Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Перегуда Анатолій Павлович звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07 жовтня 2019 року близько 19 години 12 хвилин [PERSON] керувала технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер [NUMBER] . Рухаючись поблизу будинку №119 по вул. Сквирській в с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області в напрямку смт. Ружин, Житомирської області, водій [PERSON] під час руху по прямій горизонтальній асфальтованій ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в порушення вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які рухалися в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, та яких вона об`єктивно спроможна була виявити, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною транспортного засобу здійснила наїзд на вказаних пішоходів. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких [INFO] померла в Київській обласній клінічній лікарні. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної остановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідки. За даним фактом слідчим відділом Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за №12019060290000243 від 08.10.2019 із правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України. Обвинувальним вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 по справі №291/398/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Окрім цього, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 80000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 100200 гривень, моральну шкоду в сумі 300000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Вироком Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Сидоренка О.М. задоволено. Апеляційні скарги представника потерпілих [PERSON] , захисника Князєва В.В. зі змінами та доповненнями захисника Васильчука В.П. задоволено частково. Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Внесено зміни у вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] . Стягнуто з обвинуваченої [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з обвинуваченої [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15000 грн. Виключено з мотивувальної частини вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] висновки суду про спричинення з вини [PERSON] пішоходу [PERSON] легких тілесних ушкоджень, а також посилання як на доказ вини [PERSON] на висновок СМЕ №26 від 18.01.2020 щодо спричинених [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. [PERSON] вчинила тяжкий злочин, який забрав життя рідної сестри позивачки- [PERSON] , у зв`язку із чим їй заподіяно моральну шкоду. Відповідач на момент подання позовної заяви відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки внаслідок ДТП, через що вони мають бути стягнені з неї судом в примусовому порядку. Діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 400 000 грн. внаслідок смерті близької їй людини, її сестри. Вона втратила радість від життя, від спілкування та майбутню підтримку з боку своєї сестри. Ці моральні страждання важко перенести, та неможливо оцінити їх у грошовому еквіваленті. Сестра позивача загинула внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху зі сторони водія. Порушені її нормальні життєві стосунки, тривалий час відчуває душевні страждання, які переслідують її постійно. При вирахуванні розміру моральної шкоди виходила також із принципів розумності та справедливості, оскільки наслідки від ДТП непоправні та сестру не повернути. Зазначені протиправні дії відповідача потягли за собою численні негативні явища для позивача, які стали причинами зміни звичного для неї способу життя, тобто були порушені нормальні та звичні для життя зв`язки , які змусили її докладати додаткових зусиль задля їхнього відновлення. Все наведене спричинило їй душевні страждання та завдало моральних втрат, у зв`язку з чим вона перебуває в стані постійної напруги, погіршився її стан здоров`я, з`явився постійний головний біль, роздратованість та втома. Позивач втратила сон, весь час змушена засипати за допомогою лікарських препаратів. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити позивачу важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу та її родині, витрати пов`язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього що сталося з нею та членами її родини. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху відповідачем, що спричинило смерть [PERSON] , позивачу як сестрі були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат вона оцінює в 400000 грн. (чотириста тисяч гривень), які підлягають відшкодуванню (компенсації) [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання. При цьому, відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Перегуда А.П. не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце проведення такого булла сповіщена у визначеному законом порядку. У визначений в ухвалі про відкриття провадження судом строк, відзиву на позов не подала, як і будь-яких інших заяв та клопотань. За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року близько 19 години 12 хвилин [PERSON] керувала технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер [NUMBER] . Рухаючись поблизу будинку №119 по вул. Сквирській в с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області в напрямку смт. Ружин, Житомирської області, водій [PERSON] під час руху по прямій горизонтальній асфальтованій ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в порушення вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які рухалися в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, та яких вона об`єктивно спроможна була виявити, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною транспортного засобу здійснила наїзд на вказаних пішоходів. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких [INFO] померла в Київській обласній клінічній лікарні. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної остановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідки. Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 по справі №291/398/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Окрім цього, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 80000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 100200 гривень, моральну шкоду в сумі 300000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Вироком Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Сидоренка О.М. задоволено. Апеляційні скарги представника потерпілих [PERSON] , захисника Князєва В.В. зі змінами та доповненнями захисника Васильчука В.П. задоволено частково. Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Внесено зміни у вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] . Стягнуто з обвинуваченої [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з обвинуваченої [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15000 грн. Виключено з мотивувальної частини вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо [PERSON] висновки суду про спричинення з вини [PERSON] пішоходу [PERSON] легких тілесних ушкоджень, а також посилання як на доказ вини [PERSON] на висновок СМЕ №26 від 18.01.2020 щодо спричинених [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. Загибла, [PERSON] є сестрою [PERSON] , що стверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області 30.05.1986 року, ( а.с. 7); свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області 30.05.1986 року, ( а.с. 9); свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 26.12.1998 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ружинського районного управління юстиції (а.с.8), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 07.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ружинського районного управління юстиції, паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим 01.06.2007 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У позовній заяві, позивач зазначила, що смерть її сестри призвела до негативних наслідків, які настали для неї, у зв`язку з втратою рідної людини. Ця втрата дуже вплинула не лише на їх психологічний стан, а й фізичне здоров`я, вона тривалий час почувала себе недобре, втратила сон, не могли змиритися з тим, що її рідної сестри, яку вона дуже любила, більше немає поруч. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Думки про смерть сестри не залишають її і до теперішнього часу Моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. З вищевикладеного вбачається, що позивачка по справі [PERSON] , як сестра загиблої [PERSON] не входить до переліку тих осіб, яким має бути відшкодована моральна шкода. Крім того як вбачається з матеріалів кримінального провадження (291/398/20) №1201906-290000243 від 08.10.2019 року, [PERSON] по справі не була визнана потерпілою. На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] ..

Outcome: dismissed