку: парках, скверах, спортивно-ігрових майданчиках, місцях громадського харчування: кафе, ресторани, що знаходяться на території міста, а також в інший час в зазначених місцях - за наявності домовленості сторін. 27.04.2023 представницею позивача було надано відповідь на відзив відповідачки, згідно якої стверджуючи про відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, відповідачка однаково заперечує проти позовних вимог позивача, тобто не погоджується з можливістю перебування сина за місцем проживання батька з ночівлею у нього. Між тим рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 34 від 23.0.2023 визначено позивачу порядок участі у вихованні та спілкування з сином, а саме: у перший та третій тижні місяця з 15.00 год. п`ятниці по 18.00 год. неділі за місцем проживання батька [PERSON] , святкові дні (Різдво, Великдень, день народження дитини та ін.) за спільною домовленістю та згодою обох батьків (почергово), зобов`язано матір не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином, попереджено батьків про відповідальність за невиконання цього рішення та підбурювання дитини проти кожного з батьків. Викладені у відзиві на позов твердження [PERSON] доводить повне ігнорування з її сторони рішення органу опіки та піклування та повне нівелювання прав батька і сина, тобто наявність порушеного права позивача на участь у вихованні сина. Всупереч рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради № 34 від 23.02.2023 відповідачка жодного разу не дозволила позивачу забрати дитину і провести з сином час з 15.00 год. п"ятниці по 18.00 год. неділі за місцем проживання батька. Також вважає за необхідне повідомити суду, що поліцію позивач викликав не 06.12, а 06.10, коли сторони ще перебували у шлюбі. За тиждень до звернення в поліцію син разом з батьком перебували у м. Рівне приблизно тиждень. Відповідачка у телефонних розмовах почала вимагати привезти сина до неї в м. Городок. Не зважаючи на те, що син не хотів повертатися, позивач привіз його до матері, [PERSON] поставила до відома позивача, що в бізнесових справах мусить поїхати на кілька днів у РП, тому з усіма питаннями по сину позивачу слід звертатися до її матері - [PERSON] .. Це дуже здивувало позивача, оскільки навіщо було привозити терміново сина, якщо матір їде за кордон. [PERSON] зміг лише двічі поспілкуватися з сином, оскільки телефон або був вимкнений, або ніхто не відповідач на дзвінки. Після масованих ракетних ударів по території України з 05 на 06 жовтня 2022 він дуже переживав за сина, однак не міг до нього додзвонитися, відтак поїхав у м. Городок. Дорогою позивач намагався зв"язатися з [PERSON] , однак система Київстар показала, що абонент знаходиться не в РП, а в Туреччині, про що відповідачка не говорила позивачу. По приїзду в м. Городок син просив його забрати з собою, однак [PERSON] відмовилася, через що і виник конфлікт. Теща позивача закрила двері на ключ, поводилася агресивно, що змусило позивача звернутися в поліцію. Саме після повернення [PERSON] з курорту почалися перші перешкоди в спілкуванні позивача з сином - рідкі відповіді на телефонні дзвінки, відмова у перебуванні сина за місцем проживання батька, погрози воєнкоматом зі сторони відповідачки тощо. Після засідання служби у справах дітей Городоцької міської ради [PERSON] заявила позивачу, що не збирається виконувати це рішення. Також нею обмежується спілкування позивача з сином телефоном, син особисто сказав позивачу, що мама забрала йому телефон, щоб він не зміг дзвонити батькові. Починаючи з 3.5 років [PERSON] їздив з батьком у м. Рівне до рідні, до цього конфлікту відповідачка жодних перешкод чи небезпек у цьому не бачила. З приводу надання доказів щодо облаштування умов для проживання дитини в м. Рівне вважає такі надуманими, оскільки [PERSON] неодноразово була вдома у позивача, будучи у шлюбі вони навіть планували туди переїхати. Окремо зазначає, що ні [PERSON] , ні позивач не володіють інформацією, що становить військову таємницю, ні інформацією від агресора рф, щоб судити про ступінь загрози. Відповідачка з дитиною проживають поблизу об"єкта, який на військових картах СРСР позначений як військова частина, дитина часто ходить з мамою повз цей об"єкт, бавиться там, що [PERSON] абсолютно не турбує. Досвід війни вказує, що об`єктом терористичних ударів агресора може бути будь-яке місто чи село в Україні. Тому такі твердження вважає відвертою спробою маніпуляції відповідачки хоч якось обґрунтувати своє небажання проведення позивачем часу з сином за місцем його проживання. У судовому засіданні позивач та його представниця вимоги позовної заяви підтримали. Позивач пояснив, що у нього з сином склалися дуже гарні, довірливі відносини, він любить дитину і хоче в правовому руслі завершити конфлікт. До цього відповідач пускала дитину з ним без проблем, навіть після початку війни. Ситуація змінилася в жовтні 2022 після конфлікту з тещею. Дитина чудово переносить дорогу, любить їздити, він хоче проводити дозвілля з сином, має для цього можливості, його квартира придатна для проживання дитини, у сина є своє спальне місце, іграшки. Завжди за першою вимогою матері він повертав сина додому, навіть коли дитина не хотіла їхати. Його не задовольняють побачення з сином лише в м. Городку, він обмежений в можливостях провести час з дитиною в кафе чи ігровому центрі. Про стан здоров`я сина дізнається тільки від нього, відповідачка йому нічого не повідомляє, не вважає наявність гіпертрофії аденоїдів проблемою для поїздок сина в м. Рівне. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, оскільки перешкод у спілкуванні з сином позивачу ніколи не створювала, не погоджується лише на переїзди дитини в м. Рівне, оскільки дитині лише 5 років, він проходить підготовку до школи, після сну в садочку у них є заняття, відтак відрив від таких о 15.00 кожної п"ятниці погано позначиться на успіхах сина. Крім того дитина хворіє, постійно проходить певні процедури, йому не можна знаходитися протягом тривалого часу в громадському транспорті, імунітет в сина ще не сформований. Їй також хочеться проводити з дитиною вихідні і свята, а не лише будні, коли дитина практично весь день у садочку. За місцем свого проживання дитина має одяг на будь які випадки і погодні умови, їй кожного разу потрібно буде думати і складати речі для нього про всяк випадок, що створює незручності. Рішення виконавчого комітету вона виконує, батько сам не виявляв бажання забирати сина до себе протягом останнього часу через проблеми з батьками. Представники служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівської області та Рівненської міської ради в судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, вирішення спору покладають на розсуд суду. Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів, визначений Сімейним кодексом України. До особистих немайнових прав дитини відноситься, зокрема, право дитини жити і виховуватися в родині; право дитини на спілкування з обома батьками, дідусем, бабусею, братами, сестрами й іншими родичами. Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2017 р. (а.с.10а), станом на сьогодні в Городоцькому районному суді Львівської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. У шлюбі в сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4622-363615-2017 та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1344 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.9). Актом оцінки потреб сім"ї/особи Рівненського міського центру соціальних служб виконавчого комітету Рівненської міської ради від 06.02.2023 не виявлено у [PERSON] потреб складних життєвих обставин, позивач працює, проживає один в квартирі, придатній для проживання у ній дитини. Аналогічний акт потреб сім`ї/особи складено відносно відповідачки [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 34 від 23.02.2023 «Про визначення громадянину [PERSON] порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] » визначено [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: у перший та третій тижні місяця з 15.00 год. по 18.00 год. неділі за місцем проживання батька [PERSON] , святкові дні (Різдво, Великдень, день народження дитини та ін.) за спільною домовленістю та згодою обох батьків (почергово). Матір [PERSON] зобов"язано не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином, попереджено батьків про відповідальність за невиконання п.1 цього рішення та підбурювання дитини проти кожного з батьків (а.с.37). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому засіданні встановлено, що син сторін у справі проживає разом з матір"ю. При цьому суд надає віри поясненням позивача про обмеження відповідачкою спілкування з сином, свідоме нехтування нею рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 34 від 23.02.2023. Як встановлено в ході судового розгляду, що підтверджується як заявами сторін по суті спору, так і поясненнями, даними у судовому засіданні, між сторонами відсутнє взаєморозуміння в питаннях участі у вихованні та спілкуванні з сином, батько не в повній мірі може реалізовувати свої батьківські права, оскільки реалізація таких частково обмежена поведінкою відповідачки. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ про забезпечення прав дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 34 від 23.02.2023 визначено [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином - [PERSON] , який, на думку суду, практично в повній мірі відповідає інтересам дитини та вимогам закону. Не погоджується суд лише з часом побачень батька з сином по п`ятницях з 15.00 год., оскільки зі слів матері син в цей час знаходиться у садочку, після сну, який триває до 16.00 год., у нього планові заняття з підготовки до школи, відтак суд вважає можливим визначити такий час не з 15.00 год., а з 17.00 год.. Також святкування днів народжень членів родини позивача, які передбачають відлучення дитини з м. Городок до м. Рівне на два дні, можливі лише за умови відсутності навчання в дитини у ці дні. Враховуючи наведені обставини та приймаючи рішення в першу чергу в інтересах дитини, не позбавляючи позивача можливості здійснювати свої права та обов`язки по вихованню та утриманню сина, суд вважає, що слід встановити спосіб участі позивача у спілкуванні з сином шляхом встановлення графіку побачень із дитиною, який запропонований службою у справах дітей з уточненнями, про які йшлося вище. При цьому суд погоджується з запереченнями відповідачки в тій частині, що проведення усіх вихідних та святкових днів за місцем проживання батька у м. Рівне порушуватиме рівноправність батьків на участь у проведенні дозвілля з дитиною, матір не може бути ізольована від святкування усіх днів народжень дитини, Великодніх та Різдвяних свят, відтак вважає правильним висновок служби у справах дітей про почерговий спосіб проведення батьків свят з дитиною. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial