Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 березня 2012 року; стягнути з відповідача суму сплачених судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільного майна не мають. Через різні інтереси у житті, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим постійно відбувались сварки, з 2019 року перестав проживати з відповідачем та фактично припинились шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважаючи неможливим примирення з відповідачкою та подружнє життя звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року визначено за територіальною підсудністю направити дану справу до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду, зареєстровану в канцелярії 10 травня 2023 року, заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась повторно причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надала. Про розгляд\~справи судом\~відповідач повідомлялась\~в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою її зареєстрованого у встановленому порядку місяця проживання згідно відомостей Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 25). Однак, поштове судове відправлення повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «адреса відсутній за вказаною адресою» (а.с. 37) Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається належним повідомленням про розгляд справи судом. Крім того, про розгляд справи судом відповідач повідомлялась в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 35) та відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи зазначене, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи судом та враховуючи відсутність відомостей про причини неявки, є такою, що не з`явилась до суду повторно без поважних причин. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24 березня 2012 року був зареєстрований шлюб Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 137 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Як зазначає позивач фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, подальше збереження шлюбу між сторонами вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про поділ майна подружжя, заявлено не було. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Також, згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 21 жовтня 2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), при реєстрації шлюбу з позивачем 24 березня 2012 року, відповідач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 4). Позивач не просить змінити відповідачці прізвище на дошлюбне, при цьому, враховуючи, що положеннями ч. 1 ст. 113 СК України передбачено право особи яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним залишити відповідачці, після розірвання шлюбу, набуте нею прізвище при реєстрації з відповідачем шлюбу: « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також, позивачем надано до матеріалів позову оригінал свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 21 жовтня 2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 4). Враховуючи, що судом справа по суті розглянута, положення ч. 1 ст. 96 ЦПК України, суд вважає можливим, до набрання судовим рішенням законної сили, повернути позивачу наданий ним зазначений вище оригінал свідоцтва про шлюб. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму судових витрат. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № PS17270574 позивачем був сплачений 11.11.2022 р. судовий збір в розмірі 992,40 грн., який зарахований на відповідний казначейський рахунок 11.11.2022 р., ідентифікатор документа в Казначействі: 435763728 (а.с. 31). Враховуючи висновок суду про задоволення вимог позову про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved