Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

02.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2021 року за адресою його роботи від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Із зазначеної постанови позивач дізнався. Що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., було видано виконавчий напис № 107953 щодо стягнення заборгованості у розмірі 11\~232,00 грн., на користь ТОВ «Файна готівка» за кредитним договором № 00-418162 від 27.08.2019 року, що був укладений між [PERSON] та відповідачем. Стягнення проводиться за період 16.06.2021 року по 02.07.2021 року. Сума заборгованості складає 11\~232,00 грн. Документом відповідно до якого нотаріус вчинив виконавчий напис був договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-418162 від 27.08.2019 року та виписка з особового разунку за кредитним договором 300-418162. Позивач жодних повідомлень від відповідача про вимогу оплати грошових коштів за кредитним договором ніколи не отримував. Про існування заборгованості та її суму дізнався лише з листа приватного виконавця. Крім того, жодних кредитних договорів з відповідачем він не укладав. Враховуючи те, що стягнення має місце у позасудовому порядку, позивач був позбавлений можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання позивачем письмової претензії є істотним порушення яке вплинуло на права та обов`язки позивача Посилаючись на вимоги Закону України\~«Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вважає виконавчий напис № 33624 від 07.10.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 року було задоволено заяву про забезпечення позову та зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 67098892 за виконавчим напис вчиненим 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 травня 2022 року № 29/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено та визначено Шевченківському районному суду м.\~Запоріжжя. 17.04.2023 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 року справа передана в провадження судді Боєва Є.С. Ухвалою Шевченківського районного суду від 26.04.2023 року справу було прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками були направлені поштою. Відповідно до поштового повідомлення від 01.05.2023 року було отримано відвідачем 05.05.2023 року. Визначений частиною\~третьою статті\~279\~ЦПК\~України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис № 107953 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості на користь на користь ТОВ «Качай Гроші» право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС».В подальшому між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Файна готівка» було укладено договір № 16/21КГ від 16.06.2021 року про відступлення права вимоги за кредитним договором «00-418162 від 27.08.2019 року» відповідно до якого ТОВ «Файна готівка» набула нового кредитора. Сума стягнення становить 11\~232,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. від 11.10.2021 року було відкрито провадження за виконавчим провадженням за ВП № 67098892. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 року було задоволено заяву про забезпечення позову та зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 67098892 за виконавчим написом вчиненим 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 15.07.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідачем суду не надано доказів щодо направлення на адресу боржника будь-яких претензій. Третя особа приватний нотаріус також не надав суду будь-яких доказів щодо дотримання ним положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», які б свідчили про те, що нотаріус перевірив безспірність заборгованості (чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису). Від приватного нотаріуса не надішли документи щодо вчинення ним передбаченої законом перевірки (щодо повідомлення боржника не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та щодо надання боржнику можливості ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору). Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи є квитанції щодо оплати позивачем судового збору при подачі позовної заяви -908 грн., за заяву про забезпечення позову - 454 грн. а тому судовий збір в загальній сумі 1362 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд має враховувати приписи частини 3\~статті 141 ЦПК України, а саме: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Позивач просив стягнути на його витрати на правничу допомогу - в розмірі 4000 грн. В матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг від 21.10.2021 року № 156, який укладений між адвокатом Гостєвою К.М. та [PERSON] ; копія переліку вартості послуг від 21.10.2021 року; копія акту наданих послуг від 27.10.2021 року на загальну суму 4000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.10.2021 року № 156 на загальну суму 4000 грн., а тому суд вважає, що заявлений в позові розмір витрат на правову допомогу - 4000 грн. є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром і відповідає обсягу правових послуг, наданих адвокатом, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved