Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2023 року звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона проживає у домоволодінні [ADDRESS] , в який, як працівника, її разом з дітьми у 1995 році було заселено за дозволом голови Колгоспу імені Кірова Щегельського І.І. З 1995 року і до 2023 року [PERSON] добросовісно, відкрито, та безперервно володіє домоволодіння [ADDRESS] , ремонтує його та підтримує у належному технічному стані, мешкала та мешкає у ньому до цього часу, іншого житла у неї немає. [PERSON] проживає та вільно користується будинком протягом 28 років, який не може оформити на себе, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та належного власника. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою від 05 травня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність, про що подала відповідну заяву. Представники відповідача Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що відомості про державну реєстрацію спірного нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] відсутні, про що свідчить довідка КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛУБЕНСЬКЕ МІЖРАЙОННЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНРАРИЗАЦІЇ» № 280 від 01.03.2023 (а.с. 9-14). Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] виготовлений за заявою [PERSON] станом на 07 березня 2023 року (а.с. 15-19). Відповідно звіту про оцінку нерухомого майна, житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкту оцінки, ПДВ 20% складає 48 300 грн (а.с. 20-22). Відповідно довідки Новомартиновицького старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 6080 від 01.03.2023 до складу зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , її донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проживає за вищезазначеною адресою з вересня 1995 року, що підтверджується довідкою Новомартиновицького старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 6105 від 01.03.2023 (а.с. 24). Відповідно виписки з погосподарської книги, наданої Новомартиновицьким старостинським округом виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області 01.03.2023 вих. № 6105, згідно даних з погосподарських книг Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області: № 1 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ; № [NUMBER] за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ; № [NUMBER] за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ; № [NUMBER] за 2011-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ; № [NUMBER] за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] будинковолодіння, що розміщене за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [INFO] , по теперішній час. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з погосподарськими будівлями, орієнтовною площею 0,10 га, була передана в користування [PERSON] (а.с. 25). Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права власності. Таким чином, судом вважає, що позивачем доведено обставини, необхідні для набуття права власності, які перелічені положеннями ст. 344 ЦК України. Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у будинку [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказане нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, позивачем вимога про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат не заявлялася, тому їх слід залишити за позивачем.

Outcome: approved