Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

21.03.2023 року АТ «ЮНЕКС БАНК» в особі представника Панасюк І.Л. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість у розмірі 55719,63 грн. за кредитним договором №9.225.0819.ФО_К від 07.08.2019 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 07.08.2019 року Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» (далі - банк) та гр. [PERSON] (далі - позичальник, відповідач), уклали кредитний договір № 9.225.0819.ФО_К (далі - кредитний договір), на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договорні умови) надання споживчих кредитів AT «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Акцептування Позичальником даної публічної пропозиції здійснюється шляхом укладання Кредитного договору на умовах та в порядку, передбаченому Правилами, за адресами місцезнаходження підрозділів клієнтського обслуговування Банку, перелік яких оприлюднений на офіційному сайті Банку. Приймання Позичальником цієї публічної пропозиції відбувається виключно в цілому, без можливості запропонувати Банку свої умови Кредитного договору, який є договором приєднання відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Преамбулою Правил передбачено, що Правила та всі додатки до них, Кредитний договір та всі додатки до нього, вважаються його невід`ємною частиною та разом складають Кредитний договір як єдиний документ. Таким чином, відповідно до підписаного Кредитного договору Відповідач, акцептував та приєднався до публічної пропозиції Позивача на укладення даного договору на умовах та в порядку, передбаченому Правилами, що оприлюднені на офіційній інтернет сторінці Банку. Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 Кредитного договору зі змінами та доповненнями Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 50000,00 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Кредитним договором. В порядку й на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4. кредитного договору та пунктів 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.8, 3.9. Правил, позичальник зобов`язувався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговувавння кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту не пізніше 05.08.2022 року. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджуєтьсмя випискою за особовим рахунком позичальника. Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користуванняя кредитом та інші платежі, тим самим допускаюччи порушення умов кредитного договору тп Правил. Станом на 01 червня 2022 року загальна заборгованість [PERSON] перед АТ «Юнекс банк» за кредитним договором складає 55719,63 грн. з яких: сума забоогованості за кредитом складає 27765,24 грн., сума заборгованості за процентами складає 27954,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання призначені на 25 квітня 2023 року та 25 травня 2023 року не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, згідно зі ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9.225.0819.ФО_К. Предметом договору, згідно з п. 1.1., є те, що банк на умовах строковості, повернення, платності та відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн. із терміном користування до 07 серпня 2022 року (день остаточноо повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором та Правилами, а також виконати інші умови договору. Згідно з пунктом 1.2. вказаного договору цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Згідно з пунктом 1.3. договору термін користування кредитом обчислюється від моменту надання кредиту відповідно до п. 2.2 договору. Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує: п. 1.4.1. договору проценти за користування кредитом, щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01 % річних; п. 1.4.2. договору комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня надання кредиту, в розмірі 0,00 від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору; п. 1.4.3. договору комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % вд суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Відповідно до п. 2.1. договору підписанням цього договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього договору, що оприлюднені на офіційному сайті банку. Відповідно до п. 2.2. договору надання кредиту здійснюється банком одноразово в безготівковій формі, протягом 1 (одного) банківського дня від дати укладення цього договору, шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в банку, з подальшим частковим перерахуванням на поточний рахунок [NUMBER] (ПрАТ СК «Арсенал Страхування») у сумі 5040,00 грн. на сплату страховго платежу за договорром добровільного страхування від нещасних випадків згідно з п. 2.10 договору та договором страхування, за умови сплати позичальником комісій (у разі наявності) встановлених п. 1.4.2. договору. Підписанням цього договору позичальник надає банку право та уповноважує банк без додаткових вказівок та погоджень здійснювати договірне списання коштів зі свого поточного рахунку, вказаного в цьому пункті договору та переказувати кошти в сумі, що визначена в цьому пункті договору за реквізитами, вказаним в договорі добровільного страхування від нещасних випадків. Відповідно до п. 2.3. договору для погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів позичальником щомісячно до 10 (включно) число кожного календарного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, здійснюється внесення грошових коштів в сумі 2885,00 грн. на поточний рахунок, вказанийв п. 2.2 договору. Якщо 10 число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Внесення останнього платежу здійснюється не пізніше дня остаточного повернення кредиту, визначеного в п. 1.1 договору. Розмір останнього платежу може відрізнятися від платежу, зазначеного в цьому пункті, і дорівнюватиме сумі фактичної заборованості за кредитом, комісії за обслуговування та процентами, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх платежів за цим договром. Остаточний розрахунок здійснюється банком в останній місяць користування кредитом. Для уточнення розміру останнього платежу позичальник повинен звернутися до банку в останній місяць коистування кредитом. Відповідно до п. 2.4. договору погашення заборгвоаності за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього договору, здійснюється банком за рахунок платежу, розмір та порядок внесення якого визначено в п. 2.3 договору. При цьому платіж який був внсений на поточний рахунок позичальника та суми інших платежів (за навності) зараховується на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника в повному обсязі на відповідний рахунок в АТ «ЮНЕКС БАНК». Відповідно до п. 2.5 договору всі інші умови взаємовідносин позичальника з банком з пиводу отримання, нарахування та погашення позичальником кредиту визначені в Правилах. Відповідно до п. 2.6 договору проценти за користування кредитом нараховуються згідно вимог та у порядку визначеному в Правилах. В додатку № 1 до кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за цим договором, де щомісячні платежі визначені з 01 вересня 2019 року по 05 серпня 2022 року, визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (комісія за обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку), де щомісячний платіж по комісії за обслуговування кредиту становить 1495,00 грн., а щомісячний платіж на погашення кредиту 1389,90 грн., проценти за користування кредитом 0,35 грн., сума щомісячного платежу становить 2885,00 грн. Сума платежу за розрахунковий період стаановить 103827,76 грн, з яких 50000,00 грн. сума кредиту, проценти за користування кредитом 7,76 грн., платежі по комісії за обслуговування кредиту 53820,00 грн. В додатку № 2 до кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів, де визначені щомісячні платежі з 01 вересня 2019 року по 05 серпня 2022 року. Відповідно до п. 3 Паспорту споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), основними умовами кредитування з урахування побажань споживача, тип кредиту кредит, сума 50000,00 грн., строк кредитування 36 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, спосіб та строк надання безготівкові шляхом кредит, надається однораазово в повній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок споживача на строк 36 міс. Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту, де зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зазначено: процентна ставка відсотків річних - 0,01 %, тип процентної ставки фіксована, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 1495,00 грн. 2,99 %, загальні витрати за кредитом 53827,76 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 103827,76 грн., реальна річна процентна ставка 79,5454 % річних. В п. 5 Паспорту споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту, а саме 36 платежів, щомісячно в розрахункову дату у сумі не менше 2885,00 грн. В п. 6 Паспорту споживчого кредиту зазначена додаткова інформація, а саме додаткові супутні послуги: послуги страховика, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за договором, пеня, штраф та інші платежі. 07 серпня 2019 року [PERSON] підписала заяву-анкету на видачу кредиту, відповідно до якої остання шляхом підписання цієї заяви підтвердила, що вся інформація надана банку є достовірною та те, що вона ознайомлена з умовами надання кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року, станом на 01 червня 2022 року, становить в сумі 55719,63 грн. з яких: сума забоогованості за кредитом складає 27765,24 грн., сума заборгованості за процентами складає 27954,39 грн. В підтвердження розміру заборгованості надано також виписки по особовому рахунку [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ЮНЕКС БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 07 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9.225.0819.ФО_К. Предметом вказаного договору, згідно з п. 1.1., є те, що банк на умовах строковості, повернення, платності та відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн. із терміном користування до 07 серпня 2022 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором та Правилами, а також виконати інші умови договору. Згідно з пунктом 1.2. вказаного договору цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Згідно з пунктом 1.3. договору термін користування кредитом обчислюється від моменту надання кредиту відповідно до п. 2.2 договору. Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує: п. 1.4.1. договору проценти за користування кредитом, щомісячно, із розрахунку фвксованої процентної ставки 0,01 % річних; п. 1.4.2. договору комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня надання кредиту, в розмірі 0,00 від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору; п. 1.4.3. договору комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % вд суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Відповідно до п. 2.1. договору підписанням цього договору позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього договору, що оприлюднені на офіційному сайті банку. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості комісія за (обслуговування кредиту) користуваання кредитними коштами включається до суми заборгованості за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається на пункти 2.3, 2.4. кредитного договору та пункти 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.8, 3.9. Правил, де позичальник зобов`язувався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговувавння кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту не пізніше 05.08.2022року. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги посилався на публічну пропозицію AT «ЮНЕКС БАНК», а саме Правила (договорні умови) надання споживчих кредитів AT «ЮНЕКС БАНК», які розміщені на сайті та паперова форма додана до позовної заяви. Правила (договорні умови) надання споживчих кредитів AT «ЮНЕКС БАНК», суд не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем до позовної заяви Правила доводилися до відома відповідача, що саме ці умови розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також слід зазначити, що 07 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9.225.0819.ФО_К, проте Правила (договорні умови) надання споживчих кредитів AT «ЮНЕКС БАНК» надано з останніми змінами, внесеними рішенням Правління АТ «ЮНЕКС БАНК» від 15.07.2019 р. (протокол № 51), яка діє з 25.09.2019 року, тобто в редакції яка почала діяти після підписання кредитного договору через місяць 18 днів. Вказана редакція Правил на момент укладенняз відповідачеем кредитного договору не діяла. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд враховує те, що між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року та його умови з додатками, які доведено до відома відповідача, а також умови кредитного договору викладені в паспорті споживчого кредиту, які доведені до відома відповідача. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Універсальний договір банківського обслуговування це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К. від 07 серпня 2019 року та Паспорту споживчого кредиту, визначені основні умови кредитування, тип кредиту кредит, сума 50000,00 грн., строк кредитування 36 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, спосіб та строк надання безготівкові шляхом кредит, надається однораазово в повній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок споживача на строк 36 міс. Процентна ставка відсотків річних - 0,01 %, тип процентної ставки фіксована, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 1495,00 грн. 2,99 %, загальні витрати за кредитом 53827,76 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 103827,76 грн., реальна річна процентна ставка 79,5454 % річних. Банк свої зобов`язання виконав, надав грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. відповідачу, що підтверджується меморіальним ордером № 7974 від 07 серпня 2019 року, де призначення платежу зазанчено видача кредиту [PERSON] по кредитному договору № 9.225.0819.ФО_К. від 07 серпня 2019 року. Предметом договору, згідно з п. 1.1., є те, що банк на умовах строковості, повернення, платності та відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн. із терміном користування до 07 серпня 2022 року (день остаточноо повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором та Правилами, а також виконати інші умови договору. Згідно з пунктом 1.2. вказаного договору цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Згідно з пунктом 1.3. договору термін користування кредитом обчислюється від моменту надання кредиту відповідно до п. 2.2 договору. Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує: п. 1.4.1. договору проценти за користування кредитом, щомісячно, із розрахунку фвксованої процентної ставки 0,01 % річних; п. 1.4.2. договору комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня надання кредиту, в розмірі 0,00 від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору; п. 1.4.3. договору комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % вд суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Банк у письмовій формі надав [PERSON] у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, та [PERSON] особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Відповідачем отримано кредит в сумі 50000,00 грн. За період з 10 вересня 2019 року по 09 квітня 2021 року в погашення кредиту відповідачем сплачено 22234,76 грн., залишок непогашеної заборгованості з тіла кредиту становить 27765,24 грн., відповідачем було сплачено проценти за користування кредитними коштами в сумі 5,37 грн., залишок непогашених процентів становить 4,26 грн., відповідачем сплачено в погашення комісії 22879,87 грн., сума непогашеної комісії 27950,13 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує: п. 1.4.1. договору проценти за користування кредитом, щомісячно, із розрахунку фвксованої процентної ставки 0,01 % річних; п. 1.4.2. договору комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня надання кредиту, в розмірі 0,00 від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору; п. 1.4.3. договору комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % вд суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. В додатку № 1 до кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за цим договором, де щомісячні платежі визначені з 01 вересня 2019 року по 05 серпня 2022 року, визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (комісія за обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку), де щомісячний платіж по комісії за обслуговування кредиту становить 1495,00 грн., а щомісячний платіж на погашення кредиту 1389,90 грн., проценти за користування кредитом 0,35 грн., сума щомісячного платежу становить 2885,00 грн. Сума платежу за розрахунковий період становить 103827,76 грн, з яких 50000,00 грн. сума кредиту, проценти за користування кредитом 7,76 грн., платежі по комісії за обслуговування кредиту 53820,00 грн. В додатку № 2 до кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів, де визначені щомісячні платежі з 01 вересня 2019 року по 05 серпня 2022 року. Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту, де зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зазначено: процентна ставка відсотків річних - 0,01 %, тип процентної ставки фіксована, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 1495,00 грн. 2,99 %, загальні витрати за кредитом 53827,76 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 103827,76 грн., реальна річна процентна ставка 79,5454 % річних. В п. 5 Паспорту споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту, а саме 36 платежів, щомісячно в розрахункову дату у сумі не менше 2885,00 грн. В п. 6 Паспорту споживчого кредиту зазначена додаткова інформація, а саме додаткові супутні послуги: послуги страховика, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за договором, пеня, штраф та інші платежі. За умовами кредитного договору передбачена сплата щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1495,00 грн., в той час як сума щомісячного платіжу на погашення кредиту становить 1389,90 грн., тобто розмір комісії перевищує щомісячний платіж на погашення кредиту, що є явно несправедливим. Кредитний договір від 07 серпня 2019 року не містить опису послуг з обслуговування кредитної заборгованості та обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг. Банк фактично встановив обов`язок позичальника сплатити комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року та додатку № 1 до кредитного договору позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, проте даний договір не містить опису послуг з обслуговування кредитної заборгованості та обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг. Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту, щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить - 1495,00 грн., в даному документі також відсутній опис такої послуги та відсутній обґрунтований розрахунок такої послуги. В даному випадку розмір комісії перевищує щомісячний платіж на погашення кредиту, що є явно несправедливим. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року N 1734-VIII, який діє з 10 червня 2017 року, ( в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Пунктом 1.4. кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року фактично встановлено плату позичальника за обслуговування кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у додатку № 1 до кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів, а також в пункті 4 Паспорту споживчого кредиту. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Кредитний договір від 07 серпня 2019 року не містить опису послуг з обслуговування кредитної заборгованості та обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг. У разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). Такий висновок висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). Пунктом 1.4. кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року фактично встановлено плату позичальника за обслуговування кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у додатку № 1 до кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів, а також в пункті 4 Паспорту споживчого кредиту. Ці умови кредитного договору є явно несправедливими. Відповідно до частини 1, 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року N 2121-III (в редакції на час укладення договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу, [PERSON] , було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пункту 1.4. кредитного договору № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року, додатку № 1 до кредитного договору, пункту 4 Паспорту споживчого кредиту, укладеного між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Вказані висновки загалом узгоджуються із висновками Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеними у постанові від 09 грудня 2019 року у справі N 524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18), де суд дійшов висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними. Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Такого ж висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі N 486/1882/15-ц (провадження N 61-10481св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 травня 2019 року у справі N 159/4809/17 (провадження N 61-42819св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 336/5798/14 (провадження N 61-6774св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 317/1005/15-ц (провадження N 61-9558св19). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц (провадження № 61-37843св18) дійшов висновку про нікчемність пунктів договору, що передбачають винагороду банку за додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку та сплату винагороди за надання фінансового інструменту. Суд дійшов висновку, що зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначила, що суди повинні досліджувати умови кредитного договору про неправомірність включення плати за обслуговування кредиту до складу послуг зі споживчого кредитування та правомірності покладення її на споживача. Суди мають застосувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, і висновки Верховного Суду сформульовані у постановах від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 і від 10 червня 2020 року у справі № 133/474/15-ц. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до положень часини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20), на яку посилається заявник на підтвердження наявності підстав касаційного оскарження судових рішень у справі. Проте у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), на яку також посилається заявник у касаційній скарзі, Верховний Суд встановив, що оспорюваними пунктами кредитного договору позичальнику фактично встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». За наслідками касаційного перегляду справи Верховний Суд положення частини другої пункту 1.10, а також пункту 6 кредитного договору від 21 листопада 2018 року, щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості визнав недійсними відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20) підставою визнання недійсними пунктів кредитного договору від 16 липня 2018 року щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості вказано частини першу-п`яту статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у разі коли вона відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 161/12771/15-ц (пункт 88), від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 93), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 27.3), від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (пункт 43)). Тобто відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), означає відступлення від аналогічних висновків, сформульованих раніше в інших постановах Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 73). Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Велика Палата Верховного Суду вказала на застосування наслідків виконання нікчемного правочину. Таким чином, вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 27950,13 грн. є необґрунтованими і до задоволення не підлягають, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, та п. 4 паспорту споживчого кредиту, є нікчемним. У задоволенні частини позовних вимог (щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 27950,13 грн.) слід відмовити. З розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем сплачено комісію за обслуговування кредиту (за користування кредитними коштами) в розмірі 22879,87 грн. З огляду на те, що п. 1.4.3. кредитного договору визначено комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % від суми кредиту, додатком № 1 до кредитного договору, пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту, укладеного між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, то необхідно застосувати його наслідки та здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27765,24 грн. та заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 4,26 грн., тобто заборгованість в сумі 27769,50 грн. З розрахунку заборгованості також слідує, що відповідачем сплачено комісію за обслуговування кредиту (за користування кредитними коштами) в розмірі 22879,87 грн. Враховуючи, що нарахування та стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемною умовою, то заборгованість за кредитним договором підлягає перерахуванню. Заборгованість за кредитним договором становить 27769,50 грн. - 22879,87 грн. = 4889,63 грн., тобто стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 4889,63 грн. Таким чином, позовні вимоги АТ «ЮНЕКС БАНК» підлягають частково задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 9.225.0819.ФО_К від 07 серпня 2019 року в розмірі 4889,63 грн. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 55719,63 грн. Задоволеній сумі в розмірі 4889,63 грн. буде відповідати такий розмір судового збору: 2684,00 грн. х 4889,63 грн. : 55719,63 грн. = 235,53 грн. - який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 235,53 грн.

Outcome: partial