Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР». Просить суд ухвалити рішення, яким: визнати незаконним та скасувати п. 1 наказу №10-К «Про припинення трудового договору» директора ТОВ «Агенція «Партнер» [PERSON] в частині звільнення [PERSON] з 28.02.2022 з посади заступника директора Товариства; поновити [PERSON] на посаді заступника директора ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» з 28.02.2022; стягнути з ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2022 по день ухвалення рішення. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, щожодної пропозиції про припинення трудового договору за згодою сторін, будь-яких заяв, в тому числі 27.02.2022 позивачем не подавалось, а тому посилання на заяву [PERSON] в п.1 Наказу №10-К від 28.02.2022 не відповідає дійсності, з огляду на викладене, вказаний наказ не відповідає вимогам Кодексу законів про працю, отже, є незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2022 у вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» - адвоката Гутника А.Ж. Відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» надає охоронні послуги фізичним та юридичним особам на підставі укладених договорів. До службових обов`язків позивача [PERSON] , як заступника директора ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР», входила організація охорони на об`єктах. 24.02.2022 у зв`язку із повномасштабним вторгненням на територію України розпочались бойові дії, зокрема, 25.02.2022 такі дії відбувались на території населених пунктів де розташовувались об`єкти, що охоронялись персоналом ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР». В період з 25.02.2022 по 28.02.2022 позивач, незважаючи на вимоги керівника, не прибув на своє робоче місце та не виконував свої обов`язки. Пропозиція (ініціатива) і сама угода про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій так і в усній формі. Позивача, в ході бесіди з директором відповідача, було повідомлено про припинення трудових відносин. У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці, роботодавець був позбавлений можливості видати трудову книжку, однак з ним було проведено розрахунок, та в подальшому виплата заробітної плати не здійснювалась. 08.06.2022 під час отримання наказу про звільнення та трудової книжки, позивачем не заявлялись заперечення, щодо припинення трудового договору, в тому числі, не заявлялась вимога про анулювання попередньої домовленості про припинення договору за угодою сторін. З огляду на викладе, відповідач вважає, що позивач був обізнаний про звільнення та не скористався своїм правом на отримання повної інформації про підстави звільнення, а також, не мав наміру продовжувати трудові відносини як до так і після моменту звільнення. Відповідач заперечує також стосовно вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням того, що позивач не з`являвся на роботі та не виконував свої обов`язки з 24.02.2022, відповідач вважає, що [PERSON] погодився із фактом припинення трудового договору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає відсутність письмової заяви, посилання на яку міститься в наказі про звільнення, втім, не наводить жодних обставин, які б вказували не незаконність звільнення чи створення відповідачем штучних перешкод виконання позивачем своїх трудових обов`язків. 21.09.2022 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечує проти доводів викладених відповідачем. Наголошує, що позивачем [PERSON] не висловлювалась пропозиція про припинення трудового договору за згодою сторін, будь-яких заяв, ані усних, ані письмових ним не подавалось.Таким чином, наказ №10-К «Про припинення трудового договору» від 28.02.2022 в частині звільнення [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до Розпорядження керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №116 від 21.11.2022 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав перебування судді Банасько І.М. на тривалому лікарняному у зв`язку з вагітністю і пологами. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.11.2022 визначено головуючого суддю - Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні, представник позивача [PERSON] - адвокат Ігнатюк В.М., позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити. Будучи присутнім у судовому засіданні позивач повідомив, що дійсно, під час спілкування з директором, в ході розмови, було повідомлено про звільнення із займаної посади позивача. Після зазначеної розмови, позивач не вчиняв дій щодо з`ясування підстав звільнення, на роботу не виходив, доказів про можливе чинення перешкод зі сторони відповідача у допуску до виконання посадових обов`язків, у нього немає. Підтвердив, що у досліджуваний період, після остаточного розрахунку, заробітної плати не отримував, із будь якими заявами до відповідача не звертався. Представник відповідача ТОВ «Агенція «Партнер» - адвокат Гутник А.Ж. заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити. Наголошував на тому, що позивачем не доведено відсутність згоди на припинення трудових відносин із відповідачем, він був обізнаний про таке звільнення та жодним чином не виконував своїх трудових обов`язків після дати звільнення, а саме 28.02.2022. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом ТОВ «Агенція «Партнер» №10-К від 28.02.2022 звільнено [PERSON] , заступника директора, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, підстава: заява [PERSON] від 27.02.2022 (а.с.12). Як убачається з копії наказу, наданої стороною позивача, та не заперечується стороною відповідача, [PERSON] отримав копію вказаного наказу та трудову книжку особисто 08.06.2022 (а.с.12 зворот). Жодних заперечень щодо свого звільнення та підстав такого звільнення, позивач при ознайомленні із вказаним наказом не висловлював. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбаченийу статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору. Дата звільнення обов`язково зазначається у випадку подання заяви у письмовій формі. Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Якщо роботодавець і працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Приписами КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін. Отже, анулювання домовленості про звільнення за згодою сторін може мати місце лише при взаємній згоді на це роботодавця і працівника. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 та у постановах Верховного Суду: від 01 жовтня 2018 року у справі № 306/1425/17 (провадження № 61-31292св18) та від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустими є докази, отримані одержані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). У судовому засіданні, що мало місце 13.04.2023, реалізуючи своє право на вступне слово, позивач [PERSON] повідомив суду таке. З 24.02.2022 він здійснював свої обов`язки в телефонному режимі. В подальшому, 26.02.2022 директор ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР» в межах телефонної розмови, виявив намір припинення трудових відносин з позивачем. [PERSON] зазначив, що не прийняв до уваги вказану обставину, оскільки така поведінка була характерною для керівника. В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] виконував свої трудові обов`язки після 28.02.2022, жодних доручень спрямованих на виконання своїх трудових обов`язків він не отримував, припинилась виплата заробітної плати. Окрім того, відсутні відомості щодо звернення до суду або до компетентних органів із заявами чи скаргами про порушення роботодавцем законодавства про працю відносно нього як працівника. Також в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що [PERSON] не погоджував пропозицію на його звільнення із займаної посади, В будь який спосіб висловлював свої заперечення, вчиняв будь які дії, продовжив виконувати свої посадові обов`язки. Сукупність вказаних обставин, які фактично були визнані позивачем, свідчить про обізнаність позивача про припинення трудового договору з підстав, зазначених у наказі, а відсутність жодних активних дій з його сторони про те, що [PERSON] не мав наміру продовжувати трудові відносини із ТОВ «Агенція «ПАРТНЕР». Таким чином, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed