Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Міського комунального підприємства «Основаніє» про усунення перешкод власнику в розпорядженні нерухомим майном, шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 2022 року при зверненні до нотаріуса вона дізналась про існування в відомостях Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: Постановою ВДВС Комунарського районного управління юстиції серії АМ № 079113 від 25.05.2004 року накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] та оголошено заборону його відчуження. [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 25.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори від 25.10.1995 року за реєстраційним № 1-3396. 24.11.1995 року Орендним підприємством «ЗМБТІ» здійснена державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на квартиру, що підтверджується реєстраційним посвідченням Орендним підприємством «ЗМБТІ» про запис в реєстровій книзі за № 190 за реєстровим № 35251 від 24.11.1995 року на Договорі дарування від 25.10.1995 року, внесені відповідні зміни до технічного паспорту. Позивач вказує, що наприкінці жовтня 2022 року вона, з метою зняття обтяження, а саме арешту на нерухоме майно, який накладено Постановою про арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження, серії АМ № 079113 від 25.05.2004, ВДВС Комунарського районного управління юстиції на її ім`я, подала заяву до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). Листом Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) № 35966/11 від 03.11.2022 року, позивачу було повідомлено про те, що «За даними АСВП та розділу АСВП «Спецрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] . На даний час виконавче провадження, строки зберігання якого закінчилися, знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України п.9.9 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після чого вони підлягають знищенню по п. 9.10.2 документи органу виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню (в редакції на той час). Підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Арешт з\~майна боржника\~може бути\~знятий лише\~на підставі\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» в\~судовому порядку. В позовній заяві також зазначено, що на початку листопада 2022 року під час прийому в Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі, позивачу усно повідомили про підстави виникнення вказаного обтяження арешту нерухомого майна, а саме, що Постановою Відділу державної виконавчої служби Комунарського районного управління юстиції серії АМ № 079113 від 25.05.2004 року, накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО-11» 4810,28 грн. Відповіддю Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 120/01-16 від 09.02.2023 року на заяву позивача, останній було надано копію Постанови серії АМ № 079113 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження щодо громадянки [PERSON] . Позивач вказує, що згідно Постанови серії АМ № 079113 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Відділу державної виконавчої служби Комунарського районного управління юстиції від 25.05.2004 року, на підставі виконавчого листа № 2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО-11» 4810,28 грн., з метою виконання рішення суду необхідно накласти арешт на все нерухоме майно та автотранспорт, що належить [PERSON] , 1972 року народження, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , постановлено: «Накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] на весь автотранспорт та нерухоме майно, заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] всього автотранспорту та нерухомого майна. В позовній заяві зазначено, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.12.2003 року по справі № 2-2639/03 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , на користь Виробничого ремонтно-житлового об`єднання № 11 (розрахунковий рахунок [NUMBER] АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, ОКПО 25478487) в рахунок відшкодування заборгованості по оплаті квартирних та комунальних платежів 4810,28 грн. Відповідно даного рішення сума заборгованості станом на 01.02.2003 року складає 4810,18 грн. Рішення набрало законної сили 19.04.2004 року. Так, 14.11.2005 року КП № ВРЕЖО № 11 видало на ім`я матері позивача - [PERSON] : довідку про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги № 4289 (вид послуги - квартплата і ТО) за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на загальну суму боргу на 01.09.2004 року на суму 521,71 грн. та довідку про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги № 4289 (вид послуги - комунальні послуги) за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на загальну суму боргу на 01.09.2004 року на суму 5923,13 грн. Позивач зазначає, що відповідно до квитанції № 4289 вид послуги (кварплата і ТО) від 14.11.2005 року списано з компенсаційного рахунку [PERSON] для погашення заборгованості 521,71 грн. ( [ADDRESS] ) та квитанції № 4289 вид послуги (комунальні послуги) від 14.11.2005 року списано з компенсаційного рахунку [PERSON] для погашення заборгованості 5923,13 грн. ( [ADDRESS] ). Отже,\~позивач зазначає,\~що заборгованість по оплаті квартирних та комунальних платежів у сумі 4810,28 грн. за адресою: [ADDRESS] , на користь Виробничого ремонтно-житлового об`єднання № 11, яка вказана\~у виконавчому\~листі №\~2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО-11» 4810,28 грн., на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2003 року по справі № 2-2639/03, було повністю\~сплачено14.11.2005 року.\~На обґрунтування\~поданого позову\~позивач також\~вказує,\~що відповідно\~до листа МКП «ОСНОВАНІЄ» № 25/01 від 26.01.2023 року: «Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» стало повним правонаступником КП «ВРЕЖО № 11» на підставі рішення Запорізької міської ради № 5 від 27.04.2012 року «Про припинення підприємств шляхом приєднання», та п. 2 рішення Запорізької міської ради № 6 від 25.07.2017 року «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ». Відповідно до даного листа МКП «ОСНОВАНІЄ» № 25/01 від 26.01.2023 року: «Заборгованість за рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя по справі № 2-2639/03 від 17.12.2003 року була сплачена в сумі 4810,28 грн». Також позивач зазначає, що з 24.02.2016 року вона була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , після чого зареєстрована та постійно проживає у належній їй квартирі [ADDRESS] з 02.03.2016 року по теперішній час. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в розпорядженні нерухомим майном, шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна [PERSON] , який накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Комунарського районного управління юстиції серії АМ № 079113 від 25.05.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 22087; зареєстровано 03.06.2004 року за № 22087 реєстратором: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 лютого 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.32). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, проте, позивач надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольни (а.с.49). Представник відповідача МКП «Основаніє», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. В той же час, представник відповідача надав до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача, та окремо зазначив, що станом на 17.02.2023 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги МКП «Основаніє» сплачена у повному обсязі, у зв`язку з чим претензій до позивача [PERSON] відповідач не має (а.с.42). Представник третьої особи - Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. В той же час, представник третьої особи надав до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника третьої особи, при цьому вирішити питання по суті справи на розсуд суду (а.с.47). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17 грудня 2003 року (по справі № 2-2639/03) стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , на користь Виробничого ремонтно-житлового об`єднання № 11 (розрахунковий рахунок [NUMBER] АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, ОКПО 25478487) в рахунок відшкодування заборгованості по оплаті квартирних та комунальних платежів 4810,28 грн. Відповідно до даного рішення станом на 01.02.2003 року сума заборгованості складає 4810,28 грн. Рішення набрало законної сили 19.04.2004 року (а.с.24). Згідно копії постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Комунарського районного управління юстиції Бобрової К.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АМ № 079113 від 25.05.2004 року, на підставі виконавчого листа № 2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО № 11» 4810,28 грн., з метою виконання рішення суду накладено арешт на все нерухоме майно та автотранспорт, що належить [PERSON] , 1972 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Отже, постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , - на весь автотранспорт та нерухоме майно, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , - всього автотранспорту та нерухомого майна (а.с.23). Необхідно зазначити, що згідно абз. 2 п. 2 Порядку проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов`язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 664 від 29 липня 2005 року «Про заходи щодо проведення у 2005 році розрахунків з погашення зобов`язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги», У разі коли у громадянина, який має заборгованість, відсутні проіндексовані заощадження або їх залишку на компенсаційному рахунку не вистачає для повного погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, сума заборгованості може бути переведена в установленому законодавством порядку на іншого громадянина, який має проіндексовані знецінені заощадження на компенсаційному рахунку, на підставі його письмової заяви, що подається до підприємства - надавача житлово-комунальних послуг, яке видає довідку про заборгованість. Так, судом встановлено, що 14 листопада 2005 року КП «ВРЕЖО № 11» видало на ім`я [PERSON] довідку про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги № 4289 (вид послуги квартплата і ТО) за особовим рахунком [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму боргу на 01.09.2004 року на суму 521,71 грн. (а.с.25) та довідку про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги № 4289 (вид послуги - комунальні послуги) за особовим рахунком [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму боргу на 01.09.2004 року на суму 5923,13 грн. на ім`я [PERSON] (а.с.26). Відповідно до квитанції № 4289 вид послуги (кварплата і ТО) від 14.11.2005 року списано з компенсаційного рахунку [PERSON] для погашення заборгованості 521,71 грн. ( [ADDRESS] ) (а.с.25). Відповідно до квитанції № 4289 вид послуги (комунальні послуги) від 14.11.2005 року списано з компенсаційного рахунку [PERSON] для погашення заборгованості 5923,13 грн. ( [ADDRESS] ) (а.с.26). Отже, позивачем доведено, що заборгованість по оплаті квартирних та комунальних платежів у сумі 4810,28 грн., за адресою: [ADDRESS] , на користь Комунального підприємства Виробничого ремонтно-житлового об`єднання № 11, яка вказана у виконавчому листі № 2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО-11» 4810,28 грн., на підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.12.2003 року по справі № 2-2639/03, було повністю сплачено 14.11.2005 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно 25.11.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1533 (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано повторно 05.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 82, [PERSON] і [PERSON] одружились 16 березня 1990 року. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.28). Між тим, заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02.02.2011 року (по справі № 2-1269/2011) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.30) Позивачем також доведено, що на час розгляду справи судом позивач [PERSON] знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] з 02.03.2016 року по теперішній час, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади Запорізької міської ради № 2023/000640858 від 25.01.2023 року (а.с.13). Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 25.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 25.10.1995 р. за реєстраційним номером 1-3396. 24.11.1995 року Орендним підприємством «ЗМБТІ» здійснена державна реєстрація права приватної власності за [PERSON] квартири, що підтверджується реєстраційним посвідченням Орендного підприємства «ЗМБТІ» про запис в реєстровій книзі за № 190 за реєстровим № 35251 від 24.11.1995 року на Договорі дарування від 25.10.1995 року (а.с.18), внесені відповідні зміни до технічного паспорту (а.с.19-20). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 321762904 від 02.02.2023 року в відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження (7 сторінка Інформаційної довідки): Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 22087; зареєстровано: 03.06.2004 року о 10:39 год. за № 22087 реєстратором: Шоста запорізька державна нотаріальна контора, 69104, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вулиця Чумаченка, 25-б; підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія АМ № 079113, 25.05.2004 року, ВДВС Комунарського районного управління юстиції; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; заявник: Шоста Запорізька держнотконтора (а.с.14-17). Відповідно до листа Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) № 35966/11 від 03 листопада 2022 року, [PERSON] було повідомлено про те, що за даними АСВП та розділу АСВП «Спецрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] . На даний час виконавче провадження, строки зберігання якого закінчилися, знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року. Міністерством юстиції України п.9.9 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після чого вони підлягають знищенню по п. 9.10.2 документи органу виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню, (в редакції на той час). Підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку (а.с.21). Згідно листа МКП «ОСНОВАНІЄ» №25/01-09 від 26 січня 2023 року, Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» стало повним правонаступником КП «ВРЕЖО № 11» на підставі рішення Запорізької міської ради № 5 від 27.04.2012 року «Про припинення підприємств шляхом приєднання», та п. 2 рішення Запорізької міської ради № 6 від 25.07.2017 року «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ». Відповідно до даного листа МКП «ОСНОВАНІЄ», заборгованість за рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя по справі № 2-2639/03 від 17.12.2003 року була сплачена в сумі 4810,28 грн. (а.с.29). Окрім того, під час розгляду справи по суті, відповідачем по справі також була подана заява, в якій представник відповідача вказує, що станом на 17.02.2023 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги МКП «Основаніє» сплачена в повному обсязі, у зв`язку з чим претензій до позивача [PERSON] відповідач не має (а.с.42). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст.ст. 316, 321 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст. 319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 цього ж Закону, підставою для реєстрації припинення обтяження речових прав на нерухоме майно є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Частиною 4 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч.5 цього Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тобто в порядку позовного провадження, оскільки спір про скасування арешту на майно є цивільно-правовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства за позовною заявою про порушення права власності на майно. Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (втратив чинність 05.01.2017 року, однак діяв на момент наявних правовідносин), державний виконавець зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження та надіслати її сторонам. Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з-під арешту. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Суд погоджується с твердженнями позивача про те, що оскільки на даний час матеріали виконавчого провадження знищено, то арешт майна може бути знятий лише за судовим рішенням. Арешт накладений на майно позбавляє змоги в повному обсязі реалізувати свої права приватної власності та вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права. Підставою позову позивач [PERSON] визначає наявність арешту, накладеного третьою особою в інтересах відповідача на майно позивача, а отже позов спрямовано на захист цивільних прав позивача, пов`язаний з розпорядженням власним майном та фактично є різновидом негаторного позову. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19. Отже, виходячи із вищенаведеного та враховуючи, що на теперішній час у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Одеса) на виконанні виконавчі провадження у відношенні позивача [PERSON] не перебувають, заборгованість за виконавчим листом № 2-2639, виданого 05.05.2004 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «ВРЕЖО-11» 4810,28 грн., на підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя по справі № 2-2639/03 від 17.12.2003 року була сплачена в повному обсязі в сумі 4810, 28 грн., що підтверджується квитанціями № 4289 (вид послуги: кварплата і ТО, комунальні послуги) від 14.11.2005 року, а також листом правонаступника «ВРЕЖО № 11» - МКП «ОСНОВАНІЄ» № 25/01-09 від 26.01.2023 року, з часу накладення обтяжень (арешту) майна минуло 19 років, а також те, що відсутні обставин, які б давали підстави вважати, що арешт нерухомого майна є необхідним, вважаю, що права позивача [PERSON] повинні бути захищені та поновлені судом шляхом припинення дії, яка порушує право позивача розпоряджатися власним майном, а саме зняття арешту з нерухомого майна - обтяження речових прав, зареєстрованих у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки арешт, накладений на майно, позбавляє позивача змоги у повному обсязі реалізувати свої права та вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про усунення перешкод власнику у розпорядженні нерухомим майном, шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна. Окремо суд зазначає, що з урахуванням прохальної частини позивача, а саме пункту 4, судові витрати покладаються на позивача [PERSON] . За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: approved