Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом (згідно нової редакції позовної заяви), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] у віці 92 років померла її матір [PERSON] . За життя [PERSON] було складено заповіт, згідно якого усе належне їй майно вона заповіла дочці [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Вказує, що у відповіді Вороновицької селищної ради від 22.11.2022 на адвокатський запит, зазначено що [PERSON] станом на час припинення існування колгоспного двору (15.04.1991) була одноособовим членом та головою вищевказаного колгоспного двору, що підтверджується також випискою з погосподарської книги за 1991-1995 роки. Позивач зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , не відчужене на користь третіх осіб та не має обтяжень на користь інших осіб, також відсутні права інших осіб на вказане майно. Вказує, що згідно спадкової справи № 417/2021, заведеної у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі Вінницької області, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 03.02.2006, згідно з яким усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла дочці [PERSON] . Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є донька [PERSON] - [PERSON] , яка у відповідності до ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належний їй вищевказаний житловий будинок перейшов за загальними правилами спадкування за заповітом до позивачки. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 30 - 32). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою при відкритті провадження за клопотанням позивача витребувано докази по справі, а саме витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 417/2021, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 38 - 39). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 68). В судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача, адвокат Малькут О.О. попередньо надіслав суду заяву, згідно якої позивач та її представник підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити та не заперечують щодо розгляду справи за їх відсутності. Представник відповідача Вороновицької селищної ради надіслав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Представник третьої особи, Вінницької районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про проведення всіх судових засідань у справі у відсутність представника контори, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 16.04.2021 (а.с. 6). Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.09.2021, у Вінницькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 417/2021, спадкодавець [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 17.04.1989, будинковолодіння, що складається з одного житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 (а.с. 8). За життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті, на що вона матиме право за законом, заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2022, державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер: 0520687600:02:006:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану під зазначеним вище житловим будинком, які належать [PERSON] померлій [INFO] . Постанова мотивована тим, що оформити свої спадкові права на житловий будинок спадкоємець не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права (а.с. 11). Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 16.06.2021, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в цілому складається з житлового будинку літера «А», прибудови літера «а», веранди літера «а1», сарая літера «Б», сарая літера «В», гаражу літера «Г», сарая літера «Д», погреба літера «п/Д», криниці № 1 (а.с. 12 - 14). Згідно копії відповіді Вороновицької селищної ради від 22.11.2022 на адвокатський запит від 18.11.2022, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , відносився станом на 17.04.1989 до суспільної категорії колгоспних дворів. Згідно по господарської книги за 1986-1990 роки, одноосібним членом та головою колгоспного двору була [PERSON] (а.с. 15, також 15 зі звороту). Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про нерухоме майно, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 33). Згідно копії відповіді Вороновицької селищної ради від 24.02.2023 на адвокатський запит, членом колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , станом на час припинення існування колгоспних дворів (15.04.1991), була [PERSON] (а.с. 34). Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки,головою та єдиним членом колгоспного двору була [PERSON] , інші члени колгоспного двору відсутні (а.с. 35). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 417/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася дочка померлої, позивач по справі [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, площею 0, 1802 га, кадастровий номер 0520687600:02:006:0167, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач спадщину прийняла, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] та претендують на спадкове майно, відсутні (а.с. 47 - 63). Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , та звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак оскільки спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, позивачне має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері в нотаріальній конторі та оформити своє право власності на вказаний спадковий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1239/02-31 Вінницької районної державної нотаріальної контори від 19.10.2022 (а.с. 11). Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинних на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності та розмір частки члена колгоспного двору визначався виходячи з рівності часток всіх членів двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24.06.1983 № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Тому враховуючи, що [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору на час припинення існування колгоспних дворів, та відсутність інших осіб, які претендують на частку в ньому, [PERSON] набула право власності на все майно колгоспного двору, яке в тому числі, заповіла своїй дочці [PERSON] , позивачу по справі, тому позивач правомірно просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ,іншого способу захисту своїх прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved