Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позовні вимоги 23 квітня 2023 року позивачі звернулись до [PERSON] з вимогами відшкодувати [PERSON] 13121 грн. 31 коп. - матеріальної шкоди, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 457 571 грн. 90 коп. кожному, в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 12000,00 грн. - [PERSON] в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 22 вересня 2012 року близько 17 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «МІТSUBISHI Outlender» д.н. [NUMBER] на автодорозі «Суми-Полтава-Олександрія» рухалася в напрямку м. Суми, поблизу повороту на село Бездрик Сумського району допустила зіткнення з автомобілем «АLFА Romeo», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] помер, автомобіль «АLFА Romeo», державний номер [NUMBER] зазнав механічні ушкодження, і вартість відновлювального ремонту складає 13121 грн. 31 коп. Крім того, позивачі вказали, що [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] та братом [PERSON] і у зв`язку зі втратою близької людини їм була заподіяна моральна шкода. Зазначили, що їх спосіб життя змінився, вони не можуть вести активне соціальне життя, зі стресом у них погіршився стан здоров`я і взагалі змінилося життя. Посилаючись на те, що оскільки кримінальне провадження було закрите на підставі ст. 49 КК України і [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності не з реабілітуючих обставин, вважали її належним відповідачем В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Сапіч В.М., кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити Представник відповідача - адвокат Кругляк В.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вина [PERSON] не була доведена вироком суду, вказав, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , оскільки саме він створив безпеку для [PERSON] , порушуючи вимоги пунктів 10.1 та 14.3 Правил дорожнього руху України, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся. Позиція суду Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та давши оцінку письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні їх під час судового розгляду вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Під час розгляду цивільної справи судом було досліджені матеріали кримінального провадження (справа № 587/1105/13-к) Так, відповідно до обвинувального акту, 22 вересня 2012 року близько 17.00 [PERSON] керуючи автомобілем «МІТSUBISHI Outlender» д.н. [NUMBER] на автодорозі «Суми-Полтава-Олександрія» рухалася в напрямку м. Суми. Недалеко до повороту на село Бездрик Сумського району [PERSON] розпочала маневр обгону автомобіля «АLFА Romeo» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та невстановленого автомобіля ІЖ. В цей час водій [PERSON] не переконавшись в безпеці свого маневру в порушення вимог пунктів 10.1 та 14.3 Правил дорожнього руху України почав виконувати обгін невстановленого автомобіля ІЖ. В цій ситуації [PERSON] в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, не прийняла негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки і продовжила виконання маневру обгону, що призвело до зіткнення автомобіля «АLFА Romeo» та «МІТSUBISHI Outlender». В свою чергу внаслідок попутного зіткнення автомобіль «АLFА Romeo» виїхав в правий кювет і перекинувся. В результаті чого водій автомобіля «АLFА Romeo» [PERSON] отримав тілесні пошкодження від яких настала його смерть, а пасажирам вказаного автомобіля [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Після зіткнення, [PERSON] , в порушення вимог п.2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинила свій транспортний засіб, не вжила можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не викликала карету швидкої медичної допомоги, залишила потерпілого без допомоги, з місця пригоди зникла. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є «спричинення смерті потерпілого» та за ч. 1 ст. 135 КК України - завідомо залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли вона сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан ( т. 1 а.к.п. 2-4). Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року обвинувачену [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 135 КК України, ч. 2 ст. 286 КК України звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12012200260000065 від 26 листопада 2012 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України - закрито (т. 5 а.к.п 48-49) Цивільна-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», що підтверджується копією договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 вересня 2012 року укладеного між ПАТ «ХДІ страхування» та [PERSON] , остання свою цивільну відповідальність застрахувала на одного потерпілого 100000,00 грн. -моральної шкоди та 50000,00 - матеріальної шкоди (т. 1 а.к.п. 148). Згідно висновку авто товарознавчої експертизи № 140 від 29 січня 2013 року ринкова вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля марки «АLFА Romeo», державний номер [NUMBER] , станом на 22 вересня 2012 року складає 13121 грн. 31 коп. (т. 1а а.к.п 127-140). За клопотання представника відповідача був досліджений висновок експертів № 21738/30740-30741/16506/16507 від 24 жовтня 2022 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Alfa Romeo [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 14.2 «а» Правил дорожнього руху України, у нього була технічна можливість уникнути даної пригоди і його дії були в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Встановити причинний зв`язок у виникненні дорожньо-транспортної пригоди у діях водія Mitsubishi Outlander [PERSON] неможливо (т.5 а.к.п. 19-47). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом приписів ЦК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49КК України (у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) доктриною кримінального права визначено як нереабілітуючу підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину у тому діянні, в якому обвинувачується особа та вину цієї особи у вчиненні такого злочину. Щодо відшкодування майнової шкоди Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів(стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП,є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Враховуючи те, що [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «ХДІ страхування», що підтверджується копією договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів то саме ПАТ «ХДІ страхування», мало б відшкодувати [PERSON] матеріальний збиток, як власнику автомобіля марки «АLFА Romeo» державний номер [NUMBER] , в розмірі 13121 грн. 31коп. Щодо відшкодування моральної шкоди Відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому суд звертає увагу, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Висновки суду Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд, приходить до висновку, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] втративши дуже близьку людину, сина та брата, зазнали моральної шкоди, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях у зв`язку із протиправними діями відповідача. При цьому, врахувавши принципи розумності, справедливості, пропорційності при визначенні розміру моральної шкоди, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі по 250000,00 грн. - [PERSON] та [PERSON] та 200000, 00 грн. - [PERSON] з яких по 26000 грн. кожному підлягає стягненню з ПрАТ «ХДІ Страхування» в силу вимог статті 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: partial