Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач по справі є її батьком. Згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. батьки шлюб розірвали. З 01.09.2021 року вона навчається в Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара на денній формі навчання фізико-технічного факультету за рахунок бюджетного фінансування. Строк навчання до 30.06.2025р. Вказала, що навчання потребує значного часу та коштів на різні потреби, проїзд в місто Дніпро, проживання, харчування. Із всіма витратами їй допомагає матір [PERSON] . Після розлучення батько матеріально не допомагає. Відповідач працює та має достатній дохід. Тому прохає стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 04.05.2023 до дня закінчення навчання у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара , тобто по 30.06.2025р. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), шлюб між якими розірвано, згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022р. (а.с.8). Згідно довідки Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара від 27.04.2023р. №88/175/118 [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання гр.ТС-21-1 фізико-технічного факультету Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара за рахунок бюджетного фінансування. Зарахована наказом від 09.08.2021р. №881с, термін навчання 01.09.2021 -30.06.2025р. (а.с.10). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 27.04.2023р. №1409 виконавчим комітетом Царичанської селищної ради, до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] , [INFO] мати; [PERSON] , [INFO] сестра; [PERSON] , [INFO] батько (а.с.9). Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На відміну від правовідносин щодо сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру допомоги слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд виходить із того, що відповідач є працездатною особою, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, то судом враховується, що відповідач позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно визнав в повному обсязі. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вказані обставини суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до дня закінчення її навчання у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, тобто до 30.06.2025 року, але не більше як до досягнення нею 23 років та за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved