Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 23.12.2022 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ; передання дітей [PERSON] та [PERSON] Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування малолітніх дітей та стягнення із кожного з відповідачів аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх джерел прибутку відповідачів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття на особу або установу в якій будуть перебувати діти. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на обліку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Позивач зазначає, що 02.09.2022 діти [PERSON] та [PERSON] Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації були влаштовані до Центру захисту дітей «Наші діти», де перебувають по теперішній час. Позивач стверджує, що мати дітей [PERSON] , [INFO] , зловживає алкоголем та як наслідок не виконує батьківські обов`язки, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створює умов для нормального проживання, отримання освіти, не цікавиться здоров`ям дітей та полишає їх без догляду. З часу перебування дітей в Центрі захисту дітей «Наші діти» жодного разу їх не відвідувала, участі у вихованні дітей не приймає та належних висновків для себе не зробила, ставлення до виховання та утримання дітей не змінює. За місцем проживання характеризується негативно, в помешканні постійно збираються сторонні особи, які ведуть бродячий спосіб життя та є суспільно деградованими особами, поведінка яких здебільшого несе потенційну загрозу для оточуючих та дітей, також [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків. Батько [PERSON] , [INFO] , покинув родину та будь якої участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не утримує. Позивач вказує, що з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, 14.12.2022 Органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із врахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.12.2022 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, сторонам та третім особам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи (а.с. 21). 27.03.2023 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі (а.с. 69). В судовому засіданні представник позивача Науменко І.І. та представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Карпенко І.Б. просили задовольнити позов в інтересах малолітніх дітей, надали пояснення, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи Центру захисту дітей «Наші діти» Луценко Н.А. в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що до дітей [PERSON] та [PERSON] лише двічі в минулому році приходила їхня старша сестра [PERSON] , яка тепло ставилася до дітей, говорила, що проживає на орендованій квартирі, працює на двох роботах, буде відвідувати своїх брата та сестру, однак з кінця 2022 року не з`являлась, діти чекали свою сестру. Мати дітей зловживає алкоголем. Батьки дітей з адміністрацію закладу жодного разу на зв`язок не виходили, до дітей не проходили, їх життям та здоров`ям не цікавились, будь якої допомоги дітям від матері та батька не було. Діти тримаються спільно, постійно разом, між ними сильний емоційний зв`язок та велика прив`язаність один до одного. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, викликались до суду за вказаною у позові адресою проживання, яка є місцем реєстрації відповідачки [PERSON] , також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення відповідачам з довідками Укрпошти про відсутність адресатів за вказаною адресою. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив на позов не подали. Відповідно положень частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За нормою ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням думки представника позивача судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, представників третіх осіб, думку малолітніх дітей, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно положень ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , громадянин російської федерації, та відповідачка [PERSON] , громадянка України, є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 2073 від 02.08.2011, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 1944 від 19.07.2013, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та повними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 8-13). Із Акту № 110 обстеження умов проживання дитини від 02.09.2022, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, убачається, що проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що квартира є двокімнатною; у квартирі є дві кішки та собака; в кімнаті № 2 брудно, тваринні фікалії та сеча, сморід; в кімнаті № 1 в ліжках відсутня постільна білизна; в холодильнику заморожені тваринні кістки, дві булочки, немає приготованої їжі для дітей (станом на 11.30); у ванній кімнаті багато брудного одягу, який має неприємний запах. Діти мають місце для відпочинку, одяг - брудний, має неприємний запах. Основні потреби дітей не задоволені. Діти зранку не снідали, відсутня приготована їжа. У помешканні антисанітарні умови. За адресою проживають та зареєстровані: мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати не працює, аліменти не отримує, грошей для утримання дітей не має, зі слів здає в оренду квартиру. Мати написала заяву про влаштування дітей в державний заклад (а.с. 15). Наказом начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації О.Поліщука від 29.09.2022 № 12 поставлено на облік, як дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). За повідомленням Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 02.02.2023 № 1154/125/50-2023, [PERSON] , [INFO] , притягувалася до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) у 2016, 2017, 2018, 2021 та 2022 роках. Водночас, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді) (а.с. 57). Відповідно повідомлення Центру захисту дітей «Наші діти» від 02.03.2023 № 173, до центру 08 вересня 2022 року було зараховано [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі направлення Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.09.2022 № 103008-1892 та актів про факт передачі дітей від 08.09.2022 року. З 08 вересня 2022 [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідували [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 58). Відповідно вимог ст. 171 СК України судом були вислухані думки дітей [PERSON] та [PERSON] при вирішенні спору. При цьому діти пояснили, що з осені 2022 року вони ходять до школи № 81 у м. Києві, проживають у центрі «Наші діти». Їхня мати пила спиртне, не працювала, про що їхньому батьку було відомо. Ксенію в дитячий заклад забрали вдруге; перший раз вона три місяці жила в центрі на [ADDRESS] , звідки її забрав батько та відвіз в село до бабусі пенсійного віку біля Умані, там вона декілька місяців ходила до школи, а з села їх мати забрала до Києва, з матір`ю вони жили два місяці. У центрі «Наші діти» до них двічі приходила їхня старша сестра [PERSON] , востаннє сестра їх відвідувала у листопаді 2022 року; батько їм телефонує по мобільному зв`язку з Румунії, туди після початку війни він виїхав з новою жінкою, яка має доньку одинадцяти років. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 19 від 14.12.2022) № 103/7025/41/1 від 22 грудня 2022 року, комісією було встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в службі у справах дітей та сім`ї на обліку, як діти, які опинились у складних життєвих обставинах. Мати дітей [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась, хоча була запрошена належним чином. Батько дітей [PERSON] з дітьми не проживає, вихованням та утриманням не займається, на даний час місце проживання його не відоме. За заявою матері [PERSON] малолітні [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до державного закладу у зв`язку із складними життєвими обставинами, діти на даний час перебувають у Центрі захисту дітей «Наші діти». Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вони ухилилась від виховання та утримування дітей (а.с. 14). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідачі не приймають участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляються від утримання та виховання дітей, не виявляють бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не піклуються про сина та доньку, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не проявляють інтересу до внутрішнього світу дітей та їх подальшої долі, що свідчить про нехтування відповідачів покладеними на них правами та обов`язками по вихованню та утриманню своїх дітей. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачами суду не надано. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які залишились без батьківського піклування. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що можливість поновлення батьківських прав визначено нормою статті 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Позивач просить передати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] третій особі у справі Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування. Вирішуючи спір у цій частині суд приймає до уваги наступне. Пунктом 13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 визначено, що облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. У разі коли батьки дитини або місце їх проживання невідомі, дитина, яка залишилась без батьківського піклування, береться на облік у службі у справах дітей за місцем виявлення дитини або місцем розташування закладу охорони здоров`я, в якому дитину залишили. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині передачі дітей Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації підлягають задоволенню, оскільки саме Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітніх [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Вирішуючи питання про стягнення із відповідачів аліментів на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідачі у справі є особами працездатного віку, законодавчо на них покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання своїх дітей, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, та беручи до уваги ненадання відповідачами будь яких доказів на спростування обставин, викладених позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] , [INFO] , і стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі по 1/3 частки від заробітку (доходу) кожного з відповідачів щомісячно на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову - з 23.12.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття, потім по 1/6 частки від заробітку (доходу) кожного з відповідачів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, на користь особи або установи у якій перебуватимуть діти. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У порядку розподілу судових витрат, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення із кожного з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі по 1 984 грн. 80 коп., що включає: судовий збір в сумі 992,40 грн. за позовні вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та судовий збір в сумі 992,40 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved