Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

Позивачка вказує на те, що рішенням Тиврівського районного суду від 01 червня 2022 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 15 вересня 2021 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти сплачує, але даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. Вона тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, тому позбавлена можливості працювати. Веде домашнє господарство та здійснює догляд за сином. Їй одній важко забезпечити сина самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність . Їх син росте, його потреби збільшуються тому вона вимушена витрачати багато коштів на його утримання та розвиток. Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, які на сьогоднішній день сплачує відповідач в даній справі, не відповідають навіть мінімальним потребам дитини. В 2022 році, на момент подання нею заяви про стягнення з відповідача аліментів, відповідач не мав постійного місця роботи, його доходи були мінливі та нерегулярні, тому аліменти на утримання сина було призначено в твердій грошовій сумі. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 01 червня 2022 року і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1\\4 частини від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального рекомендованого розміру аліментів, на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі даної заяви і до його повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач подав суду заяву, в якій просить справу розгглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, з урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість проведення підготовчого судового засідання у відсутності учасників справи, які в підготовче судове засідання не з`явилися. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи свідчать, що позивачка з відповідачем перебуває в зареєстрованом шлюбі (а.с. 7). [INFO] в них народився син [PERSON] , що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 6). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконкому Гніванської міської ради № 76 від 07.03.2023 (а.с. 11) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.03.2023 (а.с. 12). Рішенням Тиврівського районного суду від 01 червня 2022 року було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 15 вересня 2021 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 2-4). Відповідач аліменти сплачує, але даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дитину самим необхідним. Стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатним. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 грудня складає 2272 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідача, який визнав позов повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Також позивачка просить рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, однак чинним законодавством не передбачено, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає до негайного виконання, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved