Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 01.06.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.06.2023 року. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляються самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири. Позовна заява мотивована тим, що 30.12.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . Позивач стверджує, що не висловлювала наміру укласти договір купівлі-продажу квартири, а підписала договір під впливом обману. Позивачу стало відомо із матеріалів кримінального провадження № 12013070030000336 про те, що відповідач [PERSON] також уклав 30.12.2010 року договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] під впливом обману, маючи на меті укласти договір завдатку, а було укладено 30.12.2010 року договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] , який є співвласником квартири [ADDRESS] не був, а тому і продати частину квартири не міг. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладено під впливом обману. В пункті 1 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] «Покупець» зобов`язувався сплатити грошові кошти, а в пункті 4 цього ж договору вже вказано, що грошові кошти вже сплачені. Однак позивач зазначає, що станом на 12.10.2015 року [PERSON] грошові кошти по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не отримала. Позивач зазначає, що станом на 12.10.2015 року Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області проводяться слідчі дії по кримінальним провадженням № 12015070030001587, № 1201307003000336, № 1201507003000 1659 щодо [PERSON] та [PERSON] з приводу продажу квартири [ADDRESS] . З пояснень [PERSON] слідує, що він не мав наміру продавати квартиру [ADDRESS] , а мав намір повернути квартиру [PERSON] . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] від 30.12.2011 року укладено під впливом обману, [PERSON] не мав реального наміру створити правові наслідки. При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на ст. 204, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 225, ч.1 ст. 229, ч.2 ст. 319, ч.1 ст. 321, 1212 ЦК України. Позивач зазначає, що в кримінальному провадженні № 1201307003000336 [PERSON] дає пояснення, про те, що укладаючи договір він хотів лише повернення грошових коштів від [PERSON] , які остання заборгувала йому, з чого випливає, що [PERSON] не мав реального наміру створити правові наслідки договору купівлі-продажу. Позивач вказує на те, що [PERSON] не здійснював дій з відчуження належної йому частки квартири [ADDRESS] , а тому відповідач не міг набути права власності на всю квартиру [ADDRESS] . Укладення [PERSON] договору не може бути доказом укладення договору [PERSON] . За твердженням позивача, укладаючи 30.12.2010 року договір позивач не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому що з нотаріусом було обумовлено зовсім інший договір, в приміщенні крім нотаріуса знаходилось багато незнайомих людей, які примушували їх побистріше підписувати документи. Під час підписання 30.12.2010 року договору покупця у нотаріальній конторі вона не бачила. Згідно позовної заяви, [PERSON] , є потерпілою по кримінальним провадженням № 12015070030001587, № 1201307003000336, № 12015070030001659 щодо [PERSON] та [PERSON] . Позивач довідалась про договір від 30.12.2011 року купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] лише в 2015 році. [PERSON] давав пояснення в кримінальному провадженні № 1201307003000336 про те, що він не має наміру продавати квартиру [ADDRESS] , а поверне квартиру [PERSON] . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] від 30.12.2011 року укладено під впливом обману, [PERSON] не мав реального наміру створити правові наслідки. Позивач просить суд: визнати недійсними договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS] від 30.12.2010 року укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] ; визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30.12.2010 року укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 13.01.2016 р., від представника відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] , до суду надійшов відзив на позовну заяву. Так, представник зазначає, що для застосування ст. 230 ЦК України необхідно, щоб одна із сторін правочину усвідомлювала дійсну правову природу договору та навмисно ввела іншу сторону в оману стосовно істотних обставин, перелік яких міститься в ст. 229 ЦК України. Тому, навіть якщо [PERSON] належними доказами доведе перед судом, що ні вона, ні [PERSON] насправді не хотіли укладати договір купівлі-продажу, а відтак, відсутність факту введення однієї сторони правочину в оману іншої, оспорюваний договір не може бути визнаний недійним саме на підставі ст. 230 ЦК України. Більше того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 грудня 2012 року зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними довіреностей та договору купівлі-продажу було залишено без задоволення. Як вказано у відзиві, підставою для визнання договору купівлі-продажу від 30 грудня 2010 року позивачі називали ст. 230 ЦК України (обман). Суд констатував, що позивачі не довели, що [PERSON] діяла під впливом обману, в чому такий полягає, а також істотність обставин, щодо яких нібито мав місце обман, для вчинення правочину. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2013 року рішення місцевого суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову було залишено без змін. При цьому представник зазначає, що наразі [PERSON] повторно просить визнати договір недійсним з тієї ж підстави, що вже було предметом судового розгляду, однак знову не надає жодних доказів на підтвердження своїх вимог та наявність обману. Представник відповідачів зазначає, що позивачка не зазначає, в чому саме вона помилилась при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири. Стверджує, що [PERSON] не мав наміру придбавати квартиру, а хотів лише повернути кошти від [PERSON] . Тобто, намагається довести, що [PERSON] помилився, а не вона. Між тим, [PERSON] не є представником [PERSON] , останній не уповноважував її від свого імені звертатись до суду з названим позовом. Будучи позивачем по справі (від свого імені), [PERSON] повинна довести, що саме вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Таких позивачкою не наведено. Також зазначає, що [PERSON] на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу зареєстрував за собою право власності на придбану квартиру, що підтверджує намір у нього придбати її. Представник відповідачів вказує на те, що наявність в приміщенні нотаріуса незнайомих людей не підтверджує того, що [PERSON] не розуміла факт підписання договору купівлі-продажу. Нею було вчинено цілий ряд дій, спрямованих на укладення даного паровичну. Вона із власної волі прийшла до нотаріальної контори, привела туди [PERSON] (мати) та [PERSON] (сина) - співвласників відчужуваної квартири. Названі особи підписали довіреності, якими уповноважили [PERSON] продати за ціною та на умовах їй відомих, квартиру по [ADDRESS] . А згодом, позивачка і сама підписала договір купівлі-продажу квартири. На переконання представника вказані дії позивачки свідчать, що вона добре розуміла, що продає квартиру, яка на праві власності належала їй, матері та сину. Жодних фарс-мажорних обставин, які б загнали дієздатну особу в стан, коли вона не може керувати своїми діями, на момент укладення оспорюваного правочину не було, позивачка про такі й не зазначає. Отже, дана вимога є безпідставною та наведена в позові виключно для кількості. Окрім того, у відзиві вказано на те, що в договорі купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2010 року по батькові одного із співвласників квартири - [PERSON] , від імені якого по довіреності діяла позивачка, вказано « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Це звичайна описка, яка не впливає на правомірність договору. Окрім того він договір не підписував, оскільки від його імені діяла позивач. І в довіреності на ім`я [PERSON] , і в договорі купівлі-продажу квартири вказано ідентифікаційний номер [PERSON] . Більше того, в посвідчувальному написі нотаріуса на договорі вірно вказано [PERSON] . Представник зазначає, що як повідомив нотаріус, що посвідчував оспорюваний договір, має місце описка; стороною договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 року за реєстровим номером 9739 є [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] . Однак, виправити описку на тексті договору не має можливості, оскільки оригінал такого знаходиться у [PERSON] , яка до нотаріуса з цього приводу не звертається. У відзиві вказано на те, що [PERSON] , яка не була стороною оспорюваного правочину, просить визнати такий недійсним з огляду на те, що [PERSON] не мав реального наміру створити правові наслідки, та такий укладено під впливом обману. Представник відповідачів вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] стверджують протилежне: як і зазначено в договорі вони домовились про купівлю-продаж квартири та без будь-якого примусу, обману, помилки тощо підписали такий. Позивачка не може краще знати за сторін правочину про їх дійсні наміри та бажання. Більше того, позивачка з огляду на добросовісність [PERSON] не може просити визнати недійсним відповідний правочин, обрано невірний спосіб захисту. Окрім того представник відповідачів вказує на те, що насправді, постійні заяви про злочин, що систематично сім`єю Качуровських подаються до правоохоронних органів, плутанина в дійсних обставинах підписання договору від 30 грудня 2010 року, зазначення в позові всіх, передбачених главою 16 ЦК України підстав для визнання правочину недійсним, свідчать про недобросовісність позивачки та її сина. Придбавши квартиру в 2011 році [PERSON] не може використовувати таку, оскільки [PERSON] із сином не виселяється в добровільному порядку з такої. Наразі у провадженні апеляційного суду Закарпатської області перебуває справа за позовом [PERSON] про виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири. Даний позов подано виключно з метою затягнути час у вирішенні спору про виселення. Разом із тим представник відповідача вказує на те, що [PERSON] в листопаді 2015 року звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним договору від 30 грудня 2010 року, який сама підписувала, тобто знала про його існування в 2010 році. Поновити пропущений строк не просить, поважних причин пропуску такого не наводить. Відтак, оскільки при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] пропустила строк позовної давності, просить суд виключно у випадку підставності та обґрунтованості позову по суті застосувати позовну давність та у задоволенні такого відмовити. У задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. 01.03.2016 від позивача по справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що на даний момент органом досудового розслідування проводиться слідство у справах про незаконне заволодіння моєю, [PERSON] , квартирою за адресою: [ADDRESS] , вважаю, що справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів недійсними не може бути розглянута до вирішення іншої справи в порядку кримінального судочинства. Так, позивач просить суд: зупинити до вирішення іншої справи що розглядається в порядку кримінального судочинства за № 12013070030000336, № 12015070030001659, 12015070030001587. 04.03.2016 року, від позивача по справі надішли: Письмові пояснення в яких вона зазначає, що [PERSON] , судився із нею чотири роки, при цьому власником спірної квартири не був, оскільки продав її 01.11.2011 р. [PERSON] та не повідомив про це суд; позивач стверджує, що право власності на спірну квартиру здобуто [PERSON] та [PERSON] , обманним шляхом, вони є неналежними покупцями. Заява про уточнення позову, згідно якої позивач вказує на те, що п.4 прохальної частини позовної заяви від 13 жовтня 2015 року, [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів недійсними, викладає у наступній редакції: «Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] , повернувши її [PERSON] та визнавши за нею право власності на дану квартиру. Заява про витребування доказів, а саме просить витребувати від нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. - договір купівлі-продажу, посвідчений цим нотаріусом 30.12.2010 року, у якому, продавець - [PERSON] , покупець - [PERSON] ; Витребувати від нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. - договір купівлі-продажу, посвідчений цим нотаріусом 01.11.2011 року, у якому, продавець - [PERSON] , покупець - [PERSON] 27.05.2016 року від позивача по справі надійшло клопотання в якому вона просить дослідити в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12013070030000336, які перебувають у слідчої Ужгородського ВП ГУНП Осовської М.М., оскільки у вказаних матеріалах знаходиться довіреність №4791 від 30.12.2010, яка стала підставою для продажу квартири. Також позивач просила зупинити провадження у справі у зв`язку із неможливістю розгляду справи до вирішення кримінального судочинства. 06.10.2016 позивач подала заяву про залишення без розгляду немайнової вимоги у поданому нею позові, інші вимоги просить розглядати. 02.12.2016 року від позивача по справі надійшло клопотання про призначення експертизи щодо психічного стану особи, в якому вона просить: призначити по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання договорів недійсними, судово-психіатричну експертизу [PERSON] . 19.06.2017 від [PERSON] , до суду надійшли письмові пояснення в яких він вказує, що він не продавав належну йому спірну квартиру, його маму обманули [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та ін. При цьому вказує на те, що документів на продажу квартири він не підписував про це є висновок експерта НДЕКЦ м. Уж. С.М. Шкрюба від 05.12.2016 р. [PERSON] , просить приєднати до матеріалів справи висновок експерта від 05.12.2016 №4/289 у кримінальному провадженні №12013070030000336 22.09.2016 року від представника позивача по справі надійшло клопотання про призначення експертизи щодо психічного стану особи, в якому вона просить: призначити по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання договорів недійсними, судово-психіатричну експертизу [PERSON] . 25.01.2018 від представника відповідача по справі [PERSON] , - [PERSON] , до суду надійшли заява про виклик лікуючого лікаря та витребування медичної картки [PERSON] , а також про виклик свідків, а саме приватного нотаріуса Селехмана О.А. 03.06.2021 на виконання ухвали суду від 01.03.2021 року про витребування доказів, від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., надійшли копії документів, щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 року за реєстровим номером 4799, укладений між [PERSON] та [PERSON] та документи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2011 року за реєстровим номером 4679, укладений між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2022 року до суду із експертної установи надійшли матеріали цивільної справи № 308/12515/15-ц в 3-х томах медична карта амбулаторного хворого АК-К-275 та висновок судово-психіатричного експерта № 70. 25 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на висновок експерта від представника відповідача по справі [PERSON] - адвоката Пітух В.І. Так адвокат вказує на те, що доказів того, що [PERSON] на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу мала абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, суду не надала, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України. Також вказує на те, що відповідно до вимог позовної заяви позивачка просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] від 30.12.2010 р. укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] від 30.12.2010 р. укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право та/або відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач в заявленому позові обрав неналежний спосіб захисту та не підстав недійсності правочину. 25 листопада 2022, до суду надійшла заява від представника відповідача по справі [PERSON] , - адвоката Пітух В.І., про застосування строків пропущеної позовної давності. 15.12.2022 від представника позивача по справі надійшла відповідь на відзив. Адвокат зазначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, на що вказує і сам відповідач. Разом з тим, описова частина Висновку № 70 від 19 травня 2022 року містить посилання на те, що позивачка дійсно страждає на хронічне психічне захворювання, і страждала на нього вже на час вчинення оспорюваного правочину. На думку сторони позивача дана обставина у сукупності з тим фактом, що [PERSON] не є фахівцем у галузі права, дає підстави дійти висновку, що остання могла помилитись стосовно природи правочину, прав та обов`язків його сторін. Сторона позивача наполягає на своїх вимогах і вважає, що обставини, на які вона посилалась, як на їх підставу подаючи позов до суду, та обставини, які були встановлені і доведені належними та допустимими доказами у процесі судового розгляду, повністю доводять, що оспорювані правочини були укладенні не у відповідності до актів законодавства, чим було порушене право позивача, зокрема: Адвокат, посилаючись на положення ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України, зазначає, що оскільки Довіреність від 30 грудня 2010 року не було підписано [PERSON] , то й оформлених належним чином повноважень діяти від його імені [PERSON] не мала. Представник позивача стверджує, що Договір від 30.12.2010 було оформлено без волевиявлення одного з учасників цього правочину, а саме [PERSON] . При цьому у відповіді на відзив вказано на те, що у випадку визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2010 року з моменту його укладення, слід визнати недійсним і Договір купівлі-продажу тієї ж квартири від 01 листопада 2011 року, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, з підстав відсутності у продавця права власності на відчужуване майно. Стосовно обраного способу захисту порушеного права, сторона позивача звертає увагу суду на те, що позовна заява містить посилання на те, що таким способом, окрім визнання недійсними оспорюваних правочинів, є також: - відновлення становища, яке існувало до порушення. Разом з тим, оскільки право власності на нерухоме майно є таким, що підлягає державній реєстрації, іншого способу захисту порушеного права позивача (за умов необхідності припинення у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про право відповідачів), аніж визнання недійсними оспорюваних правочинів, не існує. Вирішуючи справу, сторона позивача просить суд узяти до уваги положення ч.2 ст.5 Цивільного процесуального кодексу України. Стосовно строків звернення до суду за захистом порушеного права сторона позивача просить суд взяти до уваги, що про те, що її право було порушене внаслідок укладення оспорюваних правочинів, [PERSON] дізналась лише у 2015 році у процесі розслідування відкритого за її заявою кримінального провадження. З огляду на викладене, представник позивача просить суд: позов задовольнити у повному обсязі. 06.01.2023 від представника відповідача по справі [PERSON] адвоката Пітух В.І., надійшли заперечення, в яких вказано на те, що: Згідно довідки від 30 грудня 2010 року №10-16263 виданої КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» яка міститься в матеріалах справи зазначено, що квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за громадянами: [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] , [PERSON] , 2/3 частки у спільній сумісній власності. Посилання представника Позивача на ту обставину що згідно оскаржуваного договору купівлі-продажу як власника зазначено [PERSON] не призводить до його недійсності, оскільки останній не звертався із позовом про визнання вказаного договору недійсним. Щодо посилання представника Позивача на невідповідність підпису в довіреності від 30 грудня 2010 року якою [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належну йому частку квартири. Зазначає, що позивачем по справі являється [PERSON] при цьому [PERSON] з вказаним позовом до суду не звертався. У відзиві вказано на те, що вказана довіреність на яку покликається представник Позивача в судовому порядку не визнавалась недійсною, що в силу ст. 204 ЦК України презюмується як правомірний правочин. Посилання на недійсність підпису [PERSON] , який видав на ім`я [PERSON] довіреності від 30.12.2010 не призводить до недійсності укладеного договору купівлі-продажу. Окрім того, вказано на те, що представником Позивача не спростовано результатів експертного висновку, обраного способу захисту порушеного права та пропуск строків звернення до суду. Представник відповідача просить суд: 1) Долучити заперечення до матеріалів справи. 2) У задоволенні позову відмовити повністю за його недоведеністю та безпідставністю. 16.01.2023 від представника позивача по справі адвоката Бондарєва О.Г., надійшла заява про виправлення описки, так він просить: вважати, що правильною датою укладення між [PERSON] та [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є: - 01 листопада 2011 року. 02.05.2023 від представника позивача по справі [PERSON] , надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів: Копія адвокатського запиту від 09.02.2023 до СВ Ужгородського РУП (оригінал знаходиться у позивача); Копія Листа слідчого СВ Ужгородського РУП від 16.02.2023 (оригінал знаходиться у позивача); Копія Постанови про призначення почеркознавчої експертизи від 08.11.2016 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12013070030000336 від 24.01.2013); Копія Супровідного листа від 15.11.2016 № 41516/106/25/1-2016 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12013070030000336 від 24.01.2013); Копія Супровідного листа від 05.12.2016 № 19/107-6005 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12013070030000336 від 24.01.2013); Копія Довідки про витрати на проведення експертизи № 4/289 від 05.12.2016 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12013070030000336 від 24.01.2013); Копія Висновку експерта від 05,12.2016 № 4/289 (оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 12013070030000336 від 24.01.2013); 29.05.2023 від представника [PERSON] адвоката Пітух В.І., надійшли письмові дебати. Адвокат вказує на те, що в загальному, враховуючи принцип диспозитивності, суд не повинен виходити за межі вимог сторін та тих підстав позову, які ними вільно зазначені. Представник вказує на те, що позивач в заявленому позові обрав неналежний спосіб захисту оскільки ним заявлено вимога про визнання правочинів недійсними де він не був стороною правочину. Зазначена позовна вимога є неналежним способом захисту прав та інтересів, так як захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном, з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України. Представник відповідача вказує і на те, що позивач [PERSON] 13.10.2015 року звернулась із позовом яким просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] від 30.12.2010 р. укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] від 30.12.2010 р. укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS] укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] - 30 грудня 2010 року. А в подальшому [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу від 01.11.2011 року. У дебатах вказано на те, що матеріали справи засвідчують обізнаність Позивача про укладення спірних договір, оскільки до подачі позову мали місце численні судові процеси де розглядалось питання виселення, та знаття з реєстраційного обліку які були ініційовані як [PERSON] так і [PERSON] . Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представник зазначає, що позивач з моменту укладення оспорюваного договору - 30.12.2010 року та подальшої перепродажі 01.11.2011 року мала об`єктивну можливість звернутися до суду про захист свого права, якщо вона вважала, що відповідач при посвідченні сирного договору порушив його законні права, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання (частина третя статті 261 ЦК України). Також представник відповідача вказує на те, що згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 70 від 19.05.2022 року вбачається, що [PERSON] . [INFO] у момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 року була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Доказів того, що [PERSON] на час укладення оспорюваного договору купівлі- продажу мала абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, суду не надала, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України. Представник відповідача вказує і на те, що згідно Висновку експерта від 05.12.2016 року №4/289, у Довіреності від 30.10.2012 року згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належну йому частину квартири в [ADDRESS] , підпис від імені С.І. Качуровського виконано не ним, а іншою особою. Разом із тим представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивачем по справі являється [PERSON] при цьому [PERSON] з вказаним позовом до суду не звертався, а залучений по справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Адвокат зазначає, що в судовому порядку довіреність не визнавалась недійсною, що в силу ст. 204 ЦК України презюмується як правомірний правочин. Посилання на недійсність підпису [PERSON] , який видав на ім`я [PERSON] довіреності від 30.12.2010 не призводить до недійсності укладеного договору купівлі-продажу. Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. 30.05.2023 від представника позивача по справі [PERSON] адвоката Бондарєва О.Г., до суду надійшли письмові судові дебати. Адвокат вказує на те, що сторона позивача наполягає на своїх позовних вимогах і вважає, що обставини, на які вона посилалась, як на їх підставу подаючи позов до суду, та обставини, які були встановлені і доведені належними та допустимими доказами у процесі судового розгляду, повністю доводять, що оспорювані правочини є недійсними, (з причин невідповідності актам законодавства), а відтак порушують право позивача, зокрема: Об`єктом Договору купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2010 року (надалі Договір від 30.12.2010) є квартира [ADDRESS] , яка згідно п.3 Договору належить на праві приватної власності продавцям, якими у Договорі від 30.12.2010 вказані такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У п.3 Договору містіться посилання на правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на квартиру станом на 30.12.2010 року. Однак, згідно вказаних правовстановлюючих документів, (копії яких містяться у матеріалах справи), особа на ім`я: [PERSON] власником майна, що відчужується за Договором, не є, а тому і бути продавцем за вказаним правочином не може. Крім того, за текстом Договору від 30.12.2010 [PERSON] діяла від свого імені, та від імені інших власників об`єкта Договору, що передбачає наявність Довіреностей на вчинення таких дій. У матеріалах цивільної справи № 308/12515/15-ц (Т.3 а.с.50) міститься Довіреність від 30 грудня 2010 року, згідно тексту якої особа на ім`я [PERSON] вповноважує особу на ім`я [PERSON] продати належну йому частину квартири [ADDRESS] . Разом з тим у матеріалах цивільної справи № 308/12515/15-ц (Т1 а.с. 149 - 158) міститься Висновок експерта від 05.12 2016 року № 4/289, згідно якого у Довіреності від 30 грудня 2010 року підпис від імені [PERSON] виконано не ним, а іншою особою. Адвокат стверджує, що Договір від 30.12.2010 було оформлено без волевиявлення одного з учасників цього правочину, а саме [PERSON] . У випадку визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2010 року з моменту його укладення, слід визнати недійсним і Договір купівлі-продажу тієї ж квартири від 01 листопада 2011 року, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, з підстав відсутності у продавця права власності на відчужуване майно. При цьому представник посилається на положення:ч.3 ст. 203, ч.ч. 1,2,4 ст. 207, ч.ч. 2,3 ст. 209, ч.1 ст. 229, ч.1 ст. 657, ч.1 ст. 658 ЦК України, ст. ст. 43,44,45 Закону України 2 вересня 1993 року N 3425-XII «Про нотаріат», Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882. При цьому адвокат зазначає, що дійсно, згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 70 від 19 травня 2022 року, позивачка [PERSON] не була визнана особою, яка на момент вчинення оспорюваного правочину перебувала у стані, який би унеможливлював усвідомлення нею значення своїх дій та позбавляв можливості керувати ними. Однак, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Разом з тим, вказує на те, що описова частина згаданого Висновку № 70 від 19 травня 2022 року містить посилання на те, що позивачка дійсно страждає на хронічне психічне захворювання, і страждала на нього вже на час вчинення оспорюваного правочину. На думку сторони позивача дана обставина у сукупності з тим фактом, що [PERSON] не є фахівцем у галузі права, дає підстави дійти висновку, що остання могла помилитись стосовно природи правочину, прав та обов`язків його сторін. Стосовно обраного способу захисту порушеного права, сторона позивача звертає увагу суду на те, що позовна заява містить посилання на те, що таким способом, окрім визнання недійсними оспорюваних правочинів, є також: - відновлення становища, яке існувало до порушення. Разом з тим, оскільки право власності на нерухоме майно є таким, що підлягає державній реєстрації, іншого способу захисту порушеного права позивача (за умов необхідності припинення у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про право відповідачів), аніж визнання недійсними оспорюваних правочинів, не існує. Вирішуючи справу, сторона позивача просить суд узяти до уваги положення ч.2 ст.5 Цивільного процесуального кодексу України. Стосовно строків звернення до суду за захистом порушеного права сторона позивача просить суд взяти до уваги, що про те, що її право було порушене внаслідок укладення оспорюваних правочинів, [PERSON] дізналась лише у 2015 році у процесі розслідування відкритого за її заявою кримінального провадження. Представник позивача просить суд: позов задовольнити у повному обсязі. 01.06.2023 від позивача по справі надійшли письмові судові дебати. Так, [PERSON] , вказує на те, що у 2010 р. вона хотіла зробити дарчу (передати квартиру) свому сину [PERSON] , в чому їй мала допомогти шкільна подруга [PERSON] , а саме переоформити документи як дарчу. Для чого, позивач передала їй документи на спірну квартиру. Однак за твердженням [PERSON] , ними заволоділа група шахраїв: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначає, що вказані особи скористалися її станом (депресія) заволоділи документами та грошовими коштами у сумі 10 000 дол. США, в офісі нотаріуса [PERSON] переоформили квартиру на [PERSON] .. [PERSON] , стверджує що у неї та її мами [PERSON] , сина [PERSON] , не було і не могло бути домовленості про продаж квартири т.я. це їх єдине житло. Згодом позивач дізналася про продаж спірної квартири [PERSON] . Ленчаку 01.11.2011 р. За твердженням позивача, всі дії шахраїв були спрямовані на введення її в оману, заволодіння документами та заволодіння грошовими коштами. Позивач просить суд: визнати недійсним договора купів-продажу між [PERSON] та [PERSON] , 30.12.2010 р. та між [PERSON] та [PERSON] 01.11.2011р. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2015 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2015 у справі відкрито провадження, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2016 справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2016 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2016 залишено без руху уточнену позовну заяву. Розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №228 від 28.02.2017, призначено повторний перерозподіл матеріалів справи підлягають у зв"язку із закінченням строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Сарай А.І. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючим суддею: Шепетко І.О. 01 березня 2017 року, суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Розпорядженням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №1286 від 15.11.2018, призначено повторний перерозподіл матеріалів справи підлягають у зв"язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Шепетко І.О. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючим суддею: Лемак О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2019 задоволено заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про відвід судді Лемак О.В. Постановлено, цивільну справу №308/12515/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів, - \~передати до канцелярії суду для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду даної справи іншому судді. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючим суддею: Фазикош О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2021 частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Селехман Олександра Анатолійовича належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №4799 та договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №4679. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] , призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів судово-психіатричну експертизу. Також, витребувано від\~психоневрологічного диспансерного відділення КНП « Ужгородської міської поліклініки» Ужгородської міської ради амбулаторну медичну картку [PERSON] [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та надати її в розпорядження експерта для проведення судово-психіатричної експертизи. Судом було зобов`язано позивача надати експерту, у випадку необхідності, необхідні документи для проведення експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Супровідним листом від 04.03.2022 року №44/2022, 09.03.2022 на адресу суду разом із супровідним листом надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2022 року, провадження про справі поновлено, оскільки супровідним листом від 03.03.2022 року за №44/2022 на адресу суду повернуто ухвалу суду від 24.09.2021 без виконання, у зв`язку із відсутності проведення оплати за експертизу та незабезпеченням явки [PERSON] на засідання експертної комісії. Разом із тим, на адресу суду направлено і матеріали справи в 3-х томах. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судово-психіатричної експертизи. Призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів судово-психіатричну експертизу. Зобов`язано позивача надати експерту, на його вимогу, необхідні документи для проведення експертизи. Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року, у справі поновлено провадження, оскільки 24.10.2022 із експертної установи разом із матеріалами справи надійшов висновок судово-психіатричного експерта №70 від 19.05.2022 року, на виконання ухвали суду від 07.04.2022 № 308/12515/15-ц. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, 01.06.2023 надійшла спільна заява [PERSON] та адвоката Бондарєва О.Г., про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. В попередніх судових засіданнях позивач та її представник приймали участь, підтримували позовні вимоги повністю. Представник відповідача [PERSON] адвоката Пітух В.І., в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги заперечує в повному обсязі, просить відмовити в позові. В попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] адвокат Пітух В.І. приймав участь, підтримував подані заперечення проти позову, позовні вимоги не визнав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача\~ [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд вважає,\~що відповідно\~до ч.1\~ст.\~223\~ЦПК України, неявка вказаних осіб, які при цьому належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи оцінивши в сукупності наявні докази, суд приходить до наступного висновку: Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.\~2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно копії договору від тридцятого грудня дві тисячі десятого року, що є предметом оскарження, такий укладено між [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] іменовані надалі - Продавці та [PERSON] , - надалі Покупець. Предметом договору купівлі-продажу є квартира [ADDRESS] . Згідно п. 3 вказаного договору, відчужувана квартира належить Продавцям на праві приватної власності на підставі: свідоцтва про право власності на житло виданого міським фондом комунального майна, 26.09.1994 року, на підставі розпорядження №17, свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Ужгородською держнотконторою, 29.12.2010 року, за реєстровим номером 3-1849, зареєстрованих в КП „Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода Ужгородської міської ради Закарпатської області, за номером 6815 в книзі номер 32, право власності на нерухоме майно зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №32341711 Продаж квартири вчиняється, за ціною 57 554.00 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні, які гроші Продавці отримали повністю до підписання цього договору. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що виданий КП „Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода Ужгородської міської ради Закарпатської області 30.12.2010 року за №28566599, вартість квартири, що продається, становить 57 554.00 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстровано в реєстрі за № 4799. Належність підписів сторонам договору, ніким не оспорюється. Згідно Витягу з реєстру прав власності №28566599 від 30.12.2010 (копія міститься в матеріалах справи) квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності по 2/3 частки [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності /17/26.09.1994/ міський фонд комунального майна та 1/3 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину /3-1849/29.12.2010/Державний нотаріус Ластівка А.В. Згідно наданих приватним нотаріусом Селехман О.А., документів встановлено: Згідно Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреностей) №34628888 та 34628991 приватним нотаріусом перевірено довіреності якими [PERSON] уповноважили діяти від їх імені [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, в матеріалах що надані приватним нотаріусом містяться копія свідоцтва про право власності на житло від 26.09.1994 р., де вказано, що квартира яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] , та членам її сім`ї бабці - [PERSON] , сину [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкове майно а саме 1/3 квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , за померлою [PERSON] , успадкувала її дочка [PERSON] . Згідно копії довіреності від 30.12.2010 року, [PERSON] , уповноважив [PERSON] , продати за ціною та на умовах йому відомих, належну йому на праві приватної власності частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Довіреність підписана [PERSON] та посвідчена приватним нотаріусом Селехман О.А. Згідно копії довіреності від 30.12.2010 року, [PERSON] , уповноважила [PERSON] , продати за ціною та на умовах йому відомих, належну йому на праві приватної власності частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Довіреність підписана [PERSON] та посвідчена приватним нотаріусом Селехман О.А. Вказані довіреності перевірено приватним нотаріусом у день укладання оспорюваного Договору від 30.12.2010 року. У матеріалах справи наявний також договір купівлі-продажу (копія) від першого листопада дві тисячі одинадцятого року укладений між [PERSON] Продавцем, та [PERSON] , Покупцем. Предметом договору є квартира [ADDRESS] . Згідно вказаного договору, квартира належить на праві приватної власності Продавцю, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А.. 30.12.2010 року, за реєстровим номером 4799, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода Ужгородської міської ради Закарпатської області, номер запису 6815 в книзі номер 32. Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №31787719 від 25.10.2011 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , частка 1/1. Згідно наявного в матеріалах справи Витягу ПРО ДЕРЖАВНУ РЕЄСТРАЦІЮ ПРАВ №30266705 від 10.06.2011, [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , форма власності приватна частка 1/1.Реєстраційний номер: 32341711 . Згідно наявного у матеріалах справи висновку судово-психіатричного експерта № 70, проведеної на підставі ухвали суду, [PERSON] , [INFO] у момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 30.12,2010 року була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Матеріали справи містять копію висновку (долучено до клопотання [PERSON] від 19.06.2017) від 05.12.2019 року №4/2889 проведеної на підставі постанови слідчого про проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР від 24.01.2013 за №12013030000336 Відповідно до положень\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~статтею 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті\~202, частини третьої статті\~203 ЦК України\~головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed