Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

17 квітня 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Скрицькою Надією Анатоліївною через канцелярію суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 369/15995/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Сторони до суду не з`явились. Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи. Згідно ст.247\~ЦПК України у\~разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2023 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів - відмовлено. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 11 квітня 2023 року адвокатом Скрицькою Надією Анатоліївною було подано заяву про витрати, які понесла відповідач [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї справи. 17 квітня 2023 року, у строки встановлені\~ЦПК України, через канцелярію суду нею подано докази, що підтверджують розмір витрат, які відповідач має сплатити у зв`язку з розглядом справи. З заяви вбачається, що 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Центр правових послуг А.С.К. та [PERSON] укладено договір № 1/14-06 про надання правової допомоги. Згідно п.1.1. Договору, Виконавець зобов`язується надати необхідну Замовнику правову допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів в усіх місцевих загальних судах, апеляційних судах, Верховному Суді. Відповідно до п.1.2. Договору, для виконання послуг, передбачених п.1.1. Договору, Виконавець уповноважує, зокрема, адвокатів Скрицького Анатолія Казимировича, [PERSON] , які можуть діяти як разом, так і окремо. Копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю зазначених адвокатів знаходяться у матеріалах справи. 17 квітня 2023 року між Замовником та Виконавцем підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 1/14-06 від 14 червня 2021 року, згідно якого вартість правової допомоги у справі № 369/15995/18 становить 60\~000 грн. 00 коп. враховуючи, зокрема, складність справи та значення справи для відповідача [PERSON] . Надано також копію рахунку на оплату правової допомоги № 001/17-04 від 17 квітня 2023 року у розмірі 60\~000 грн. Таким чином із заяви та доданих до неї доказів, вбачається, що відповідач [PERSON] має понести витрати на правничу допомогу у справі № 369/15995/18 у розмірі 60\~000 гривень. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. У постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц, сформовано правовий висновок, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18. Згідно п.5.1. Договору про надання правової допомоги, Замовник здійснює оплату за цим Договором в безготівковому порядку платіжним дорученням на поточний рахунок Виконавця, відповідно до підписаних актів приймання-передачі наданих послуг протягом 30 банківських днів з дати надання рахунку для оплати. Відповідно до ч.1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.3\~ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України, вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2\~ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ ч.4\~ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 17 квітня 2023 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат представником відповідача подано: копію Договору № 1/14-06 про надання правової допомоги від 14 червня 2021 року; копію Акта приймання-передачі наданих послуг від 17 квітня 2023 року за Договором про надання правової допомоги № 1/14-06 від 14 червня 2021 року та копію рахунку на оплату № 01/17-04 від 17 квітня 2023 року, що підтверджує, що відповідає має понести витрати на правничу допомогу у розмірі 60\~000 гривень. Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. З урахуванням вищезазначеного та враховуючи, зокрема, складність справи та значення справи для відповідача [PERSON] , суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 60 000 грн. є співмірним до предмета спору та складності справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved