Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 червня 2015 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1210. Позов мотивує тим, що у шлюбі дітей не мали, сімейні відносини погіршились з жовтня 2022 року, припинили подружні стосунки, перестали вести спільне господарство, відсутній спільний сімейний бюджет, проживають окремо одне від одного. Спільної згоди щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС не досягнуто, тому змушена звернутися до суду. Вважає, що збереження шлюбу є недоцільним, суперечить її інтересам. Просить позов задоволити. Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечив його задоволення та обставини, викладені в такому. Зазначив, що жили як подружжя обоє в мирі та злагоді, через війну позивачка поїхала закордон до друзів, звідки повідомила йому, що не бажає продовжувати подружнє життя та бажає розлучитись. Не погоджується на розірвання шлюбу, оскільки до війни вони як сім`я існували дуже добре, дбали одне про одного. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили. Позивачка та її представник [PERSON] подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження. Оскільки відповідачу було відомо про наявність судової справи і такий був повідомлений належно та вчасно про її розгляд, суд вважажє за доцільне проводити розгляд справи у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 17 січня 2023 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 27 січня 2023 року. Ухвалою суду від 27 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 13 лютого 2023 року у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року зупинено провадження у справі та надано сторонам строк на примирення терміном 3 місяці. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 27 грудня 2022 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції сторони одружились 13 червня 2015 року, актовий запис №1210 (а.с.5). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки, внаслідок чого припинено подружні стосунки з жовтня 2022 року, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Заперечення відповідача про відмову у задоволенні позову суд до уваги не приймає, оскільки жодних кроків на зустріч до збереження сімейних цінностей, сім`ї сторони не вчинили протягом наданого судом строку на примирення. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи,\~що регулювання\~шлюбно-сімейних\~правовідносин здійснюється\~на принципах\~добровільності,\~взаємоповаги,\~взаєморозуміння,\~а держава\~забезпечує принцип\~свободи шлюбу\~та принцип\~свободи розірвання\~шлюбу,\~позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved