Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому після зменшення позовних вимог просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з ним та стягнути із відповідачки на його користь всі понесені судові витрати. Зазначені вимоги [PERSON] мотивовані тим, що від спільного подружнього життя вони з [PERSON] мають вказану дитину. Після розірвання шлюбу за рішенням Лебединського районного суду Сумської області суду від 07.10.2020 мати фактично покинула дитину та припинила будь-яке спілкування із нею. Відповідачка не має самостійного заробітку, не забезпечена житлом, не має з сином емоційного зв`язку, тривалий час з ним не спілкувалася, що вказує на те, що місце проживання дитини із матір`ю зашкодить інтересам дитини. Він в свою чергу є добропорядний громадянин, хороший батько, пенсіонер, отримує високу пенсію, характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває та не перебував на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має добрий стан здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягувався, батьківських прав не позбавлявся, має у власності житловий будинок, у якому для дитини облаштовано все необхідне для нормального, здорового розвитку, навчання та відпочинку. Позивач вважає, що проживаючи разом зі ним дитина буде зростати у любові та гармонії, так як у них з сином дуже тісний емоційний зв`язок, дуже довірливі, добрі, дружні стосунки. Позивач та його представниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю. Представник відповідачки в судовому засіданні проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком не заперечив, посилаючись на те, що в силу характеру своєї роботи [PERSON] не може забезпечити проживання сина з нею. Представниця третьої особи при ухваленні рішення просила врахувати висновок служба у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дитина разом з батьком. Заслухавши позивачку, представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 9). Рішенням суду від 07.10.2020 (а.с. 8) шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення дитина сторін залишалася проживати з батьком, що вбачається з рішення Лебединського районного суду Сумської області 16.04.2021 (а.с. 10-11). Цим же рішення з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина. Відповідно до довідок про склад сім`ї від 23.08.2022, від 31.03.2023 (а.с. 13, 55) та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.03.2023 (а.с. 54) [PERSON] зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , де фактично й проживає, що визнається та не заперечується сторонами у справі. Згідно довідки депутата Лебединської міської ради (а.с 52) [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 10.02.2020. З характеристики та довідки (а.с. 14, 53) вбачається, що [PERSON] у 2020 повернувся на навчання до Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів (теперішня назва Михайлівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Лебединської міської ради Сумської області), де навчається й на даний час. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, виконує усі настанови вчителя, систематично відвідує школу, виконує з сином домашні завдання, підтримує постійний зв`язок з школою. За місцем проживання позивач характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 15). Має самостійний дохід у вигляді пенсії за віком, розмір якої за січень-серпень 2022 склав 101554,48 грн. (а.с. 16). З характеристики (а.с. 17), виданої Михайлівським старостинським округом, встановлено, що за час проживання на території зазначеного старостинського округу відповідачка зарекомендувала себе з посередньої сторони. Орієнтовно 1 рік і 6 місяців до зняття з реєстрації не проживала разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Вихованням сина займався його батько [PERSON] . При ухваленні рішення суд також враховує вимоги сімейного законодавства України стосовно того, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який повинен надати відповідний висновок щодо розв`язання спору. Так, частиною 5 статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування Лебединської міської ради було розглянуто питання щодо місця проживання дитини сторін та визнано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд вважає, що в судовому засіданні не було добуто доказів на підтвердження обставин, що є винятковими, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з батьком. Одночасно встановлено, що батько дитини має постійне місце проживання, де вони з сином досить тривалий час мешкають разом. Позивач має джерело доходу, розмір якого є достатнім, він створив всі умови для проживання, виховання та розвитку сина, добре до нього ставиться і між ними має місце прихильність один до одного. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, за місцем проживання характеризується позитивно. Мати в свою чергу не заперечує проти того щоб дитина проживала з батьком, оскільки за характером своєї роботи вона не може забезпечити проживання сина з нею, про що представником [PERSON] було заявлено у судовому засіданні. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] з ним підлягають задоволенню повністю. Оскільки рішення ухвалене на користь позивача, суд вважає необхідним також покласти на відповідачку обов`язок відшкодувати усі понесені ним і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с. 19). На підставі вище наведеного,

Outcome: approved