Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»), у якому просить: - зобов`язати ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укласти з [PERSON] договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: [ADDRESS] ; - визнати дії ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», як агресивна підприємницька діяльність; - зобов`язати ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виключити з обліку по особовому рахунку [NUMBER] за квартирою, адреса: [ADDRESS] , заборгованість попереднього споживача за період до 03 вересня 2021 року у сумі 12 177,12 грн. На обґрунтування вимог, [PERSON] посилається на те, оскільки 03 вересня 2021 року за позивачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , останній звернувся до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» з заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з необхідними додатками, однак йому було відмовлено з тих причин, що за попереднім споживачем (власником квартири) існує борг у розмірі 12 177,12 грн. Уважає, що така підстава є незаконною, як наслідок, такі дії відповідача фактично є агресивною підприємницькою діяльністю. Більш того, позивач стверджує, що відповідь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» не містить жодного законодавчого та/або нормативно-правового обґрунтування відмови в укладенні публічного договору приєднання. Станом на час звернення з цим позовом всі електроустановки (елекроприлади) у квартирі позивача відключено від електромережі, з метою недопущення споживання електричної енергії без укладення відповідного договору. Вказане перешкоджає позивачу вільно користуватися майном, розпочати ремонтні роботи та здійснити облаштування квартири. [PERSON] уважає, що відповідач своїми неправомірними діями грубо порушує його права, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом зобов`язання ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укласти з позивачем необхідний договір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 28.12.2021 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» надало відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у її задоволенні. Стверджу, що таких підстав як необхідність сплатити борг позивачем задля укладення з ним договору, відповідачем не зазначалося у листі-відповіді. Також відповідач зазначає, що повторна заява (на яку посилається позивач) на адресу товариства не надходила. Крім того, відповідач зауважив, що з огляду на додатки до цієї позовної заяви, такі документи є достатніми для укладення між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та [PERSON] договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції постачальника «ПОБУТ». Водночас, ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» не згодний з доводами позивача про виключення з обліку по особовому рахунку [NUMBER] за квартирою, адреса: [ADDRESS] , заборгованість попереднього споживача за період до 03 вересня 2021 року у сумі 12 177,12 грн, оскільки такий договір укладений з іншою особою, по якому здійснювалось постачання електричної енергії з січня 2019 року по вересень 2021 року, та по якому у споживача наявний обов`язок щодо сплати фактично споживчої електричної енергії. Також відповідач не погоджується з твердженням позивача, що не укладення договору про постачання електричної енергії з [PERSON] у зв`язку з неотриманням від нього необхідного переліків документів, що визначений чинним законодавством України, є агресивною підприємницькою діяльністю. 28 квітня 2023 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що зміст наявної у матеріалах справи копії листа відповідача доводить, що він містить докази незаконної умови для укладення договору, а саме повну оплату заборгованості за споживчу електричну енергію, що утворилась за особовим рахунком з попереднім власником квартири. Стосовно доведеності агресивної підприємницької діяльності відповідача, позивач зазначає: відповідач чітко усвідомлював наявність потреби позивача в отриманні послуг енергопостачання квартири; відповідач усвідомлював незаконність заявленої вимоги щодо залежності можливості укладення договору виключно після оплати боргу іншої особи; відповідач усвідомлював незаконність вимоги оплати позивачем послуг, які він не споживав. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.05.2023 о 17 год. 00 хв. У судове засідання 09.05.2023 учасники справи не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд установив таке. 19 серпня 2021 року [PERSON] придбав з оприлюднених торгів Державного підприємства «СЕТАМ» квартиру [ADDRESS] (номер лоту 488140). 03 вересня 2021 року зареєстровано право власності за позивачем на вказану квартиру. 03 листопада 2021 року [PERSON] направив поштовим відправленням на адресу ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заяву щодо укладення договору про постачання електричної енергії, а також стосовно заборгованості за електричну енергію попереднього споживача за вищезазначеною адресою. 15 листопада 2021 року від ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» надійшла відповідь [PERSON] , у якій відповідач інформує, що для укладення зазначеного договору з товариством необхідно надати до товариства заяву-приєднання та наступні документи: копію паспорта; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера карти платника податків або копію паспорта; копію документа, яким визначено право власності на квартиру; письмову згоду всіх співвласників квартири (за наявності) на укладення договору з одним із співвласників; копію документу, що підтверджує наявність договору, укладеного з оператором системи на послугу розподілу електричної енергії (паспорт точки розподілу з інформацією про присвоєний ЕІС-код). Також у листі відповідач зазначив, що укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з новим власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , буде можливе за умови надання перелічених документів та повної оплати заборгованості за споживчу електричну енергію. 02 грудня 2021 року позивач повторно направив на адресу відповідача заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з відповідним пакетом документів. Ураховуючи ту обставину, що від відповідача не надійшло будь-якої відповіді на повторне звернення, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та обов`язків. Що стосується позовних вимог у частині зобов`язання укласти договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону № 1023-XII споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі. Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобов`язання. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Пунктом 62 статті 1 Закону № 2019-VIII передбачено, що побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Відповідно до частини третьої статті 58 Закону № 2019-VIII споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (стаття 4 Закону № 2019-VIII). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У силу частини першої статті 63 Закону № 2019-VIII універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Частиною четвертою статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 1.2.8 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору. Згідно із пунктами 2.1.2, 2.1.4 Правил оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою договору, що є додатком 3 до цих правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії. На вимогу споживача оператор системи розподілу протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі. У разі необхідності визначення за взаємною згодою сторін додаткових умов договору, які конкретизують умови договору, форму якого встановлено цими Правилами, договір оформляється в паперовій формі. На письмову вимогу власника об`єкта оператор системи розподілу зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (стаття 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги»). Без наявності укладеного Договору з ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» 2021 року про надання послуг з розподілу електричної енергії є неможливим укладання Договору з ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», яке є електропостачальником, що здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачу, взаємовідносини між яким регулюються виключно за наявності укладеного договору, не укладання якого є причино - наслідковим зв`язком відмови в укладенні Договору «Про надання послуг з розподілу електричної енергії» між споживачем та відповідачем. Відмова в укладанні даного Договору є наслідком неможливості укладення договору з електропостачальником (суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу), тобто з ТОВ «Київська обласна ЕК». Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Укладення договору про постачання електричної енергії є обов`язком постачальника електричної енергії і запропонований договір повинен відповідати типовому договору про постачання електричної енергії. Відмова постачальника електричної енергії від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та Правилам. У разі невиконання постачальником електричної енергії зобов`язання з укладення договору про постачання електричної енергії, який відповідає типовому договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом зобов`язання. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц. Як убачається з матеріалів справи, позивач вперше звернувся з заявою про укладення договору про постачання електричної енергії у листопаді 2021 року, на яку отримав від відповідача лист з інформацією, які саме документи мають бути подані разом з такою заявою, а також зауважив про наявність боргу попереднього власника квартири та необхідності його погашення. У грудні 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з відповідною заявою та пакетом документів, які указані в листі ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Однак, будь-якої відповіді щодо можливості/неможливості підписання такого договору відповідачем [PERSON] не було надано. Отже, неукладення відповідачем з позивачем публічного договору призвела до унеможливлення реалізації прав та обов`язків споживача, визначених статтею 58 Закону № 2019-VIII. При цьому, неукладення договору ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» зі споживачем, позбавила позивача права отримувати послуги з електропостачання відповідно до вимог Закону. Водночас, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, 20 січня 2022 року на адресу позивача було направлено повідомлення № S06/246, у якому зазначалося, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та споживач [PERSON] по об`єкту за адресою: [ADDRESS] , в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов Договору, який вважається діючим з 02 грудня 2022 року (особовий рахунок [NUMBER] ). Тобто, відповідач фактично визнав, що документи, які надані позивачем разом з заявою-приєднання від 02 грудня 2021 року достатні для укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Водночас, станом на час розгляду цієї справи, доказів на підтвердження факту укладання спірного договору матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що для належного способу захисту прав та інтересів позивача слід задовольнити позовні вимоги у частині зобов`язання ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укласти з [PERSON] договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про визнання дії ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», як агресивна підприємницька діяльність, суд уважає зазначити таке. Згідно положень частин першої та другої статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пункт 3 частини третьої статті 18 вказаного Закону визначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Частиною п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII визначено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (частина перша та пункт другий частини другої статті 19 Закону № 1023-XII). Відповідно до частини четвертої статті 19 вказаного Закону агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; вживання образливих або загрозливих висловів; використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 754/15628/18. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На обґрунтування позовних вимог у частині визнання дій відповідача агресивною підприємницькою діяльністю, позивач посилається на те, що відповідач усвідомлював наявність потреби позивача в отриманні послуг енергопостачання квартири; незаконність заявленої вимоги щодо залежності можливості укладення договору виключно після оплати боргу іншої особи, а також незаконність вимоги оплати позивачем послуг, які він не споживав. Суд уважає такі доводи безпідставними, а твердження щодо агресивної підприємницької діяльності відповідача носить суб`єктивний характер. Обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог не дають підстав для висновку, що дії ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є несправедливими. При цьому, належних та допустимих доказів не підтвердження агресивної поведінки щодо позивача, останнім до суду не надано. Що стосується позовних вимог у частині зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку [NUMBER] за квартирою, адреса: [ADDRESS] , заборгованість попереднього споживача за період до 03 вересня 2021 року у сумі 12 177,12 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині з огляду на таке. Так, судом установлено, що на момент звернення [PERSON] з заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг по спірній квартирі (по особовому рахунку [NUMBER] ) існував борг у розмірі 12 177,12 грн. Такий борг виник у зв`язку з несплатою послуг за електроенергію попереднім власником квартири на підставі відповідного Договору. Отже, такі правовідносини стосуються ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та [PERSON] , як попередньою власницею квартири [ADDRESS] . Позивач не стороною у цих правовідносинах, а тому позбавлений права на звернення до суду з такими позовними вимогами. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частин 1, 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Водночас, нормами частини шостої статті 141 ЦПК України установлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн (задоволена судом вимога за яку позивач звільнений від сплати судового збору). Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову.

Outcome: partial