Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

05.01.2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 949,42 гривень, заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 гривень, заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7 049,68 гривень, заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 230 342,20 гривень, витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 гривень та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 65 138,11 гривень. Ціна позову - 4 342 540,64 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що надання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати боргу за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, а саме: послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та отримує послуги, надані позивачем щодо квартири. Однак відповідач не вносить плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2021 року у розмірі 4 342 540,64 грн., з яких: за послуги з централізованого опалення, спожиті до 01 травня 2018 року, - 10 949,42 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води, спожиті до 01 травня 2018 року, - 94 199,32 грн., за послуги з централізованого опалення, спожиті з 01 травня 2018 року, - 7 049,68 грн., за послуги з централізовано постачання гарячої води, спожиті з 01 травня 2018 року, - 4 230 342,20 грн., що є предметом спору. 11.01.2022 року у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, визначено суддю, якій передано позовну заяву для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 14.02.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, із проведенням підготовчого засідання, яке призначено на 17 березня 2022 року. 17.03.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву з метою забезпечення доступу громадян до правосуддя, зважаючи на те, що в умовах воєнного стану виникає загроза життю, здоров`ю та безпеці громадян, а також, приймаючи до уваги те, що велика кількість учасників справи не завжди мають змогу своєчасно прибути до суду або подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних Сил України, територіальної оборони, або у зв`язку з небезпекою для життя, викликано перебуванням цих осіб на територіях тимчасово непідконтрольних державним органам влади України або в районах, де тимчасово виникли перешкоди щодо листування або інших засобів комунікації. 13.06.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву за неявкою сторін по справі. 14.07.2022 року судове засідання було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. у відпустці. 15.08.2022 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Лєдовського А.В. протокольною ухвалою суду у підготовчому засіданні оголошено перерву та надано час для реалізації процесуального права відповідача подати відзив на позову заяву разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на його подання. 17.10.2022 року за клопотання відповідача [PERSON] у підготовчому засіданні оголошено перерву. (а.с.116) 31.10.2022 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання нового представника відповідача - адвоката Галдецького Я.А. та оголошено перерву у підготовчому засіданні для надання останньому можливості ознайомитися з матеріалами цивільної справи. (а.с.120-123) 15.11.2022 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з відсутністю постачання електричної енергії у період часу з 15 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв., згідно графіку стабілізаційних відключень світла у м.Києві, затверджених НЕК «Укренерго» за адресою розташування приміщення Дніпровського районного суду міста Києва по вул.Пластова, 3. (а.с.127) 15.12.2022 року у підготовчому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Галдецький Я.А. подав письмову заяву про застосування строків позовної давності. (а.с.132) 15.12.2022 року протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача Галдецького Я.А. , зобов`язано представника позивача надати у наступне підготовче засідання детальний розрахунок боргу за нараховані послуги, показники загальнобудинкового лічильника та надати належним чином завірені копії відступлення права вимоги за договором цесії. В разі неможливості надати докази повідомити суд із зазначенням причин неможливості подачі цих доказів. (а.с.131) 09.02.2023 року (вх.№6358) представник позивача Білик І.О. подала до суду письмові пояснення, в яких вказувала, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, у яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості. З приводу здійснення неправомірного нарахування плати за житлово-комунальні послуги та/чи здійснення перерахунку в спірний період відповідач [PERSON] до позивача не звертався. Обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2021 року. Також, вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності згідно п.12 розділу «Прикінцеві та перехідних положень» ЦК України. Просить у задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності відмовити. Позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задовільнити повністю (а.с.137-150). 13.02.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.153-154). 17.04.2023 року представник відповідача Галдецький Я.А. у судовому засіданні подав письмові пояснення з долученими до них письмовими доказами. У письмових поясненнях звертав увагу суду на наступне. Відповідно до акту №054/012 робіт з виконання вимірювань для метрологічної перевірки та опломбування засобів обліку від 14.04.2017 року Лабораторія «Центр вимірювань» ТОВ «Центр вимірювань» свідоцтво про атестацію №ПТ-313/14 згідно договору з СВП «КТМ» ПАТ «Київенерго» №436/54-15 від 22.07.2015 року в особі техніка лабораторії [PERSON] та споживачем, мешканцем квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] склали акт про виконання робіт по вимірюванню для метрологічної повірки приладів обліку гарячого водопостачання та опломбування засобів обліку. Проведено роботу з опломбування лічильника №201351007223 марка ETR-UA, показними 00137, №пломби с36125324. Відповідно до акту виконаних робіт Національного центру «Інститут метрології» код ЄДРПОУ 02568325 ID№ замовлення 3104155 від 01.04/2020 року з виконання підготовки до визначення метрологічних характеристик засобів вимірювальної технічки, визначено метрологічні характеристики лічильників гарячої та холодної води, у зв`язку з чим було проведено огляд лічильника гарячої води №201351007223 марка ETR-UA та зняті показники - 00188. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 08.04.2020 року № 617/2969 встановлено, що лічильник гарячої води № 201351007223 марка ETR-UA, що встановлений за адресою: [ADDRESS] , відповідає вимогам ДСТУ 3580-97. Показники на час повірки лічильника становлять - 00188. Повірка здійснена без демонтажу, цілісність пломб не порушена. Згідно акту обстеження від 27.10.2021 року, складеного представником СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», встановлено, що лічильник пошкоджено, ломане кільце потребує заміні. Повірка здійснена без демонтажу, цілісність пломби не порушена. Відповідно до акту обстеження від 27.10.2021 року, складеного представником СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», лічильник пошкоджено, ломане кільце потребує заміни. Цілісність пломб не порушена. Відповідно до акту №027525 від 30.06.2022 року про зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води, складеного слюсарем-сантехніком РВЗ-6 [PERSON] , посвідчення № [NUMBER] , виданого СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», показники лічильника гарячої води № 201351007223 марка ETR-UA, що встановлений за адресою: [ADDRESS] , складають 254,871 м?. Відповідно до рахунку повідомлення про сплату за спожиті послуги станом на 01.07.2022 року, споживання гарячої води проводиться за встановленим лічильником. Відповідні показання відображаються в особистому кабінеті споживача та за них вноситься відповідна плата. Позивач у своїй позовній заяві зазначав, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься за нормами споживання. Заміна пошкодженого кільця, про яке відображено в акті обстеження від 27.10.2021 року, не є несправністю, яка не підлягає усуненню, та не доведена споживачем, що така підстава надає право позивачу нараховувати плату за нормою споживання, встановленого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 16.06.2015 року №579 (3 куб. на 1 особу). У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами), що зазначені вище. Проте, стороною позивача не доведено та не надано достатні та обґрунтовані докази того, що несправність лічильника є такою, що не підлягає усуненню. А тому, нарахування за централізоване постачання гарячої води проводилось незаконно з метою стягнення з відповідача додаткових коштів. Наразі нарахування за споживання гарячої води проводиться згідно показників лічильника. Відповідні показники були прийняті позивачем, а тому твердження позивача про те, що нарахування за нормами, встановленими Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 16.06.2015 року №579 (3 куб. на 1 особу) є незаконними. Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки з нього не вбачається періоду нарахування заборгованості за спожиті послуги. У зв`язку з цим, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с.162-195). 28.04.2023 року (вх.№20482) представник позивача [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та не направив до суду докази поважності причин неподання відзиву на позовну заяву. Лише 17.04.2023 року, що явно виходить за межі розумних процесуальних строків, під час судового засідання представником відповідача було подано письмові пояснення по справі, в яких він заперечує проти позовних вимог та долучає відповідні документи. Щодо письмових пояснень відповідача представник позивача зазначала наступне, що факт надання до будинку зазначеної адреси централізованого опалення в опалювальний період підтверджується нарядами, які є додатками до позовної заяви та актом про готовність вузла комерційного обліку КП УЖГ Дніпровського району до роботи. Отже, підключення будинку до мереж централізованого опалення свідчить про надання позивачем послуг відповідачу. Вузол комерційного обліку фіксує обсяг спожитої теплової енергії в будинку. Відповідно до Правил, нарахування здійснюється за показниками будинкового/квартирного засобу обліку води або за нормою. Пунктами 9, 15 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Пунктами 32 Правил передбачено, що виконавець послуг зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку. 27 жовтня 2021 року позивачем складено Акт обстеження квартири [ADDRESS] . Перевіркою встановлено, що у квартирі [ADDRESS] засіб обліку води пошкоджений. Акт обстеження складений у присутності споживача в особі [PERSON] та підписаний споживачем. Отже, нарахування за наведеною адресою за централізоване постачання гарячої води проводяться за нормою споживання, встановленою Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 16.06.2015 року №579 (3 куб. на 1 особу). Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку води, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних обліків за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] детально відображають нарахування, оплати споживача, а тому є належними та допустимими та відповідають нормам ст.ст.76-81, 95 УПК України та встановлюють споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, у яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості. Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування плати за житлово-комунальні послуги та/чи здійснення перерахунку в спірний період до позивача не звертався. Тому слід вважати, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] в період виникнення заборгованості надавались у повному обсязі, а тому позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. Щодо наданої представником відповідача виписки по особовому рахунку, представник позивача пояснив наступне. Відповідачем здійснена часткова оплата суми заборгованості після подання позовної заяви до суду. Станом на 26.04.2023 року заборгованість за адресою: кв. [ADDRESS] з урахування часткової оплати заборгованості відповідачем становить: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 10 949,42 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 568,11 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 229 223,20 грн. (а.