Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] (надалі за текстом - позивач, донька) до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, дружина), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна (надалі за текстом - нотаріус), про виділення часток зі спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який заповів усе майно позивачу та її сестрі, яка відмовилась від спадщини за заповітом. У зв`язку з цим, позивач звернулась до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право власності на квартиру [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] та свідоцтво про спадщину на грошові кошти на рахунках відповідача, однак, отримала відмови, у зв`язку з чим просить суд: 1. