Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення суми грошових коштів 3% річних, інфляційних збитків та пені. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21 липня 2021 року на перехресті пр. Аношкіна та пр. Т.Шевченка в м. Кам`янське відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ВАЗ 2101 р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який забезпечений полісом ОСЦПВ № 202791049, виданим ТДВ «СК «Ю.ЕсАй» та Hyundai Tucson р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що належить йому на праві власності. В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.08.2021 справа № 208/6542/21 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 124-2 КУпАП. Ця постанова суду набрала законної сили 27 серпня 2021 року та не оскаржувалась у встановленому законом порядку. Оскільки транспортний засіб заподіювача шкоди був забезпечений полісом ОСЦПВ № 202791049, виданим ТДВ «СК «Ю.ЕсАй», позивач з метою компенсації спричинених збитків звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, разом з усіма визначеними законом документами. Згідно висновку експерта № 0209/21 від 09 вересня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Tucson, що складає 136 065,58грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Hyundai Tucson складає 170417,47грн. Полісом ОСЦПВ № 202791049 передбачена безумовна франшиза у розмірі 2 000,00 грн. Отже, зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ (136 065,58 грн) перевищує ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну (130 000,00 грн), то відповідач зобов`язаний був в строк до 26 жовтня 2021 року, включно (протягом 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: з 28 липня 2021 року по 26 жовтня 2021 року) повідомити позивача про прийняте рішення та здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 128 000,00 грн (130 000,00 грн - 2 000,00 грн = 128 000,00 грн), однак відповідач не здійснив жодної виплати на рахунок позивача, крім цього, відповідач не повідомив про прийняте рішення позивача та не узгодив із ним розмір страхового відшкодування. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 травня 2022 року (справа № 208/37/22), яке набрало законної сили 20 червня 2022, з відповідача було стягнуто штрафні санкції (пеню, інфляційні збитки, 3% річних порядку ст. 625 ЦК України) за період з 27.10.2021 по 21.12.2021 в розмірі 4 993,75 грн. Оскільки станом на день подання цієї позовної заяви відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування позивачу, позивач вважає, що відповідач має сплатити за прострочення виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ № 202791049 за період починаючи з 22.12.2021 по 16.08.2022, пеню у розмірі 24372,60 грн; інфляційні збитки в розмірі 25002,25 грн; 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 2 503,90 грн, на загальну суму 51 878,75 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16.12.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у засідання суду не з`явився, при цьому, у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, а також зазначається, що позовні вимоги до відповідача підтримує та просить задовольнити. Заперечень відносно заочного розгляду справи не висловив. Відповідач ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. У зв`язку з цим, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 липня 2021 року о 8:30год в м. Кам`янське на перехресті пр-ту Аношкіна та пр-ту Т.Шевченка, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» р.н. [NUMBER] водій [PERSON] здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофору, не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по пр.-ту Аношкіна, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що належить йому на праві власності. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 8.7.3е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року у справі № 208/6542/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124,122-4КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн (а.с.9-13). Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Hyundai Tucson» р.н. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.7) На момент ДТП, цивільна відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. [NUMBER] [PERSON] , була застрахована у відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» за полісом № 2022791049 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.02.2021(а.с.14). 21 липня 2021 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 26 липня 2021 року із заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок. Згідно висновку експерта № 0209/21 від 09.09.2021 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ), складеного на підставі письмової заяви [PERSON] , вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством) КТЗ - автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 136065,58грн.(без урахування складової ПДВ); вартість матеріального збитку(з урахуванням втрати товарної вартості), заподіяної власнику КТЗ автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 170417,47грн.(а.с.21-23) Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 19.05.2022 у цивільній справі № 208/37/22, позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» , [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задоволено, стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь [PERSON] 128 000,00грн. несплаченої суми страхового відшкодування; 589,15 грн. 3% річних за період з 27.10.2021 по 21.12.2021; 3380, 60 грн. - пені за період з 27.10.2021 по 21.12.2021; 1024, 00 грн. інфляційні збитки за період з 27.10.2021 по 21.12.2021, судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 2000,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 888,35 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 44667,47 грн., судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 2000,00грн., сплачений судовий збір у розмірі 888,35 грн (а.с.15-19). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент розгляду справи, відомості про проведення відповідачем виплати страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відповідних доказів не надано. Відповідно достатті 129-1 Конституції Українисудове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зістаттею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Ураховуючи наявність рішення суду про стягнення заборгованості, яке боржником не виконане, представником позивача проведений розрахунок позовних вимог, з якого вбачається, що нараховано пеню у розмірі 24372,60 грн, інфляційні збитки у розмірі 25002,25 грн та 3% річних у розмірі 2 503,90 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Між сторонами виникли правовідносини, щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018р. у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016р. у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 червня 2018р. у справі № 308/3162/15-ц, - позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання ( висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 01 червня 2016р. у справі № 6-927цс16). Згідно зі ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо виплати страхового відшкодування, беручи до уваги, що рішення суду є обов`язковим до виконання, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять, та представником відповідача не надано у спростування вищезазначеного доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. Відповідачем не спростовано розрахунок наданий позивачем та не наведений контррозрахунок, не подано заперечень щодо даного розрахунку, а тому суд приймає до уваги розрахунок, який було надано позивачем. Відповідно дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідност. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved