Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та визначення місця проживання дітей та участі у їх вихованні. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав,\~що з\~21.11.2009\~року позивач\~ перебував\~у зареєстрованому\~шлюбі із\~ [PERSON] ,\~який розірвано\~рішенням Октябрського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~10.10.2022\~року.\~Від шлюбу\~мають малолітніх\~дітей [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають разом з позивачем в домоволодінні в с. Пустовари Решетилівського району. Будинок має всі зручності, наявний Інтернет. У дітей є окремі кімнати, які обладнані необхідними меблями. Діти навчаються у Демидівській ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 01.09.2022 року, відвідують гуртки. Дітей не можливо розділити один від одного. Але між сторонами не досягнуто згоди щодо місяця проживання дітей та участі у їх вихованні. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом . Ухвалою суду від 06.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання . 25.04.2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить: 1. Визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . 2. Визначити наступні способи участі матері [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , особисте спілкування: -Систематичні побачення з дітьми кожну другу та четверту п`ятницю до неділі, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі за її місцем проживання з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; -Щороку на літні канікули протягом двох тижнів згідно робочого графіку відпусток [PERSON] ; -Безперешкодно особисто вітати дітей з Днем народження, Новим роком та іншими святами; -Святкові дні, а також осінні, зимові та весняні канікули проводити за згодою батька; -необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, електронного та відеозв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Козир Л.М. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Подала заяву про визнання позовних вимог, викладений в уточненій позовні заяві. Представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд ухвалив розглядати справу на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши представника позивача, позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.10.2022 року. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Факт проживання малолітніх дітей з батьком за адресою: [ADDRESS] , підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Вказаний факт не оспорюється відповідачем. Даний будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.07.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З акту обстеження житлово побутових умов, проведеного комісією органу опіки і піклування виконавчого комітету Решетилівської міської ради з метою обстеження умов проживання малолітніх дітей убачається, що житлово-побутові умови задовільні. Позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець та має дохід. Відповідно до рішення виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 91 від 27.04.2023 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .\~ Згідно з вказаним висновком виконавчий комітет міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дітей\~ [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .\~ Вирішуючи позов, суд вважає позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, з огляду на таке. Чинне законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми, однак керівним у вирішенні спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9\~ст.7 СК України). Також,\~СК України\~встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. При цьому, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Вимогами ст. ст.\~7,\~141,155 СК України\~встановлено, що дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені\~Конституцією України\~та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.\~\~Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. Положеннями принципу статті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (п. 54). Відповідно до\~ст.\~160\~СК України\~місце\~проживання дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків\~(ч.\~1). Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини\~(ч.\~2). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. З матеріалів справи убачається, що позивач має сприятливі житлові умови для його проживання з дітьми. Батько має належний батьківський потенціал та здатен виконувати батьківські обов`язки по вихованню дітей та догляду за ними. Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що у даному випадку пріоритети повинні надаватися як найкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням положень\~Закону України «Про охорону дитинства»\~та статті 3 Конвенції про права дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком. Право на виховання дитини це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно по-в`язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду. Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст 5 Сімейного кодексу\~Ук-раїни); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст.18, 158, 159,\~\~162, 163 Сімей-ного кодексу України). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 Сімейного кодексу України). Батьки мають рівні права на виховання ди-тини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст. 153 Сімейного кодексу України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 Сімейного кодексу України\~визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. В ч.2\~ст.159 СК України\~зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєву важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь матері у вихованні дітей, спілкування між ними не лише забезпечить виконання її материнських прав, але й буде відповідати й інтересам дітей. Таким чином, врахувавши вищевказане та проаналізувавши надані документи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved