Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

17 січня 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Дерев`янко І.О звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про захист прав споживачів, визнання недійсними окремих положень договору споживчого кредиту. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачами 11.01.2020 року було укладено Договір кредиту та страхування № Z75.00405.00619907, згідно якого їй було надано кредит у розмірі 49 999,00 грн зі змінною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 9,99 відсотків, терміном на 60 місяців, кінцевий строк повернення кредиту 11.01.2025 року. Погашення кредиту позивач здійснювала протягом 2020 та 2021 року, в січні та лютому 2022 року, після цього скористалася правом відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX, ІІ Прикінцеві та перехідні положення», згідно п. 3.2) розділ «прикінцеві та перехідні положення» Цивільний кодекс України доповнено п. 18 та 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу. пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». в зв`язку з тим, що позивач вимушена виїхати з України. Позивачка вказує, що з березня 2022 року знаходиться в евакуації з малолітнім сином 2019 року народження, у Німеччині. Зазначає, що згідно п.1.5 Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих тарифів банку. Відповідно до п. 5 додатку №1 до кредитного договору позичальник змушений сплатити банку «інші послуги банку» за весь період дії кредитного договору в розмірі 90 898,20 грн., при цьому надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вважає, що зазначений пункт кредитного договору щодо плати за інші послуги є несправедливою, нічим необґрунтованою, вдвічі суперечить розміру кредиту, тому, на її думку, є підстави для визнання даного пункту недійсними. На підставі наведеного просить суд, визнати недійсними пункт 1.5 Договору кредиту та страхування Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року та пункт 5 (стовпчик 7.4) Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року в частині встановлення плати за інші послуги банку. Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за Договором кредиту та страхування Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року з часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти, спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення платежів згідно черговості, визначеної Договором кредиту та страхування Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дерев`янко І.О. на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, які викладені у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача АТ «Ідея банк», в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з будь-якими заявами до суду не звертався. Представник відповідача ТОВ «Нью Файненс Сервіс», в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з будь-якими заявами до суду не звертався. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 11.01.2020 року [PERSON] та Акціонерним Товариством «Ідея Банк», страховим агентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» було укладено Договір кредиту та страхування №Z75.00405.006199007. (а.с.3) Згідно п.п.1.1. договору кредиту та страхування №Z75.00405.006199007 [PERSON] надано кошти на поточні потреби у розмірі 49 999,00 грн, строком на 60 місяців під 9,99 відсотків річних, дата повернення кредиту 24.02.2025 року. Згідно з п.1.5 Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на веб-сайті банку. Відповідно до п.п. 9.8.2 п .9.8 Розділу 9 Публічної пропозиції про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному веб-порталі банку ideabank.ua, та затверджений протоколом засідання Правління №10/06-09 від 16.10.2019, що діяли на момент укладення кредитного договору №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020, плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. У випадку протермінування строку Договору кредиту, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення суми Кредиту. Відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту (Додаток №1 до Договору кредиту та страхування № Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року) «Порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення» до кількості та розміру платежів при поверненні кредиту включено також плата за інші послуги банку - щомісячний платіж у розмірі 1514,97 грн, що за період з 11.02.2020 року по 11.05.2025 року складає загальну суму 90 898,20 грн. (а.с.3) За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з п.1.5 Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006199007 від 11.01.2020., п.п. 5 Паспорту споживчого кредиту (Додаток №1) до Договору було встановлено плату за інші послуги банку. Тобто, оспорюваними підпунктами п.1.5 Договору, п.п. 5 Паспорту споживчого кредиту позичальнику фактично було встановлено плату за інші послуги банку щодо його кредиту, фактичного його обслуговування, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. Аналогічна правова позиція викладена також і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19. Крім того, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати плату за інші послуги обслуговування кредиту не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вимога позивача про визнання положення кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту підлягає до задоволення. Згідно з п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть, зокрема:припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за Договором кредиту та страхування №Z75.00405.006199007 від 11.01.2020 року, з часу його укладання, також підлягає до задоволення, оскільки, такий спосіб захисту порушеного права, у даному випадку, сприятиме ефективному відновленню прав позивача, як споживача послуг банку. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі Позивач з позовною заявою до суду звернулась у січні 2023, а тому судовий збір має розраховуватись, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року. (2 684,00 грн.). Згідно з пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. Згідно з ч.3 ст.6 вказаного Закону, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачі у справах про захист прав споживачів звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Таким чином судовий збір в розмірі 2147,20 (за дві вимоги немайнового характеру по 1073,60 грн.), слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved