Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на ті обставини, що 10.02.2007 року уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем, а відповідач кошти на утримання дитини не надає. Зазначає, що на даний час, шлюб знаходиться в процесі розірвання, у зв`язку із подачею відповідачем [PERSON] позовної заяви про розірвання шлюбу, яка перебуває в провадженні суду (справа № 503/308/23). Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 08.05.2023 року судової повістки у вигляді SMS-повідомлення (а.с.25) та шляхом вручення йому судової повістки про виклик 08.05.2023 року безпосередньо в суді під розписку (а.с.26). При цьому, позивачем було подано до суду заяву від 01.06.2023 року про розгляд справи за його відсутності, в якій ним також зазначено про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 6600001361138 про особисте їй вручення рекомендованого поштового відправлення № 6600001338586 із судовою повісткою про виклик за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, згідно відповіді Кодимської міської ради від 11.04.2023 року № 03-17/1203 (а.с.17) на запит суду у порядку, передбаченому ч.6 ст. 187 ЦПК України. Крім того, про дату, час і місце судового засідання відповідач також повідомлявся за іншою адресою, що була вказана позивачем у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 6600001338594, яке повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за адресою. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що з 10.02.2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 10.02.2007 року, актовий запис № 07 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області 12.02.2008 року, актовий запис № 05 (а.с.11). 17.04.2023 року Кодимським районним судом Одеської області у цивільній справі № 503/308/23 ухвалено рішення про розірвання шлюбу укладеного між сторонами. На даний час сторони проживають окремо, а неповнолітня дочка проживає разом із позивачем, про що зазначено останнім в позовній заяві, а також підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим старостою Шершенецького старостинського округу сіл Олексіївка, Шершенці від 31.03.2023 року. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, суд вважає, що пред`явлений позивачем позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячнопочинаючи з 04.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову не сплачував судовий збір на підставі п.3 ч.2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 і 6 зазначеного Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн за позовною вимогою майнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: approved