Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

\~У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить, здійснити поділ майна подружжя, а саме автомобіля марки OPEL, модель VECTRA C, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 157124,00 грн, стягнувши на її користь 2/3 частини вартості автомобіля, збільшивши її частку з урахуванням того, що їх спільний неповнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вказаний автомобіль придбано під час перебування сторін у шлюбі за рахунок коштів спільного сімейного бюджету. 3 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач не вказала підстави з яких суд має стягнути на її користь 2/3 вартості спірного автомобіля. Аліменти на дитину [PERSON] сплачувати не відмовляється, надає кошти на утримання свого сина. Спірний автомобіль не був об`єктом спільної власності подружжя, оскільки придбаний не за спільні кошти подружжя. 25 травня 2023 року від відповідача надійшла заява про часткове визнання позову, а саме [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього 1/2 вартості спірного автомобіля від суми вказаної позивачкою. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що\~ з 2 вересня 2017 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року був розірваний. У період перебування сторін у шлюбі, а саме 18 квітня 2018 року [PERSON] на підставі договору купівлі продажу придбав автомобіль марки OPEL, модель VECTRA C, реєстраційний номер [NUMBER] , 2003 року випуску, за 155000,00 грн. Зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Вказані обставини встановлені рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 11 січня 2023 року у цивільній справі № 290/1234/21, яке набрало законної сили 21 лютого 2023 року. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За змістом частин першої та сьомої\~статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої\~статті 319\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно частини 1 статті 71\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша\~статті 60 СК України). \~Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України\~(стаття 68 СК України). \~Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). \~У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364\~цього Кодексу\~(частина третя\~статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу),\~співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої\~статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга\~статті 183 ЦК України). Згідно частини 3 статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 129 Конституції України,\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами частини 1\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження тієї обстанини, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в недостатньому розмірі для забезпечення фізичного, духовного його розвитку, або взагалі не надає такої допомоги. Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для збільшення частки майна позивача до 2/3 частини вартості автомобіля, а саме в розмірі 104749, 00 грн. Встановивши, що відповідач частково визнає позов, погоджується з вартістю автомобіля, вказаною позивачем, суд прийшов до висновку про необхідність його часткового задоволення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 ринкової вартості спірного автомобіля в розмірі 78562,00 грн. На підставі\~статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов на 75%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 785 гривень 63 копійки.

Outcome: partial