Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено акт приймання-передачі обладнання, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове безоплатне зберігання з правом користування: Ноутбук «МасВоок Air 13-inch.Model А2337», серійний номер CO2GJIXDQ6L7 вартістю 32499,00грн. та чохол для ноутбуку «МасВоок Ultimate Protection» вартість якого складає 1099,00грн. Відповідач отримав обладнання, перевірив його стан і підписав акт приймання-передачі обладнання від 22.11.2021, чим підтвердив сам факт передачі йому обладнання і те, що з умовами акту він ознайомлений та погоджується. 24.02.2022 відбувся воєнний напад росії на Україну.Зі слів відповідача, внаслідок бойових дій він був вимушений виїхати з України до держави Ізраїль. У травні 2022 року засобами електронної пошти та месенджерів позивач звернувся до відповідача з проханням повернути йому обладнання, отримане за актом приймання-передачі від 22.01.2021 (копії електронних доказів переписки додаються до позову). Однак, відповідач спочатку вимагав сплатити значні грошові кошти, нібито за відправлення обладнання міжнародною поштовою службою, а в подальшому повідомив, що не може здійснити повернення і почав ігнорувати позивача, не відповідаючи на його повідомлення. На виконання п.4 акта, 09.06.2022 позивач відправив відповідачу на його електронну адресу вимогу про повернення обладнання, або у разі втрати обладнання, направив реквізити банківського рахунку для оплати вартості втраченого або знищеного обладнання (копії електронних доказів переписки додаються до позову). Аналогічну вимогу про повернення обладнання, або у разі втрати обладнання реквізити для оплати його вартості, 21.06.2022 позивач відправив відповідачу засобом поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу реєстрації місця проживання відповідача. Однак, вимоги направлені позивачем на адресу відповідача були ним проігноровані. Обладнання відповідач не повернув, грошові кошти, в якості компенсації вартості обладнання не сплатив, на зв`язок не виходить. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вартість обладнання, що було передано на підставі акта приймання-передачі обладнання від 22.11.2021 у розмірі 33598,00грн., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 11000,00грн. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19.01.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся. При цьому, 05.04.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій просив суд розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних справ та обов`язків, зокрема є договори та інші правовідносини. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 22 листопада 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено акт приймання-передачі обладнання, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове безоплатне зберігання з правом користування наступне обладнання: «МасВоок Air 13-inch.Model А2337», серійний номер CO2GJIXDQ6L7, вартістю 32499,00грн. та «МасВоок Ultimate Protection» вартістю 1099,00грн. Відповідно до п.3 акта приймання-передачі обладнання, обладнання передане відповідачу у нормальному стані, претензій у відповідача стосовно стану та працездатності обладнання немає. Згідно із п.4 акта приймання-передачі обладнання, обладнання передається відповідачу тимчасово, та підлягає поверненню позивачу протягом одного робочого дня з моменту надання відповідачу вимоги про повернення обладнання. З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2022 позивач відправив відповідачу на його електронну адресу вимогу про повернення обладнання, або у разі втрати обладнання, направив реквізити банківського рахунку для оплати вартості втраченого або знищеного обладнання. Аналогічну вимогу про повернення обладнання, або у разі втрати обладнання реквізити для оплати його вартості, 21.06.2022 позивач відправив відповідачу засобом поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу реєстрації місця проживання відповідача. Вимоги позивача були залишені відповідачем без відповіді та задоволення. У зв`язку з незадоволенням вимог вищевикладених вимог позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом. Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 22 ЦК України закріплено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Відповідно до п. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Пункт 3 ч. 2 ст. 833 ЦК України зобов`язує користувача повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання. Правові наслідки неповернення речі після закінчення строку користування нею передбачені ст. 836 ЦК України, відповідно до якої, якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Зазначені положення ЦК повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 р. "Пайн Велей Девелопментс ЛТД" проти Ірландії, в якому розкрито зміст захисту права власності, зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимогу, оскільки позивачем доведено факт порушення з боку відповідача зобов`язань, ці обставини не спростовано відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На виконання вищезазначених норм процесуального законодавства відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, встановивши порушення з боку відповідача зобов`язань, у суду наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартість обладнання, що було передано на підставі акта приймання-передачі обладнання від 22.11.2021 на загальну суму 33598,00грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог позивача про відшкодування відповідачем на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи особливості розгляду справи у спрощеному провадженні, відповідна заява стороною про понесення витрат на правничу допомогу має бути подана до виходу суду в нарадчу кімнату. Як убачається із матеріалів справи, адвокатом Вітер В.М. зазаначено про понесені витрати у позовній заяві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У обґрунтування заяви про понесені позивачем витрат на правничу допомогу, адвокат Вітер В.М. подав договір про надання правової допомоги від 27.12.2022, укладений між адвокатом Вітер В.М. та Жук В.В., акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера № 206 від 28.12.2022. У пункті 4.1 Договору № 206 від 27.12.2022 про надання правничої допомоги від 12.06.2020 адвокатом Вітер В.М. та Жук В.В. погоджено розмір фіксованого гонорару в сумі 11000,00 грн за надання правничої допомоги, а саме послуг: усної консультації, правового аналізу правовідносин, підготовки та узгодження правової позиції по справі, підготовку та подачу позовної заяви до суду, представлення інтересів клієнта в Оболонському районному суді м. Києва у справі. Верховний Суд в постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19 дійшов висновку, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Крім того, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved