Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», Чугуївського районного розрахунково-сервісного центра про захист прав споживачів, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати квитанцію, складену ПрАТ «Харківенергозбут» про нарахування та сплату заборговності за електричну енергію в сумі 111,86 грн. з показниками лічильника обліку 001712 по особовому рахунку [NUMBER] Довгаль за адресою: [ADDRESS] , дача, сформовну за грудень 2021 року від 06.01.2022 №2481685011, безпідставною та такою, що не підлягає сплаті, визнавши неправомірними погрози Вовчанського РРСЦ ПрАТ «Харківенергозбуту», викладені в додатку до вищевказаної квитанції про відключення вказаного домоволодіння від електроенергії у випадку не сплати неіснуючого боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1988 року, виданого Вовчанською державною нотаріальною конторою Вовчанського району Харківської області. Вказаний будинок використовувся в якості дачі. Спорів з приводу плати за використану електроенергію між власником будинку та постачальною організацією раніше ніколи не виникало. На початку січня 2022 року на «Вайбер» телефона сина позивача [PERSON] , надійшли три повідомлення: 1. копія квитанції про сплату заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 111,86 грн.; 2. номер Вовчанського РРСП [NUMBER] ; 3. копія квитанції з попередженням про відключення світла у випадку не сплати боргу. Також в цій квитанції зазначено, що цей будинок є - дача, вказані показники лічильника: поточні - 001712 та попередні - 001712, борг за електроенергію нараховано за період з 01.12.21р. по 31.12.21 р. Між тим, позивач зазначає, що будь-якого боргу по сплаті за електроенергію не існує, а вищевказані показники видумані відповідачами і не відповідають дійсності. В останні дні вересня, коли позивач виїжджала з дачі, вона зняла показники лічильника електроенергії, які на той момент були - 001421. З метою передати показання лічильника позивач дзвонила працівнику Вовчанського РРСЦ, який 22 числа кожного місяця знімає дані з лічильника в домоволодінні, тому що у вересні 2021 року він не приходив для зняття показів з невідомих причин, та останній зняв слухавку і відповів, що «зараз записати нічого не може, оскільки їде на велосипеді». В результаті чого позивач взяла попередньо квитанцію про сплату, відрахувала різницю в кіловатах та 27.09.2021 року сплатила вартість фактично використаної електроенергії, про що свідчить відповідна платіжна квитанції. Так позивач вважає, що її права, як споживача послуг електричної енергії, порушені відповідачами, які безпідставно нарахували не існуючу заборгованість, виписавши і направивши квитанцію про його сплату з погрозами про відключення в будинку світла. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів ПрАТ «Харківенергозбут», Чугуївського районного розрахунково-сервісного центра адвокат Шемаєв В.В. зазначив, що позивачем не обґрунтовано позовні вимоги на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», у позові відсутня інформація, яке саме право споживача порушено відповідачами, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав у суді. Крім того вказав, що Вовчанський РРСЦ, функції якого на час відкриття провадження у справі, у зв`язку із веденням на території м. Вовчанськ бойових дій, здійснює Чугуївський РРСЦ, не є відокремленим підрозділом ПрАТ «Харківенергозбут». Також пояснив, що ПрАТ «Харківенергозбут» з 01.0.12019 року є постачальником електричної енергії на території Харківської області, тоді як розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. Оператором системи розподілу на території Харківської області є Акціонерне товариство «Харківобленерго», та саме оператором системи розподілу приймає від споживача покази засобів комерційного обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, використаної споживачем, та надає зазначену інформацію постачальнику електричної енергії, на підставі чого останній проводить розрахунок із споживачем. Так, оператором системи розподілу (AT «Харківобленерго») було розраховано обсяг спожитої енергії згідно ККОЕЕ, проте позивач помилково вважає, що обсяг спожитої електричної енергії розраховуються саме ПрАТ «Харківенергозбут». Також вказав, що повідомлення, яке надійшло споживачу щодо можливого відключення електроенергії є правомірним, та не може вважатися погрозою, оскільки Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) прямо передбачено право відповідача ініціювати відключення споживача у разі наявності у такого споживача боргу за спожиту електричну енергію незалежно від суми заборгованості. Разом з тим, копії скріншотів з месенджеру «Вайбер» не можна взяти до уваги як належний доказ листування, оскільки, згідно з практикою Верховного Суду, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом, тобто доказом, оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, тому що в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Таким чином, враховуючи викладене у відзиві, представник відповідача вважає позовну заяву до ПрАТ «Харківенергозбут» безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У відповіді на відзив позивач зазначила, що обраний нею спосіб захисту свого права відповідає можливим способам захисту, та зазначена відповідачем ПрАТ «Харківенергозбут» інформація у сформованій останнім квитанції від 06 січня 2022 року, зокрема щодо показань лічильника, не відповідає дійсності. Належних та допустимих доказів того, зокрема акту прийому-передачі складеного між ПрАТ «Харківенергозбут» та АТ «Харківобленерго», щодо передачі облікових даних лічильника позивача ПрАТ «Харківенергозбут» не надано та матеріали справи не місять. Оскільки інформація зазначена в сформованій відповідачем квитанції від 06 січня 2022 року не відповідає дійсності, остання повинна бути визнана судом безпідставною та такою, що не підлягає сплаті. Безпідставне нарахування не існуючої заборгованості за електроенергію у подальшому потягне за собою негативні наслідки. Також вказала, що якщо позивачем не буде сплачено не існуючий борг по спірній квитанції, то цим вона фактично визнає покази лічильника, які в ній зазначені та які не відповідають дійсним показникам, та ця обставина є перешкодою для правильного розрахунку фактично спожитої електроенергії в подальшому. Також, посилаючись на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 13.07.2020 року у справі №753/10840/19, зазначила, що роздруківки з месенджеру «Вайбер» є належними доказами. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказав, що посилання позивача щодо вимог надати письмовий акт прийому-передачі показів лічильника є не обґрунтованими, оскільки надання акту, що має вигляд електронного документа, а саме: обміну даними, щодо обсягів спожитої електричної енергії (а не показів лічильника як вважає позивач), стосовно більше ніж 1 000 000 споживачів є неможливим з урахуванням порядку обміну даними та кількості споживачів ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач надала до суду письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ «Харківенергозбут» проводить на підставі обсягів, переданих від оператора системи розподілу. Таким чином, саме зазначений акт є підставою для нарахування відповідачем споживачам вартості спожитої електроенергії, що не заперечує і сам представник ПрАТ «Харківенергозбут», а тому він має бути наданий відповідачем на спростування позовних вимог. Посилання представника ПрАТ «Харківенергозбут» на те, що зазначений акт наявний лише в електронному вигляді та є за своїм змістом об?ємним, у зв?язку з чим він не має змогу надати його судові - безпідставні. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях на заперечення на відповідь на відзив, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив, зазначивши, що належним відповідачем по справі є АТ «Харківобленерго», а обраний позивачем спосіб захисту неналежним. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1988 року, виданого Вовчанською державною нотаріальною конторою Вовчанського району Харківської області (а.с. 28). Згідно з квитанцією про сплату комунальних послуг від 27.09.2021 року позивачем сплачено заборгованість за спожиту електроенергію в будинку [ADDRESS] в розмірі 141,10 грн., покази лічильника 1337-1421 (а.с. 31). Відповідно до квитанції виданої ПрАТ «Харківенергозбут» борг позивача за спожиту електроенергію за грудень 2021 року на початок місяця склав 111,86 грн., поточні покази лічильника 001712 (а.с. 32). Із роздруківки з телефону, наданої позивачем, вбачається, що вона отримала повідомлення в месенджері «Вайбер» від Вовчанського РРСЦ, яке містить квитанцію про нарахований борг за спожиту електроенергію за грудень 2021 року, що на початок місяця склав 111,86 грн. Також повідомлення містить прохання-попередження до позивача про своєчасну сплату боргу та про відключення постачання електроенергії в разі несвоєчасної сплати (а.с. 33). Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 року № 1268 ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Харківської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов?язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Частиною 1 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із стогін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Типовий договір Товариства затверджено Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на його сайті: zbutenergo.kharkov.ua. Абзацом п?ятим пункту 13 розділу XVII Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Так, між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії. У відповідності до п. 4.12, 4.13 розділу IV ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Судом встановлено, що оператором системи розподілу на території Харківської області є Акціонерне товариство «Харківобленерго». У відповідності до п. 4.3 розділу IV ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. За вимогами п. 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії ( далі - ККОЕЕ) обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ «Харківенергозбут» проводить на підставі обсягів, переданих від оператора системи розподілу. Згідно з п. 72 п. 1.2.1 глави 1.2 Розділу І ККОЕЕ точка комерційного обліку (ТКО) - фізична або умовна (віртуальна) точка (як елемент інформаційної моделі ринку), ідентифікована відповідним ЕIC-кодом, якої стосуються дані комерційного обліку електричної енергії, які використовуються для розрахунків між учасниками ринку електричної енергії та/або для формування звітності. Пунктом 2.7.1 глави 2.7 Розділу II ККОЕЕ визначено, що стороною, відповідальною за точку комерційного обліку для ТКО, які забезпечені вузлами обліку, є оператор мережі або сторона, приєднана до мережі, що на законних підставах володіє чи користується лічильником у складі вузла обліку для цієї ТКО, якщо інше не встановлено цим Кодексом або договором. Відповідно до підп. 2 п. 5.5.5. розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов?язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.1. розділу IV ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. У відповідності з п. 4.7. розділу IV ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з п. 4.8. розділу IV ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг споживач зобов?язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов?язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 3а приписами ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піллягає виконанню у цей строк (термін). За нормами ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 8.1.1 та 9. 1. Договору постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об?єкта Споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим Договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов?язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Так, повідомлення, яке отримала позивач на телефон, про необхідність своєчасної оплати послуг електропостачання, є попередженням про відповідальність за договором про постачання електричної енергії за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. Таким чином, саме оператор системи розподілу приймає від споживача покази засобів комерційного обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, використаної споживачем, та надає зазначену інформацію постачальнику електричної енергії, на підставі чого Товариство проводить розрахунок зі споживачем. Отже, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ «Харківенергозбут» проводить на підставі обсягів, переданих від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго». Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. \~Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. \~Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. \~Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. \~Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.\~За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. \~Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. \~Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. В судовому засіданні представник ПрАТ «Харківенергозбут» неодноразово зазначав, що вони є неналежним відповідачем, але позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача або про залучення співвідповідача не зверталася, та вказала, що оскільки оскаржувана квитанція сформована саме ПрАТ «Харківенергозбут», тому останній і є, на її думку, належним відповідачем. \~Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. \~Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. \~За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. \~Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, у постановах Верховного Суду\~\~від 07 жовтня 2020 року в справі № 705/3876/18,\~від 19 серпня 2020 року в справі № 639/6295/16-ц (провадження № 61-36683св18),\~від 14 липня 2020 року в справі № 686/23977/18,\~від 08 липня 2020 року в справі № 612/808/18. Зважаючи на те, що обсяги спожитої електроенергії визначає оператор системи розподілу АТ «Харківобленерго», а відповідач ПрАТ «Харківенергозбут» лише здійснює розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем, вимога про визнання квитанції про нарахування спожитої електричної енергії з показниками лічильника обліку 001712, пред`явлена до неналежного відповідача, оскільки позивач фактично оскаржує обсяг нарахованої спожитої електроенергії. Разом з тим, відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: визнання\~права; визнання\~правочину недійсним; припинення\~дії,\~яка порушує\~право; відновлення\~становища,\~яке існувало\~до порушення; примусове\~виконання обов`язку\~в натурі; зміна\~правовідношення; припинення\~правовідношення; відшкодування\~збитків та\~інші способи\~відшкодування майнової\~шкоди; відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Вимога про\~визнання боргу\~безпідставним є\~вимогою про\~визнання відсутності\~у постачальника\~права вимагати\~оплати донарахованого\~боргу та\~відсутності обов`язку\~(який\~кореспондує вказаному\~праву)\~у споживача\~з оплати\~такого боргу.\~Ця вимога\~є ефективним\~способом захисту\~інтересу боржника\~в юридичній\~визначеності у\~спірних правовідносинах. Ефективним способом захисту прав споживача є і вимога зобов`язати постачальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним. Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові №766/20797/18 від 26.10.2021 року. Враховуючи, що позивач звернулася до суду із вимогою про визнання квитанції про нарахування та сплату заборгованості за електричну енергію з показниками лічильника обліку 001712, безпідставною та такою, що не підлягає сплаті, такий спосіб захисту не є належним в розумінні ст. 16 ЦК України та практики Великої Палати Верховного Суду, оскільки сама по собі квитанція не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендацій сплатити нарахований борг, що є різновидом претензії. Визнання безпідставною такої квитанції не свідчитиме про відсутність вже нарахованої спожитої позивачем електроенергії, про відсутність у постачальника права вимагати оплати нарахованого боргу за обсяг спожитої електричної енергії, і відсутність обов`язку сплатити борг. Вказана квитанція судом може бути визнана в якості доказу порушення законних прав та інтересів позивача при обранні належного способу захисту. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed