Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб: Служба у справах дітей Усатівської сільської ради, Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), Орган опіки та піклування Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, яким просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] ; - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , 2012 року народження, у сумі 11 845 грн. 00 коп. 50% витрат на обстеження дитини; - стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму невиплачених аліментів та пеню на дитину [PERSON] у розмірі 20 345,91 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] зазначає, що вона у період з 2010 року по 2013 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року у справі № 523/13694/13-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу вони почали проживати окремо. Син залишились проживати з нею і перебуває на її повному одноособовому утриманні. Відповідач за місцем проживання сина не з`являється, участі в його житті та вихованні не приймає, матеріальної допомоги окрім аліментів не надає. З часу народження сина позивачка займається доглядом за ними, виконує обов`язки з організації домашнього побуту, самостійно займається його розвитком, відвідує з ним заняття, приділяє увагу його фізичному та духовному вихованню, піклується про стан його здоров`я. Відповідач самоусунувся від виховання сина та від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, ухиляється від повної сплати аліментів на його утримання. Відповідач зовсім не цікавиться, на які кошти виховуються дитина. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 у справі № 1527/15087/12 з відповідача на користь позивача призначено стягнення аліментів на утримання сина. Видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до другого Малиновського ВДВС та постановою від 29.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 35452772. Відповідач вищенаведене рішення суду не виконує в повному обсязі, ухиляється від повної сплати аліментів, у зв`язку з чим у відповідача за період з 26 вересня 2012 року по 01 грудня 2021 року утворена заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 9 174,59 грн, що підтверджується довідкою - розрахунком б/н від 19.04.2022 державного виконавця, виданою Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Усатівської сільської ради, Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про позбавлення батьківських прав, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення суми не виплачених аліментів та пеню, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Протягом розгляду справи, судові засідання відкладались: за клопотаннями позивача про відкладення розгляду справи; у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи; у зв`язку із оголошення повітряної тривоги. ІІІ. Позиції сторін. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась 04.04.2023 року, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначила що відповідач [PERSON] взагалі не цікавиться малолітнім [PERSON] , майже з його народження, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У подальшому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, а також смс-повідомленням на його номер телефону. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. [PERSON] , з`явившись до судового засідання 04.04.2023 року, пояснив що проживає з мамою, дідусем, бабусею та татом, якого звуть [PERSON] . Рідного батька він ніколи не бачив, вважає що його слід позбавити батьківських прав, оскільки він його покинув. Малолітній відчуває образу на біологічного батька, та вважає рідним батьком [PERSON] , з яким вони проживають однією сім`єю. Свідок [PERSON] , з`явившись до судового засідання 04.04.2023 року, надала покази будучи приведеною до присяги та пояснила наступне. Вона являється рідною матір`ю позивачки. Відповідач [PERSON] малолітнім [PERSON] ніколи не цікавився, хоча добре знав де він проживає та навчається. Ніяких перешкод йому у спілкуванні ніхто ніколи не чинив. Дитина навіть ніколи не бачила батька. Піклується дитиною теперішній чоловік її дочки, який повністю замінив [PERSON] батька, проводить з ним час, займається його розвитком. Представники третьої особи Служби у справах дітей Усатівської сільської радиКаплунова Ю.В. та Резніченко О.М. , з`явившись до судового засідання 04.04.2023 року, зазначили що вважає позов обґрунтованим, існують всі правові підстави для його задоволення. У подальшому, третя особа не забезпечила явку свого представника до судового засідання, була повідомлена про розгляд справи належним чином. На виконання своїх повноважень, третя особа надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Листом від 22.05.2023 року №86 третя особа просила розглянути справу без участі представника Служби, у зв`язку з виробничою необхідністю та завантаженістю співробітників. Представник третьої особи Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки не повідомив. Рішенням Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області від 26.01.2023 року №15, затверджено висновок Служби у справах дітей Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2010 по 2013 рік. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 3702. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики, неповнолітній [PERSON] , [INFO] є учнем 3- А класу Усатівського НВК «Школа - гімназія» ім. П.Д. Вернидуба. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень, навчається в повну міру своїх сил. Має добрий загальний розвиток. Мати та вітчим (у якого дуже теплі і дружні відносини з хлопчиком) приділяють велику увагу вихованню та розвитку дитини, цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до батьківських обов`язків. Відповідно до довідки та характеристики ТОВ «Юридична компанія «Ліга Грант» від 03.02.2022 року, [PERSON] працює та займає посаду менеджера з адміністративної діяльності, та її доход за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 рік склав 107 856, 76 грн., за час роботи зарекомендувала себе як відповідальний, дисциплінований працівник що стосується професійної діяльності і знаходиться в межах її компетенції. Згідно висновку Служби у справах дітей Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських праввід 25.01.2023 р. третя особа вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] .Також, у даному висновку зазначено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання дитини створені належні умови для розвитку та виховання, хлопець має власну кімнату, що підтверджується актом обстеження від 15.11.2022 року. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , наголошує, що батько її сина, [PERSON] протягом усіх років не цікавився життям та здоров`ям сина, аліменти сплачує не в повному обсязі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних га інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що негативно впливає на сина. Всі питання щодо виховання сина мати вирішує самостійно. Дитина знаходиться на утриманні матері та її чоловіка [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає - [ADDRESS] . Службою було направлено запит до служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням з`ясувати думку батька з цього питання. 14.12.2022 року отримавши відповідь від Служби у справах дітей Одеської міської ради встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Під час виїзду комісії гр. [PERSON] вдома не було, він працює і дома буває пізно ввечері. Згідно протоколу бесіди у телефонному режимі було встановлено, що [PERSON] не дає згоди на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , від повторного візиту комісії та зіставлення письмового протоколу бесіди відмовився. Також [PERSON] повідомив, що аліменти виплачує щомісячно в повному обсязі, але надати документами та виписки, які це підтверджують не може. Виходячи з вищезазначеного Служба у справах дітей Усатівської сільської ради винесла розгляд даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Усатівської сільської ради. Гр. [PERSON] та гр. [PERSON] було запрошено належним чином на засідання комісії з питань захисту прав дитини Усатівської сільської ради на 22 грудня 2022 року. На засідання комісії гр. [PERSON] не з`явився, про причини відсутності не повідомив. Заслухавши думку гр. [PERSON] та малолітнього [PERSON] було вирішено перенести розгляд даного питання на наступне засідання комісії. 11 січня 2023 року відбулося наступне засідання комісії, на яке гр. [PERSON] був запрошений належним чином, але знову не з`явився, про причини відсутності не повідомив. Було вирішено перенести розгляд зазначеного питання на наступне засідання комісії. 25 січня 2023 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON] було запрошено належним чином на засідання комісії з питань захисту прав дитини Усатівської сільської ради. Гр. [PERSON] вкотре не з`явився, про причини відсутності не повідомив. У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на всі обставини справи, на думку дитини, комісія дійшла висновку, що батько - [PERSON] , протягом десяти років не бере участі у вихованні сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання дитиною освіти, що несе негативний вплив на розвиток дитини. Зазначені обставини вказують на ухиляння від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області від 26.01.2023 року №15, затверджено висновок Служби у справах дітей Усатівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, зареєстрований та проживає - [ADDRESS] , при відсутності заперечень чи перешкод позивачки у спілкуванні батька з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті неповнолітнього сина та у матеріальному забезпеченні. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] , при відсутності заперечень чи перешкод зі сторони позивачки у спілкуванні батька з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті малолітнього, крім несвоєчасної сплати аліментів, майже з моменту її народження. При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, думку учасників справи, думку малолітнього [PERSON] , суд вважає що позивачем доведено, що позбавлення відповідачів батьківських прав призведе до покращення життя малолітнього. Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання малолітнього в сумі 11 845,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до виписки ТОВ Медичний дім «Одрекс» від 13.11.2021 року, вбачається, що пацієнт [PERSON] отримав у даному закладі медичне обслуговування за період з 17.11.2016 року по 30.10.2021 рік, вартість якого у загальному розмірі склала 23 170,00 грн. Надані медичні послуги пов`язані із: консультацією отоларинголога, неодноразовим промиванням порожнини носа методом переміщення, стаціонарним лікуванням, ЛОР операцією, консультаціями хірурга ортопед-травматолога, невролога, ехокардіографією. Також, відповідно до виписки ТОВ Медичний дім «Одрекс» від 13.11.2021 року, вбачається, що пацієнту [PERSON] , 09.09.2019 року було надано медичне обслуговування у вигляді «Рентгенографії легенів», вартість якого скла 520,00 грн. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові від 31 січня 2020 року по справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21) зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення». Суд відносить заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати до додаткових витрат, оскільки вони пов`язані із хворобою малолітнього, та не охоплюються аліментами. Матеріалами справи підтверджено понесення позивачем наведених додаткових витрат, а самевідповідно до виписки ТОВ Медичний дім «Одрекс» від 13.11.2021 року, вбачається, що пацієнт [PERSON] отримав у даному закладі медичне обслуговування та за період з 17.11.2016 року по 30.10.2021 рік, вартість якого у загальному розмірі склала 23 170,00 грн., а також медичне обслуговування у вигляді «Рентгенографії легенів», вартість якого скла 520,00 грн., загальна сума витрат становить - 23 690,00 грн. Судом встановлено, що 50% від наведеної суми 23 690,00 грн. складає - 11 845,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] 50% вищезазначених додаткових витрат, що складає 11 845,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення суми невиплачених аліментів та пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, починаючи 26.09.2012 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у другому Малиновському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 1527/15087/12 виданий 27.11.2012, яким відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26.09.2012 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складених старшим державним виконавцем другому Малиновському відділі державної виконавчої служби Філімонова К.В. вбачається, що відповідач аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.12.2021 утворилась заборгованість у сумі 9174,59 грн. За розрахунком позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за період з 26.09.2012 по 01.12.02021 складає 11 171,32 грн. Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16 та від 25 квітня 2018 року в справі 572/1762/15-ц. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Водночас, закріплений у статті 196 СК України захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа сплачувати за рішенням суду. Відповідальність за несвоєчасне виконання аліментного зобов`язання спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати. За змістом частини 1 цієї статті, підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, як не надано доказів відсутності заборгованості зі сплати аліментів чи існування такої в меншому розмірі. Відтак, дослідивши наданий позивачем розрахунок пені по аліментах за період з 2012 року по 2021 рік, за яким позивачем нараховано пені на загальну суму 11 171,32 грн., суд вважає його частково обґрунтованим. Суд виходить із того, що нарахована сума не дорівнює 100 відсоткам заборгованості по сплаті аліментів, а є вищою, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у межах суми, що дорівнює 100 відсоткам заборгованості по сплаті аліментів суми пені, а саме 9174,59 грн. Окрім того, за положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. А частиною 4 даної статті цього Кодексу визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. А частиною 9 даної статті цього Закону суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді даної справи відсутній спір про розмір заборгованості по аліментам між сторонами, оскільки відповідач не подавав позов про оспорювання розміру аліментів, визначеного державним виконавцем, не звертався з відповідним зустрічним позовом, а позивач просить суд стягнути заборгованість по аліментам на підставі розрахунку заборгованості від 01.12.2021 року, виданого старшим державним виконавцем. Враховуючи наведене та встановлені судом обставини, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу зі сплати аліментів в розмірі 9174,59 грн. не підлягає задоволенню, оскільки цей борг виник у відповідача під час примусового виконання рішення суду зі сплати аліментів, він нарахований державним виконавцем та має стягуватись державним виконавцем в межах виконавчого провадження. З огляду на викладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, шляхом: позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі: 11 845,00 грн., та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі: 9174,59 грн.

Outcome: partial