Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , та є споживачем житлово-комунальних послуг. 16.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» та [PERSON] було укладено договір № 162/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. На даний час [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі Договору, який укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар». Згідно довідки від 25.12.2022 року заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» за період з 29.12.2020 року по 30.11.2022 року складає 11394,12 гривень. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 11394,12 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2023 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.04.2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» - адвокатом Васюк М.М. через канцелярію суду зареєстровано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. 21.04.2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» - адвокатом Васюк М.М. через канцелярію суду зареєстровано заяву про закриття провадження в частині позовних вимог. Вказана заява обґрунтована тим, що відповідно до довідки від 13.04.2023 року відповідач сплатила грошові кошти у сумі 9420,85 гривень за послуги, які були надані Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» за договором. На підставі наведеного представник позивача просив суд: проводити розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар», закрити провадження у справі № 369/13465/22 в частині, повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» судовий збір у розмірі 2051,34 гривень, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» задовольнити у повному обсязі, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити у повному обсязі, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 162/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 16.10.2019 року за період з 29.12.2020 року по 30.11.2022 року у розмірі 1973,27 гривень. 02.06.2023 року представник позивача в судове засідання не з`явився. 02.06.2023 року відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг. 16.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» та [PERSON] було укладено договір № 162/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. На даний час [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі договору, який укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар». Згідно довідки від 25.12.2022 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 29.12.2020 року по 30.11.2022 року, заборгованість відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» складає 11394,12 гривень. Згідно довідки від 13.04.2023 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 29.12.2020 року по 30.11.2022 року, заборгованість відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «УК «Одеський бульвар» складає 1973,27 гривень. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність спору в частині стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9420,85 гривень у даній цивільній справі в зв`язку з фактичним погашенням відповідачем заборгованості. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 1973,27 гривень, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Здійснивши відповідний перерахунок, суд встановив наявність заборгованості [PERSON] за надані позивачем житлово-комунальні послуги у розмірі 1973,27 гривень, що підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 1973,27 гривень підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» про повернення судового збору та повернення позивачу з Державного бюджету України 2051,29 гривень судового збору, сплаченого за подання позовної заяви згідно платіжного доручення № 2007 від 15.12.2022 року. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 429,71 гривень, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас за змістом ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вище викладене, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» понесені у справі № 369/13465/22 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Відповідно до ст. 15, 16, 525, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та

Outcome: approved