с.201-204) 01.05.2023 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача - Галдецького Я.А. та відкладено судове засідання для надання останньому можливості ознайомитися з письмовими поясненнями позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням часткової оплати відповідачем заборгованості, підтримала у повному обсязі та просила стягнути з відповідача: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 10 949,42 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 568,11 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 229 223,20 грн. Просила відмовити у застосуванні строків позовної давності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Галдецький Я.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Таким чином, вислухавши учасників цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює Комунальне підприємство «Київтеплоенерго». 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно до п.п. 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Відповідно до Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача [PERSON] щодо заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111(4511). Нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже, відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 105 148, 74 грн. за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 11.02.2013 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою №262961385 від 24.06.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9). Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець) і фізичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі - Закон №1875-IV), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до пункту 8 Правил від 21 липня 2005 року № 630 та Закону №1875-IV, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з частиною другою ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивачем, з метою врегулювання договірних відносин, на адресу відповідача було направлено лист-пропозицію за №330/5/2/13803 від 03.09.2021 щодо укладення письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню. (а.с.38) Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Натомість, відповідач письмового договору з позивачем не уклав, та при цьому від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (і не відключався). Факт надання до будинку зазначеної адреси централізованого опалення в опалювальний період підтверджується нарядами про відключення та включення житлового будинку [ADDRESS] та актами про готовність вузла комерційного обліку споживача КП УЖГ Дніпровського району до роботи за №6371 від 04.09.2020, №2572 від 01.10.2019, №471 від 01.06.2018, а також відомостями про обсяг споживання теплової енергії згідно даних встановленого внутрішньобудинкового лічильника (а.с.40-43, 45-47, 49-70, 72-78). Підключення будинку до мереж централізованого опалення свідчить про надання позивачем, як виконавцем, послуг відповідачу. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, виникнення та наявність цивільних прав та обов`язків між сторонами підтверджується діями сторін: позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц). Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання, а відповідач у свою чергу порушив свої зобов`язання та умови перед позивачем, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення. Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку споживача [PERSON] № [NUMBER] , за період з 01.09.2015 року по 30.04.2018 року відповідачу нарахована заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 10 949,42 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 грн. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що квартирний лічильник з централізованого опалення у споживача [PERSON] - відсутній, з централізованого постачання гарячої води - наявний. (а.с.12-13). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку споживача [PERSON] № [NUMBER] , за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року відповідачу нарахована заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 7 049, 68 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 230 342,20 грн. З змісту розрахунку заборгованості вбачається, що квартирні лічильники з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у споживача [PERSON] - відсутні. (а.с.11) Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання. (п. 2 Загальних положень Правил). Задля уточнення інформації про здійснення правильного нарахування за послуги з централізованого постачання гарячої води (за нормативом), на запит позивача від 27.07.2021 року про кількість зареєстрованих осіб протягом періоду з 08.2015 по травень 2021 року із зазначенням їх повного імені, прізвища та по-батькові за адресою: [ADDRESS] державна адміністрація повідомила про те, що за адресою: [ADDRESS] за період з 2015 по 04.08.2021 було зареєстровано 947 осіб. (а.с.19-37). У судовому засіданні відповідач не спростовував інформацію щодо кількості зареєстрованих осіб у належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] , та вказував, що даними особами є іноземці, адресу місця проживання яких він за певну плату реєстрував у своїй квартирі та таким чином заробляв собі на життя. Доказів про те, що зареєстровані особи у його квартирі не проживали та комунальними послугами не користувалися суду не надав. Заперечуючи проти порядку та розміру нарахованої заборгованості за послуги з постачання гарячої води, відповідач та його представник посилались на наявність опломбованого квартирного лічильника №201351007223 марка ETR-UA, № пломби с36125324. На спростування заявлених вимог відповідач посилається на наступне, що позивач незаконно здійснює нарахування послуг за постачання гарячої води за нормами встановленими Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 16.06.2015 року №579 (з куб. на 1 особу), оскільки квартирі [ADDRESS] , з 14 квітня 2017 року встановлено та прийнято на абонентський облік ПАТ «Київтеплоенерго» засоби обліку води. Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 жовтня 2018 року № 270 (далі - Порядок), вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). Згідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку, власник приміщення у будівлі, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, власник будівлі, в якій окреме приміщення не є самостійним об`єктом нерухомого майна, подає виконавцю відповідної комунальної послуги або визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл між споживачами обсягів комунальних послуг, письмову заяву в довільній формі про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік, у якій зазначає: найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником приміщення або будівлі; поштову адресу заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі); спосіб отримання повідомлення та адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо); місцезнаходження приміщення, в якому встановлено вузол розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії; перелік документів, що додаються до заяви: копія документа, що підтверджує право власності на приміщення; копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки; копія супровідної документації до засобу (засобів) вимірювальної техніки, що входять до складу вузла обліку / копія супровідної документації до приладу - розподілювача теплової енергії; копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла обліку / приладу - розподілювача теплової енергії (за наявності). Заяву підписує власник будівлі, приміщення або його представник. Представник додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження. Огляд і опломбування вузла розподільного обліку проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, у присутності власника (співвласників) окремого приміщення/будівлі (для приміщень, які не є самостійними об`єктами нерухомого майна) або його представника (пункт 5 Порядку). Акт про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та присутнім власником (співвласниками) будівлі, приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі, приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті. Один примірник акта з додатками до нього (за їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласникам) будівлі, приміщення чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування - надсилається йому засобами поштового зв`язку. (абзац 6 пункту 7 Порядку). З дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. (пункт 10 Порядку). У разі зміни виконавця відповідної комунальної послуги (визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) попередній виконавець (визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) передає новому виконавцю (визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) акти про прийняття вузлів розподільного обліку на абонентський облік. (пункт 11 Порядку). На підтвердження своїх заперечень відповідач надав акт виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної перевірки та опломбування засобів обліку №054/012 від 14.04.2017 року, складений Лабораторією «Центр вимірювань» ТОВ «Центр вимірювань» свідоцтво про атестацію №ПТ-313/14 згідно договору №616/08/14-16 від 10.06.2016 р. з ПАТ «АК «Київводоканал» в особі техніка лабораторії [PERSON] , та споживачем, мешканцем квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] про те, що проведено вимірювання для метрологічної повірки та роботи з опломбування лічильника №201351004796 з холодного водопостачання, тип ETR-UA, рік випуску 2013, № пломби R14681747М. (а.с.164) Разом з тим, відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення та опломбування лічильника з постачання гарячої води, а саме: Акту прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку - лічильника з постачання гарячої води, підписаного представником виконавця відповідної комунальної послуги - КП «Київенерго» або КП «Київтеплоенерго», як того вимагають проаналізовані норми Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік. Опломбування лічильника - це обов`язкова процедура після встановлення нового приладу обліку, його заміни або повторного встановлення після повірки. Тільки опломбовані лічильники вважаються введеними в експлуатацію, та їх дані можуть прийматися для розрахунків. Наявність пломби підтверджує, що в роботу лічильника ніхто не втручався. Відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» робити повірку необхідно згідно з міжповірочним інтервалом, який для більшості лічильників становить чотири роки. Згідно пункту 3 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474, періодичній повірці, обслуговуванню та ремонту підлягають засоби вимірювальної техніки, які введені в експлуатацію в установленому порядку. З наданого стороною відповідача Акту виконаних робіт з виконання підготовки до визначення метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки (лічильників холодної та гарячої води) від 01.04.2020 року, складеного техніком Національного наукового центру «Інститут метрології», вбачається лише сам факт огляду техніком лічильника на предмет повірки та визначення показників лічильників і одночасно в акті зазначено наступне: «Технік не надає висновків стосовно придатності чи непридатності лічильників. Технік не виконує робіт з опломбування чи розпломбування лічильників. Результати проведення повірки лічильника з демонтажем можуть відрізнятися від результатів повірки виконаної без демонтажу, так як перед процедурою повірки без демонтажу чищення та регулювання лічильника не проводиться», що вказує лише про огляд лічильників без опломбування чи розпломбування лічильника, а також без виконання робіт з демонтажу і монтажу самих лічильників. (а.с.165) Відсутність належним чином оформлених документів щодо введення в експлуатацію та опломбування роздільного приладу обліку гарячої води (лічильника) унеможливлює приймати дані докази як належні та допустимі. Натомість, наданий стороною позивача Акт обстеження квартири [ADDRESS] від 27.10.2021 року, складений представником виконавця надання послуг - СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» у присутності споживача в особі [PERSON] та підписаний споживачем, вказує на пошкодження кільця опломбовувача лічильника, що в свою чергу, при відсутності Акту щодо заміни кільця і нового опломбування самого лічильника чи вимоги відповідача [PERSON] на заміну цього лічильника є підставою не приймати покази вказаного лічильника, як належний доказ будь-якою зі сторін. Сам факт пошкодження опломбовуючих засобів, а саме кільця на якому кріпиться пломба, що є гарантією об`єктивності показів механізму лічильника, за допомогою якого (механізму) здійснюється облік використаної гарячої води, відсутність актів щодо заміни цього кільця, про що вказано в Акті від 27.10.2021 року, є підтвердженням висновків щодо недопустимості використання показів такого лічильника для обліку спожитої гарячої води. Себто приймати покази такого пошкодженого лічильника суд вважає неможливим. Окрім того, відсутність Акту про заміну кільця та нового Акту про опломбування лічильника ставить під сумнів не тільки достовірність показів суто самого лічильника, але й надані відповідачем рахунки-повідомлення станом на 01.07.2022 р. та станом на 01.11.2022 року з вказівкою на наявність лічильника, і до того ж ці рахунки-повідомлення не стосуються періоду нарахованої позивачем заборгованості за надані послуги. Відповідно до Правил, нарахування здійснюється за показниками будинкового/квартирного засобу обліку води або за нормою. Пунктами 9, 15 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. В даному випадку, цю норму не можна використовувати, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сам факт встановлення та опломбовування лічильника. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. (п. 21 Правил). Відповідно до вимог п.п.2 п. «а» ч. 1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги. Тарифи, за якими позивач здійснює свою діяльність, встановлюються Київською міською державною адміністрацією у відповідності до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 (надалі - Порядок №869) Отже, нарахування за наведеною адресою за централізоване постачання гарячої води проводилось за нормою споживання, встановленою Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 16.06.2015 року №579 (3 куб. на 1 особу). Долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] детально відображають нарахування, оплати споживача, а тому є належними та допустимими та відповідають нормам ст.ст.76-81, 95 УПК України та встановлюють споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, у яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості. Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування плати за житлово-комунальні послуги та/чи здійснення перерахунку в спірний період до позивача не звертався. Таким чином суд приходить до висновку, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] в період виникнення заборгованості надавались у повному обсязі, а тому позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. Відповідач своєчасно не вносив плату за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 4 342 540,64 грн., з яких: за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 949,42 гривень, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7 049,68 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 230 342,20 гривень. Разом з тим, представник позивача подала до суду заяву, в якій підтвердила здійснення відповідачем часткової оплати суми заборгованості після подання позовної заяви до суду. Вказувала, що станом на 26.04.2023 року заборгованість за адресою: кв. [ADDRESS] , з урахування часткової оплати заборгованості відповідачем становить: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 10 949,42 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 94 199,32 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 568,11 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 229 223,20 грн. Також вказувала, що підлягає стягненню з відповідача сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 65 138,11 грн. та стягнення витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухове майно у розмірі 33,00 грн. Ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем. (а.с.201-204) Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за надані житлово - комунальні послуги, суд враховує заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Галдецького Ярослава Анатолійовича про застосування строку позовної давності. (а.с.132) Відповідно до положень статей 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Відповідно до ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За таких підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2018 року. Однак, суд бере до уваги доводи представника позивача, щодо згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 02 квітня 2020 року визначений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності продовжений, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 3 квітня 2017 року. Однак, враховуючи те, що детального розрахунку заборгованості в період з 3 квітня 2017 року до 1 травня 2018 року представником позивача не надано, а додано лише два додатки № № 1, 2 до Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), в яких зазначено загальний розмір заборгованості, за який період виникла така заборгованість у вказаних додатках не зазначено, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги за період з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року, за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 7 049,68 гривень, та за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 230 342,20 гривень. Вимога про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33,00 гривень не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідача та підлягають стягненню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги, підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 568,11 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 229 223, 20 гривень. Відповідно до положень п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахування ухвалення судового рішення про часткове задоволення позову, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 461,86 грн., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується залученим до справи оригіналом платіжного документа. Враховуючи викладене та

Outcome: partial