Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

25 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «ПК «Поділля», в якому просив зобов`язати ПрАТ «ПК Поділля» повернути належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 0524186500:01:001:0255, площею 1,7958 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тростянецької селищної ради за межами населеного пункту с. Цибулівка та скасувати реєстрацію договору оренди землі від 30 липня 2015 року, зареєстрований державним реєстратором Таваліка Ольгою Миколаївною в Державному реєстраторі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 14860934 від 30 травня 2016 року. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.05.2023 позов [PERSON] до ПрАТ «ПК «Поділля» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації договору оренди землі - задоволено частково: зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» повернути [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0524186500:01:001:0255, загальною площею 1,7958 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» на користь [PERSON] понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Під час розгляду зазначеної справи представник позивача [PERSON] - адвокат Тимощук Є. С. через канцелярію суду подав лист з копією квитанції №ПН472 від 22.11.2022 щодо підтвердження оплати експертизи, яку призначено судом в межах справи №147/362/22. Також, під час розгляду справи представник відповідача ПрАТ «ПК «Поділля» - адвокат Хитрук І. С. подав суду заяву про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення суду, в якій вказав, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 08.05.2023 представник відповідача подав суду заяву (засобами поштового зв`язку) про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 26500 грн., а також надав докази на підтвердження вказаних витрат. 09.05.2023 представник позивача подав суду заяву (через систему «Електронний суд») про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення судових витрат понесених позивачем на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 5285,60 грн. 10.05.2023 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Хитрука І. С. надійшли заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому просив відмовити у задоволенні зазначеної заяви. 23.05.2023 від представника позивача адвоката Тимощука Є.С. надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких останній просить відмовити відповідачу у стягненні заявленої ним суми витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача адвоката Хитрука І. С. надійшла заява про розгляд заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу без його участі, при цьому висловився, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Відповідно до ч. 4\~ст.270\~ЦПК України, неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши заяви представників сторін та матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з наступних підстав. Згідно з ч. 5 ст.\~265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат. Встановлено, що при ухваленні по справі рішення суду від 04.05.2023 судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки під час розгляду справи адвокат Хитрук І. С. подав заяву, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, тобто, впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення, судом також не було вирішено питання щодо стягнення витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки у прохальній частині позовної заяви позивач просив про стягнення з відповідача, виключно, судових витрат зі сплати судового збору. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст.270\~ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~встановлено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Заявник адвокат Тимощук Є. С. докази понесених позивачем витрат за судову почеркознавчу експертизу подав до закінчення судових дебатів у справі (т. 1, а.с. 180-181), що відповідає вимогам ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, разом з тим, у позовній заяві позивач зазначив, що в разі виникнення необхідності витрат на професійну правничу допомогу чи інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відомості про їх понесення будуть надані суду відповідно до вимог ЦПК України. Заявник адвокат Хитрук І. С. дотримався порядку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та здійснив це у визначені строки. Щодо заяви представника відповідача. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Така позиція висвітлена в постанові Великої Палати у справі №910/12876/19. Частини 1-2 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають поділу між сторонами за результатами розгляду справи. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, суд вважає, що розподіл судових витрат, відповідно до положень статті 134 Цивільного процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. З цього приводу Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, що знайшло своє відображення у ряді постанов Верховного Суду у\~справах №922/676/21 від 14.12.2021,\~№905/716/20 від 08.04.2021,\~№916/2087/18 від 31.03.2021,\~№922/3812/19 від 10.12.2020. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial