Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура звернулася в суд з позовом в інтересах держави в особі Городоцької міської ради до відповідачів, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821281300:03:010:0105), що розташована за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Ухвалою суду від 04.05.2022 було задоволено клопотання про забезпечення позову у даній справі, накладено арешт на спірну земельну ділянку (а.с. 67-68). Ухвалою суду від 18.04.2023 було здійснено заміну померлого відповідача [PERSON] на його правонаступницю [PERSON] (а.с. 211). В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01.08.2017 р. №22-15656-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821281300:03:010:0105), що розташована за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить витребувати у [PERSON] та ФГ «Скіпченське» на користь Городоцької об`єднаної територіальної громади в особі Городоцької міської ради земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821281300:03:010:0105). В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 1.7999 га на території Новопорічанської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, за межами населеного пункту. Представниця позивача Городоцької міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги (а.с. 170). Відповідачка [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні позову покладається на думку суду (а.с. 227). \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та ТОВ «ФГ Петрівське» в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~ \~ \~ \~Представниця відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явилася, однак подала відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити, розгляд справи просить провести у їх відсутність. Щодо позиції по суті спору, вказала у поданому відзиві, що відповідач заперечує проти задоволення позову, в їх діях немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов`язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом. Посилається також на неефективність обраного прокурором способу захисту (а.с.89-91). Суд, заслухавши пояснення прокурора, оголосивши відзив представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №826461 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.7999 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказана ділянка йому була передана на підставі розпорядження Городоцької районної державної адміністрації №21/2012-р від 10.01.2012 р. Державний акт виданий 14.12.2012 (а.с. 29). В той же час, [PERSON] 10.02.2017 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві останній вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався (а.с.21-22). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.05.2017 №22-9128-СГ надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (6821281300:03:010), орієнтовний розмір ділянки 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства ( а.с.23). 17.07.2017 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передання у власність вищевказаної земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01.08.2017 р. №22-15656-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:010:0105 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області ( а.с.24-25). 08.08.2017 [PERSON] уклад договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] з ТОВ «ФГ Петрівське» строком на 10 років, що підтверджується витягом із справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 51). У подальшому, як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору дарування від 18.10.2017 відчужив її на користь [PERSON] (а.с.48-52). 01.11.2019 ТОВ «ФГ Петрівське» уклало із ФГ «Скіпченське» договір суборенди земельної ділянки строком до 01.11.2021 (а.с. 50). Тобто, станом на час розгляду справи, як і на день подачі вказаного позову, договірні відносини з приводу суборенди вказаної земельної ділянки між ТОВ «ФГ Петрівське» та ФГ «Скіпченське» припинились. Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від від 01.08.2017 №22-15656-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:010:0105, що розташована за межами населених пунктів Великокарабчиївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4\~ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 121 Земельного кодексу України\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на час набуття у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:010:0105, [PERSON] вже набув безоплатно у власність земельну ділянку, право власності на яку підтверджено згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №826461 площею 1.7999 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Щодо тверджень представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про те, що вказана позовна вимога не може бути ефективним способом захисту, а тому не підлягає задоволенню. Суд критично ставиться до такої позиції виходячи із такого. Під час розгляду справи за вимогою про застосування належного способу захисту (зокрема у спорі за віндикаційним позовом) відмова в позові з тих мотивів, що державний акт, рішення про державну реєстрацію, відомості чи запис про державну реєстрацію права на майно не визнані недійсними, або що вони не оскаржені, відповідні позовні вимоги не пред`явлені, не допускається (п.154). Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням (правовою кваліфікацією обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (п. 95). Разом з тим згідно з ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставами для визнання акта недійним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а обов`язковою умовою є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів). Нескасований (невизнаний недійсним) акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акта, а тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень за умови його невідповідності закону спрямоване на захист інтересу в юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення) тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення згаданого інтересу. Таким чином, викладені Великою Палатою Верховного Суду висновки не заперечують можливості та не забороняють оскаржувати рішення суб`єктів владних повноважень, які є підставою (юридичним фактом) виникнення у фізичних та юридичних осіб цивільних прав, зокрема набуття земельних ділянок у власність чи користування, а лише вказують, що відсутність оскарження не є підставою для відмови у позові. Тому за наявності підстав та належного обґрунтування звернення до суду з такою вимогою може бути ефективним способом захисту в розумінні ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, оскільки усуває стан юридичної невизначеності. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] , ТОВ «ФГ Петрівське» та ФГ «Скіпченське» на користь держави в особі Городоцької міської ради земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821281300:03:010:0105, суд приходить до висновку про її часткову обґрунтованість виходячи із такого. Згідно з\~ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому\~ст. 346 ЦПК України\~не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Однак, суд не вважає за можливе задовольняти вказану вимогу стосовно відповідача - ФГ «Скіпченське», як суборендаря з тих підстав, що укладений 01.11.2019 договір суборенди із ТОВ «ФГ Петрівське» припинив свою дію 01.11.2021, що вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 50). За таких обставин, ФГ «Скіпченське» не є користувачем вказаної земельної ділянки, вона не перебуває у її володінні, а тому витребувати у неї спірну земельну ділянку неможливо. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Крім того, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України (зокрема сплачений судовий збір за подання позову з кожного з відповідачів. в тому числі і судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: partial