Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання їх спільних із відповідачем неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи підставність позову тим, що шлюб між ними із відповідачем розірвано за рішенням суду від 01.12.2020, з того часу відповідач залишив сім`ю та країну, проживає окремо та отримуваний ним дохід за кордоном, зокрема у Польщі, який є більш як достатнім, витрачає на власні потреби та життя, оскільки іншої офіційної сім`ї та дітей не має, їх спільні діти проживають з нею, відтак увесь тягар виховання, утримання та розвитку дітей ліг на її жіночі плечі, тоді як діти підростають потребують все більших витрат на придбання продуктів харчування, одягу, витрат на навчання, а матеріальна допомога, яку надає відповідач добровільно становить на обох дітей 2500 грн. щомісячно, добровільно дійти згоди щодо більшого розміру не представляється за можливе, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 22.11.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 13.02.2023 було задовольнити клопотання позивача про витребування доказів, у Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС довідку (інформацію) про доходи [PERSON] , за період з січня 2020 року по 13.02.2023; у ЦОП Липовецької ДПІ ГУДПС у Вінницькій області довідку (інформацію) про доходи [PERSON] , за період з січня 2020 року по 13.02.2023; у Липовецького РСП КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» довідку (інформацію) про наявність у [PERSON] нерухомого майна; у Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області довідку (інформацію) про наявність у [PERSON] , земельних ділянок (в тому числі паїв); у ТСЦ МВС № 0541, довідку (інформацію) про наявність у [PERSON] зареєстрованих транспортних засобів; в Адміністрації Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону із зазначенням способу, причин перетинання - [PERSON] . У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтва про народження дітей (а.с.7,8). Шлюб між батьками розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01.12.2020 у справі №136/1539/20 (а.с.3-5), яке набрало законної сили 05.01.2021. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі, вказуючи, що у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дітей вони не змогли. Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1\~ст. 181 СК). За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Пунктом 17\~постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до довідки про склад сім`ї за №476 виданої Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.6), [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї якої входять: син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] . Обставини щодо проживання неповнолітніх дітей із матір`ю відповідачем, який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, не заперечувались, отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Між сторонами як батьками виник спір щодо утримання дітей, які проживають разом з матір`ю. Правилами ст.141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отож виключним правом на вибір способу стягнення аліментів наділений той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, відтак вимоги позивача про спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі презюмується. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України\~"Про\~державний бюджет\~на 2023\~рік" з установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 2\~833 гривень. Відповідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Відповідно до інформації, яка надійшла на адресу суду від Вінницького об`єднаного бюро технічної інвентаризації (а.с.40), встановлено, що відомості про об`єкти нерухомого майна належного [PERSON] в зоні дії КП «ВООБТІ» відсутні. Відповідно до інформації, яка надійшла на адресу суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області (а.с.41,42) за період з 1 кв. 2020 по 4 кв. 2022 [PERSON] доходів не отримував. Відповідно до інформації, яка надійшла на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (Філія ГСЦ МВС) територіальний центр МВС №0541(а.с. 48), за гр. [PERSON] транспортні засоби згідно з Єдиним державним реєстром не зареєстровані. Відповідно до інформації, яка надійшла на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.54) з 01.01.2013 на території області земельних ділянок за [PERSON] не зареєстровано. Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.55) нерухомого майна за [PERSON] не значиться. Відповідно до інформації, яка надійшла на адресу суду від Державної прикордонної служби України (а.с. 62), слідує, що з 2019 року по 24.03.2021 гр. [PERSON] неодноразово перетинав кордон для виїзду з України через пропускний пункт Шегині, Рава-Руська, Краківець, після 24.03.2021 в Україну не в`їжджав. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] наразі перебуває за межами України, разом з цим відомості про його дохід відсутні. Зібрані у справі докази підтверджують відсутність у власності відповідача рухомого та нерухомого майна, отримання прибутків. Відсутні докази щодо матеріального стану обох дітей сторін. Не надано суду доказів щодо стану здоров`я як дітей так і відповідача. Доказів отримуваного позивачем доходу чи наявності у неї у власності рухомого чи нерухомого майна матеріали справи також не містять. Разом з цим, суд ураховує те, що діти проживають з матір`ю, а тому остання несе більший тягар утримання дітей, що презюмується. Як було встановлено та сторонами не заперечувалось, вони не дійшли добровільної згоди щодо утримання їх спільних дітей. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дітей, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у спосіб обраний позивачем, у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 грн. щомісячно на кожну дитину, такий розмір аліментів перебуває у межах справедливого балансу дотримання найкращих інтересів для дітей, з урахуванням їх віку та обов`язку обох батьків на надання утримання дітям, в силу їх можливостей, що дозволить створити умови життя необхідні для належного життя та розвитку дітей. З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.191 СК України, суд враховує, що аліменти мають бути присуджені за рішенням суду із дня пред`явлення даного позову, і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено частково, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної суми позовних вимог, а решту компенсувати у поряду визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial