Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Просить суд стягнути з відповідача завдану ним майнову шкоду в розмірі 45 625,00 грн. та стягнути з [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2018 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна»» та ТОВ «МетроПромСервіс» (Страхувальник) було укладено Договір № 008004-2101-1000010 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне», за яким були застраховані майнові інтереси, Страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», д.н.з. « [NUMBER] » 22.05.2018 р. у м. Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mazda MPV», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та застрахованого ТЗ. Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. 23.05.2018 р. Позивач отримав від Страхувальника Заяву-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страховою відшкодування. Крім того, Позивач отримав Заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 18015 від 23.05.2018 р. 15.06.2018 р. Позивач здійснив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування. Позивачем на підставі рахунку СТО № 42 від 30.05.2018 р. було складено страховий акт № 18015/18 від 15.06.2018 р. та розрахунок до нього, згідно з яким сума страхового відшкодування за Договором добровільного страхування склала 45 625,00 грн. На підставі цих документів вказана сума була перерахована, що підтверджується платіжним дорученням № 10294 від 15.06.2018 р. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2018 р. по справі № 335/5842/18 встановлено, що згідно «... протоколу про адміністративне правопорушення, 22.05.2018 р. о 17 годині 50 хвилин в м. Запоріжжі на перехресті вул. Незалежної України, буд.63 площа Профспілок, буд. 1 водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mazda MPV», державний номерний знак [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак НОМЕР2, під керуванням водія ОСОБА 2С. чим порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди постраждалих не має, пошкоджено автомобілі... ». Крім того, у згаданій постанові зазначено Провадження по справі відносно Відповідача, за ст. 124 КУпАГІ закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляд справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Судом у постанові від 04.10.2018 р. по справі № 335/5842/18 не надано оцінку доказам та не зазначено виправдовувальних обставин, які слугували підставою для закриття провадження. Так, судом виключно з формальних підстав - строку розгляду справи, було закрито провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з його вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Слід зауважити, що у п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілою (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2ст. 1167 ЦК України).». Як вбачається з постанови суду по справі № 335/5842/18 від 04.10.2018 p.. доказів, які б з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, підтвердили, що він здійснив ДТП під час дії непереборної сили або умислу потерпілої особи не надано. Тобто докази, які б засвідчили можливість зняття презумпції вини завдавала шкоди з Відповідача відсутні. За загальним правилом, відповідальність за заподіяну шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Заразом правила регулювання деліктних зобов`язань (зобов`язання із завдання шкоди) допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала її, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом про ОСЦПВ порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком, завдавача шкоди замість останнього (п. 69 Постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 755/18006/15-ц). Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону про ОСЦПВ страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, якщо настав страховий випадок. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31 березня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року м. Запоріжжя за клопотанням представника відповідача здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації з порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. 16 березня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача адвокат Борисенков В.С. зазначає, що вважає, що саме дії водія автомобіля ЗАЗ Lanos, державний номерний [NUMBER] - [PERSON] не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема пунктам 10.2 та 16.11, а отже знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Зі схеми місця ДТП, пояснень водія автомобіля ЗАЗ Lanos, державний номерний [NUMBER] [PERSON] та фотографій місця події вбачається, що він не їхав по вулиці Незалежної України зі сторони вулиці Якова Новицького до вулиці Гагаріна, а виїжджав з другорядної дороги - двору житлового будинку [ADDRESS] зі сторони проспекту Соборного, де встановлений дорожній знак «Дати дорогу». Це свідчить про те, що дорога по якій рухався автомобіль ЗАЗ Lanos під керуванням водія [PERSON] є другорядною, а отже він повинен був виконати вимоги пункту 16.11 ПДР та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Згідно дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. Пунктом 16.11 ПДР передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Представник [PERSON] адвокат Борисенков В.С. посилається на те, що відсутнє рішення суду у справі про адміністративне правопорушення про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не оспорюється Позивачем. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року було призначено дану справу до судового розгляду по суті. 10.12.2021 року представник [PERSON] адвокат Борисенков В.С. звернувся до суду з клопотанням про проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2022 року клопотання представника відповідача адвоката Борисенкова В.С. про призначення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи по цивільній справі №331/27/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації задоволено. Призначено у цивільній справі №331/27/20 судову інженерну-транспортну (автотехнічну) експертизу. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Проведення експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центр МВС України, який знаходиться за адресою: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19-а 25.05.2022 року до суду надійшло клопотання експерта у справі від 16.05.2022 року № СЕ-19/108-22/4082-ІТ про надання додаткових даних необхідних для вирішення поставлених експерту запитань. 23.06.2022 року від представника відповідача адвоката Горського А.О. надійшли додаткові пояснення на клопотання експерта у справі від 16.05.2022 року № СЕ-19/108-22/4082-ІТ про надання додаткових даних необхідних для вирішення поставлених експерту запитань. 29.09.2022 року до канцелярії суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/108-22/7298-ІТ від 20.09.2022 року. Відповідно до висновку, оскільки не надалось можливим визначити як повинні були діяти у даній дорожній ситуації водій [PERSON] та [PERSON] згідно Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху, а також не надалось можливим встановити технічну можливість у водіїв [PERSON] та [PERSON] уникнути зіткнення одного з одним, тому оцінити дії водіїв [PERSON] та [PERSON] у відповідності із вимогами Правил дорожнього руху України , що находились би у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, теж не надається можливим. Ухвалою cудді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року провадження по справі поновлено. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Фактичині обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: Договором добровільного страхування наземного транспорту № 008004-2101 -1000010 від 16.04.2018 р. «КАСКО Класичне», укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна»» та ТОВ «МетроПромСервіс» (Страхувальник), за яким були застраховані майнові інтереси, Страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», д.н.з. « [NUMBER] » (а.с.7,8). Заявою-повідомленням № 18015 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування від 23.05.2018 р. Заявою на виплату страхового відшкодування до справи № 18015 від 23.05.2018 р. (а.с.9). Схемою місця ДТП, яке відбулось 22.05.2018 р. у м. Запоріжжя за участі транспортного засобу «Mazda MPV», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та застрахованого ТЗ «ЗАЗ Lanos», д.н.з. « [NUMBER] » (а.с.7,8). Свідоцтвом про реєстрацію застрахованого ТЗ «ЗАЗ Lanos», д.н.з. « [NUMBER] » ; посвідчення водія [PERSON] . Полісом № [NUMBER] . (а.с.12). Рахунком СТО № 42 від 30.05.2018 р. на суму 46300 грн. (а.с.13.) Страховим актом № 18015/18 від 15.06.2018 р. на суму 45625 грн. та розрахунком суми страхового відшкодування № 18015/18 від 07.06.2018 р.(а.с.14,15). Платіжним дорученням № 10294 від 15.06.2018 р. на суму 45625 грн. (а.с16). Претензією вих. № 449 від 16.08.2019 р. на суму 45625 грн. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц). Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні вивчено та оголошено матеріали справи (№ 335/5842/18; провадження 3/335/970/2018) про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] . Згідно протоколу від 22.05.2018 р. серії БР№237489 про адміністративне правопорушення, 22.05.2018 р. в 17 год. 50 хв. в м.Запоріжжі на перехресті вул. Незалежної України, 63 - пл. Профспілок, 1 водій автомобіля «Mazda MPV», д.н.з. « [NUMBER] » [PERSON] , виконуючи поворот ліворуч не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, постраждалих нема. Водій [PERSON] порушив п.16.13 ПДР , за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. До протоколу додано письмові пояснення водіїв [PERSON] та [PERSON] стосовно обставин ДТП. При цьому, їх пояснення мають суттєві розбіжності, так, [PERSON] вказує на те, що він керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos» рухався по вул.40 років Незалежної України в бік вул. Гагаріна, а автомобіль «Mazda MPV», який рухався назустріч, здійснив маневр повороту через його смугу руху, внаслідок чого відбулось зіткнення. Тоді як водій [PERSON] в пояснені зазначає, що він керуючи автомобілем «Mazda MPV» рухався головній дорозі від вул. Гагаріна по вул. 40 років Незалежної України та під`їхавши до пл. Профспілок на зелене світло світлофору, почав здійснювати маневр повороту в бік проспекту Соборного. В цей момент, з прибудинкового виїзду з двору, з другорядної дороги на його смугу руху виїхав автомобіль «ЗАЗ Lanos» та скоїв зіткнення. Згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2018 р., суд ухвалив провадження по справі відносно [PERSON] , за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 22.05.2018 р. року біля 18-00 години він приїхав в тренувальний зал за адресою пр. Соборний 166. Він очікував свого знайомого [PERSON] , з яким ходить в тренувальний зал «Format1». Коли він находився на вході до залу, який виходить на вулицю Незалежної України, він побачив автомобіль «Mazda MPV», який рухався по напрямку від вулиці Гагаріна по вул. Незалежної України та зупинився на світлофорі перед поворотом ліворуч до проспекту Соборного, пропускаючи автомобілі, які рухались в протилежному напрямку. В цей час він побачив автомобіль ZAZ Lanos д. н. [NUMBER] , який проїхав біля нього з другорядної дороги в напрямку вул. Незалежной України на виїзд с прибудинкової території. Саме на цьому виїзді висить знак Дати дорогу. Автомобіль Mazda MPV з включеним лівим поворотником почав повертати вліво в напрмку проспекта Соборного, коли автомобіль ZAZ Lanos раптово почав рух, не виїжджаючи на проїжджу частину вул. Незалежної України, намагаючись навскіс пересікти перехрестя, та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda MPV який вже закінчував поворот. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Оцінивши безпосередньо матеріали справи (№ 335/5842/18; провадження 3/335/970/2018) про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , суд зауважує, що інспектор поліції, який склав адміністративний протокол від 22.05.2018 р. серії БР№237489 у відношенні [PERSON] в якості доказів до протоколу додав письмові пояснення водіїв [PERSON] , [PERSON] , схему місця ДТП та фото пошкоджених автомобілів. Як слід з протоколу та схеми, інспектор поліції прийняв до уваги версію обставин ДТП, викладену водієм [PERSON] . Але, з яких міркувань він відхилив версію обставин ДТП водія [PERSON] , інспектором не зазначено. До протоколу не додано інших доказів, а саме: пояснень свідків, висновок експерта, речові докази, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо. Тоді як допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що ДТП відбулось саме з вини водія [PERSON] , який керуючи автомобілем ZAZ Lanos раптово почав рух з другорядної дороги, не виїжджаючи на проїжджу частину вул. Незалежної України, намагаючись навскіс пересікти перехрестя, та скоїв зіткнення з автомобілем Mazda MPV, який вже закінчував поворот. Як слід з матеріалів справи про адміністративне правопорушення (№ 335/5842/18; провадження 3/335/970/2018), [PERSON] 26.06.2018 р. було подано до суду письмову заяву про виклик свідка [PERSON] , до якої було додано письмові пояснення [PERSON] , аналогічні за змістом поясненням наданих в даному провадженні. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем ПАТ« Страхова компанія «Євроінс Україна» показання свідка [PERSON] не чим не спростовані, у суду відсутні підстави не довіряти цим показанням. Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у завданні шкоди, а тому в позові ПАТ« Страхова компанія «Євроінс Україна» слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed