Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

\~ \~ [PERSON] ,\~ \~ через\~ свого\~ \~представника,\~ адвоката\~ \~Ковалик \~М.Ф.,\~ \~ звернувся\~ \~ \~ \~до суду\~з вказаним\~ позовом,\~ в обґрунтування зазначив, що йому на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла його матір [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на 3 / 4 частки вказаної квартири. Він є єдиним спадкоємцем першої черги на вказане майно, звернувся до нотаріальної контори, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріусом було встановлено, що на підставі постанов Довгинцівського відділу ДВС ВП № 20274388 від 14.07.2010 року та ВП № 33779633 від 13.08.2012 року та на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої приватним виконавцем Кущемченко А.С. за № ВП59963999 від 08.10.2019 року, накладені арешти щодо всього нерухомого майна спадкодавця. Також немає можливості встановити склад спадкового майна в частині частки, яка залишилася після смерті [PERSON] , тобто матері померлої [PERSON] , оскільки у свій час [PERSON] не зареєструвала частку спадкового майна після смерті [PERSON] . У зв`язку із вказаним він позбавлений можливості отримати законне право на спадщину, тому просить визначити, що частка майна спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності становить 3 / 4 частки вищезазначеної квартири, з яких 2 / 4 частки належні спадкодавцю [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем якої є [PERSON] . Визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з 3 / 4 частки вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , та скасувати арешти накладені на майно останньої. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, його представник, адвокат Ковалик М.Ф., звернулася до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі. В ході розгляду справи представником відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної ради в особі голови виконкому, було надано заяву про розгляд справи без їх участі. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Куземченко А.С., надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ Представник\~ \~третьої \~ особи\~ -\~Довгинцівського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Криворізького\~району Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справ та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.15). Зі свідоцтва № Д-533 від 14.06.1996 року про право власності на житло, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 14) та після смерті останнього, спадщину на належну померлому частку у вказаному спільному сумісному майні, прийняли [PERSON] та [PERSON] . Так, 1 / 8 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05.07.2006 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори за р. № 1-3588 перейшла у власність [PERSON] , тобто дружини померлого [PERSON] . Інша 1 / 8 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05.07.2006 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, в.о. нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори за р. № 1-3586 перейшла у власність [PERSON] , тобто доньки померлого [PERSON] . З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Криворізьке БТІ» № 11485232 від 09.08.2006 року, вбачається, що 3 / 4 частини квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за позивачем [PERSON] , [PERSON] (матір`ю позивача ) та [PERSON] (бабусею позивача) на праві спільної сумісної власності, 1 / 8 частка зареєстрована за [PERSON] та 1 / 8 частка зареєстрована за [PERSON] , на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області І.М. Коваленко від 21.02.2020 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3 / 4 частки квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешти та видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арештів, а також немає можливості встановити склад спадкового майна в частині частки, яка залишилась після смерті [PERSON] , матері померлої [PERSON] . На виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко І.М. надана належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у матеріалах якої також знаходиться копія спадкової справи , яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Так вбачається, шо позивач після смерті свої матері [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернулися донька [PERSON] , син [PERSON] , та син [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіти: від 11.05.2005 року, яким на випадок своєї смерті, усе належне їй мано, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, заповіла доньці [PERSON] ; від 12.05.2010 року, яким на випадок свої смерті, належний їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2010 року, будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповіла синам [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. На момент смерті [PERSON] , остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Відповідно до положеньст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ізст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до положень пункту 12Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті370, частина друга статті372 ЦК). Згідно із ч.1\~ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З правового аналізу положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012нотаріусами України слідує, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішується в суді. Частинами 1 - 4статті 355 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч.2\~ст.370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частин 1 та 2статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Згідно із частинами 1 та 2\~статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У пункті 3.4 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня2013року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Отже судом є встановленим, що спадковим майном є 3 / 4 частки квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилось після смерті матері позивача [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] окрім позивача немає. Позивачу [PERSON] та померлим [PERSON] (матері позивача ) та [PERSON] (бабусі позивача) за їх життя на праві спільної сумісної власності належало 3 / 4 частки квартири, тобто кожному по 1 / 4 частині. Після смерті [PERSON] , до [PERSON] (дружини померлого) та [PERSON] (доньки померлого) перейшло у власність по 1 / 8 частки вказаного майна, що належало померлому за життя на праві спільної сумісної власності. Таким чином померлій [PERSON] належало 3 / 8 частки (1 /4 + 1/8) у спільному сумісному майні, так само і померлій [PERSON] належало 3 / 8 частки (1 /4 + 1/8) у спільному сумісному майні. Після смерті матері [PERSON] , [PERSON] за своє життя, подавала заяву про прийняття спадщини за заповітом від 11.05.2005 року, свідоцтво про прийняття спадщини не отримувала, а відтак [PERSON] має право на спадкування 3 / 8 частини (1 /4 + 1/8) вказаного майна, належність якого спадкодавцю на праві власності підтверджена вищевказаними письмовими доказами. Про це позивачем зазначалось у позовній заяві (1 /4 + 1/8), однак позивачем визначено 2 / 4 частки, замість 3 / 8 частки, тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню. Отже часткою майна спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності, яке залишилось після її смерті є 3 / 4 частки квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України\~визначає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України\~визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~Ст.1220 ЦК України\~визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Стаття 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті брата є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на 3 / 4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Як вже вище зазначалось, що перепоною у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3 / 4 частки вказаної квартири є також арешт накладений на спадкове майно. Так нотаріусом під час підготовки до видачі свідоцтва згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, було встановлено, що на підставі постанов Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ВП № 20274388 від 14.07.2010 року ( реєстраційний номер обтяження : 10040089) та ВП 33779633 від 13.08.2012 року (реєстраційний номер обтяження: 12859304 ), та на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Приватним виконавцем Куземченко А.С. за № ВП59963999 від 08.10.2019 року (реєстраційний номер обтяження: 33670030), накладені арешти щодо всього нерухомого майна спадкодавця [PERSON] . Виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті своєї матері та є підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 39 ЗУ "про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно зі ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 740/3240/18. Таким чином, враховуючи те, що арешти на майно спадкодавця, яка померла [INFO] , було накладено на підставі постанов Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ВП № 20274388 від 14.07.2010 року ( реєстраційний номер обтяження : 10040089) та ВП 33779633 від 13.08.2012 року (реєстраційний номер обтяження: 12859304 ), та на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої Приватним виконавцем Куземченко А.С. за № ВП59963999 від 08.10.2019 року (реєстраційний номер обтяження: 33670030), дані арешти залишилися не знятими, а також, враховуючи неможливість їх скасування в позасудовому порядку, тому слід скасувати арешти, що накладені на все нерухоме майно спадкодавця [PERSON] в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодуванням судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial