Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У січні 2023 року до провадження Заводського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної зави Кредитної спілки «Союз-Дніпро до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення боргу за договором споживчого кредиту», в якій просять: 1. Стягнути на користь Позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» з Відповідача-1 [PERSON] та Відповідача-2 до [PERSON] заборгованість за Договором споживчого кредиту № 1193/21 від 31 серпня 2021 року, укладеним між Позивачем та Відповідачем-1, в загальній сумі 11\~338 (одинадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 75 копійок, з яких: 7\~281,51 гривень залишок по кредиту; 4\~057, 24 гривні проценти, нараховані за користування кредитом. 2. Стягнути на користь Позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» з Відповідача-1 [PERSON] та Відповідача-2 до [PERSON] судові витрати по справі за оплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. Позиція позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 31 серпня 2021 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», як Кредитором, та [PERSON] , як Позичальником, був укладений Договір споживчого кредиту № 1193/21. Згідно умов Договору споживчого кредиту Позивач надав Відповідачу-1 кредитні кошти у суму 11000 грн.00 коп., строком на 10 місяців, починаючи з 31 серпня 2021 року до 30 червня 2022 року, а Відповідач-1 [PERSON] , зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит був отриманий Відповідачем-1 31 серпня 2021 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1914 від 31 серпня 2021 року на суму 11000 грн. 00 коп. Відповідно до умов Договору споживчого кредиту № 1193/21 від 31 серпня 2021 року [PERSON] (Відповідач-1) зобов`язався погашати заборгованість по Договору споживчого кредиту щомісячно у період з «16» по «30» число кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по Договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий Відповідачем-1 у строк до 30 червня 2022 року. Відповідач-1 повинен був повернути 11000,00 грн. суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховані щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.6.2 Договору споживчого кредиту. Відповідач-1 неналежним чином виконував свої зобов`язання по Договору споживчого кредиту. Порушення при виконанні зобов`язань виявились в тому, що Відповідач-1 несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, тим самим порушив запланований графік платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків). Строк дії Договору споживчого кредиту № 1193/21 від 31 серпня 2021 року закінчився 30 червня 2022 року, але з врахуванням п.4.2. Договору споживчого кредиту «якщо на дату закінчення строку, вказаного в п.4.1. Договору, є неповернутий залишок кредиту Кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором, строк дії цього договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 30 червня 2025 року з врахуванням положень п.4.3. цього Договору», сума кредиту не погашена та залишок за кредитом складає 7281,51 грн. (11000,00 грн.(сума кредиту) 3718,49 грн. (фактично сплаченого кредиту) = 7281,51 грн.). Згідно до Договору споживчого кредиту та розрахунку заборгованості Відповідач-1 повинен повернути: залишок по кредиту 7281,51 грн. та проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів 4057,24 грн. (9388,75 грн. 5331,51 грн.= 4057,24 грн.). Тобто заборгованість становить 11338 гривень 75 копійок. В якості забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем-1 перед Позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено Договір поруки №1193/21 від 31 серпня 2021 року між Позивачем та Відповідачем-2 . Відповідно до умов Договору поруки Відповідач-2 [PERSON] прийняла на себе зобов`язання перед Позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням Відповідача-1, визначених Договором споживчого кредиту. Позиція відповідачів. Відповідач-1, [PERSON] , надав відзив на позовну заяву про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. Просить врахувати, що вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, окрім того, що у позовних вимогах Позивача не врахована сума платежу, здійснена ним 09 січня 2023 року у сумі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок. У зв`язку з вищенаведеним, просить врахувати та зменшити розмір вимог Позивача на 1000,00 гривень. Відповідач-2, [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. 24.01.2023 року позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 24.01.2023 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. 10.02.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по заяві про перегляд заочного рішення відкрито провадження та заяву призначено до розгляду. 03.03.2023 року позивач Кредитна спілка «Союз-Дніпро» до суду надіслали заяву, згідно до змісту якої просить розгляд справи проводити без їх участі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 15.04.2023 року Відповідач-1, [PERSON] , подав до суду відзив на позову заяву про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. 26.04.2023 року адвокат Грудський І.М., який діє в інтересах Відповідача-1, [PERSON] , подав до суду заяву, у якій просить відкласти розгляд справи для надання можливості позивачу надати відповідь на відзив з метою з`ясування усіх деталей справи. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач-2, [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про розгляд справи відносно неї, відзиву на позов не подала, про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту № 1193/21 від 31.08.2021 року, згідно з яким позивач надав відповідачу 31.08.2021 року кредит у розмірі 11000 грн. 00 коп. строком на 10 календарних місяців до 30.06.2022 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами відповідно до розділу 6 Договору. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру № 1914 від 31.08.2021 року на суму 11000,00 грн. Також судом встановлено, що Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 1193/21, відповідно до п. 1.1. якого Поручитель добровільно бере на себе обов`язки перед Кредитодавцем відповідати за зобов`язаннями позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору № 1193/21 від 31 серпня 2021 року, в повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань Позичальника. Оскільки Відповідачем платежі по поверненню кредиту вносились не в повному обсязі, то відповідно до п.6.6. Договору, нараховуються проценти. Згідно розрахунку, відповідач має заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 11338 гривень 75 копійок, з яких: 7281,51 грн. - залишок по кредиту; 4057,24 грн. - проценти нараховані за користування кредитом з урахування прострочення платежів. На адресу Відповідача-2 направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитом з проханням погасити існуючу заборгованість, але до теперішнього часу заборгованість Відповідачами не погашена. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту\~\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі ч.2\~ст.80 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець\~має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1\~ст. 509 ЦК України\~зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1, 2\~статті 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття. 610 ЦК України\~зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач-1, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст.\~526,\~530,\~629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідач порушив норми\~ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Суд враховує, що відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру 4 від 09 січня 2023 року прийнято від [PERSON] на підставі погашення за договором № 1193/21 від 31.08.2021 року суму 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж\~статтею ЦК\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачі не виконують (неналежно виконують) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За приписами частин першої, п`ятої та шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~передбачено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей\~1\~та\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення\~необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Таким чином, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, слід вважати доведеними, але суд враховує доводи Відповідача-1 щодо часткового погашення заборгованості. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідачів, в розмірі 2447 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) гривні 29 копійок, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial