Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи: заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності його трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 08.05.1985. Свої вимоги мотивує тим, що йому 08.05.1985 було заповнено на російській мові вищезазначену трудову книжку. Звернувшись 01.08.2022 із заявою про призначення пільгової пенсії, йому було відмовлено із тих підстав, що у трудовій книжці допущено помилку при її заповнені, а саме на титульній сторінці прізвище зазначено « [PERSON] », а по батькові зазначено « [PERSON] », що не співпадає із паспортними даними, де зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Таким чином, він не може довести факт належності йому трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж його роботи, оскільки його прізвище та по батькові, які зазначені в трудовій книжці, не збігаються з його прізвищем та по батькові вказаними у паспорті. Вказана обставина унеможливлює реалізацію його прав на належне соціальне забезпечення, яке гарантоване йому ст. 46 Конституції України. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] адвокат Комарницький Е.Г. заяву підтримав з мотивів викладених у ній, просив її задовольнити. Заінтересована особа Головне управління ПФУ в Івано - Франківській області не забезпечило явку свого представника в судове засідання, однак подали письмові пояснення та просили проводити розгляд справи без участі їх представника (а.с. 19-20). ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за участю заявника та заінтересованої особи (її представника). 17 травня 2023 року від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області надійшло письмове пояснення, в якому представниця [PERSON] просить розгляд справи проводити без участі їх представника. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин: як вбачається із світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.1967 Слободо Болехівською сільською радою Долинського району Івано Франківської області (а.с. 5), [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №20. 08 травня 1985 року на ім`я « [PERSON] » заповнено трудову книжку серії [NUMBER] (а.с. 7-10). 30 грудня 1997 року Долинським РВ УМВС в Івано Франківській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , видано паспорт серії [NUMBER] (а.с. 3). На другій сторінці якого прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] ». Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, [PERSON] було відмовлено, зокрема, у зв`язку із тим, що в трудовій книжці серії [NUMBER] на титульній сторінці прізвище та по батькові не співпадають з паспортними даними. Дана обставина унеможливлює реалізацію заявником [PERSON] права на пенсійне забезпечення. Правовідносини виникли у зв`язку зі наявною помилкою в прізвищі та по батькові заявника у трудовій книжці, внаслідок яких останній позбавлений можливості вирішити питання щодо призначення пенсії. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представника заявника адвоката Комарницького Е.Г., взявши до уваги позицію представниці заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ст. 2 Цивільно процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що в трудовій книжці серії [NUMBER] від 08.05.1985 заявником вказано як « [PERSON] », однак, як встановлено з паспорта, зокрема другої його сторінки вірним прізвищем, іменем та по батькові є « [PERSON] ». Замінити вищевказану трудову книжку неможливо. Враховуючи вказане, єдиним способом встановити факт належності трудової книжки є судове рішення. Встановлення факту належності вищевказаної трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначенні його прізвища та по батькові у трудовій книжці позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсію. Враховуючи надані заявником докази в їх сукупності, перевірені в судовому засіданні, суд приходить висновку, що трудова книжка, видана російською мовою на ім`я « [PERSON] », фактично належить [PERSON] , [INFO] . Заявник не має іншої можливості, крім як в судовому порядку, встановити факт належності йому правовстановлюючого документа та встановлення цього факту не пов`язується з вирішенням спору про право, тому його вимога законна, обґрунтована та доказово підтверджена. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 76, 77, 81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України,

Outcome: approved