Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на користь останньої на утримання сина [PERSON] , що стягуються рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року по справі №703/3687/21. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Із 15 липня 2022 року син [PERSON] проживає з батьком, позивачем по справі, та знаходиться виключно на його утриманні. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, які стягуються на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2023 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засіданні позивач не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову. Розгляд справи просила проводити без її участі. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних відстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подану відповідачем заяву про визнання позову, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо обов`язків подружжя. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 21 лютого 2022 року. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03.11.2021 №4448, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до довідки №37 від 20 грудня 2022 року асоціації власників жилих будинків «Едельвейс», [PERSON] , [INFO] з сином [PERSON] , [INFO] проживають у [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 15 липня 2022 року без реєстрації. На підтвердження вказаних обставин до вказаної довідки додано акт-обстеження №3 від 20 грудня 2022 року. Згідно довідки №7 від 09 січня 2023 року ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» та довідки про доходи від 23 червня 2022 року, [PERSON] працює у вказаному товаристві з 22 травня 2020 року на посаді - продавець непродовольчих товарів та отримує заробітну плату. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, ст.179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спільний син сторін по справі [PERSON] проживає разом з батьком - позивачем по справі. Вказану обставину у поданій суду заяві підтвердила відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на ту обставину, що спільна дитина сторін по справі син [PERSON] проживає з позивачем з 15 липня 2022 року, відсутність визначеного місця проживання дитини за законом або за рішенням суду з відповідачем по справі, враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved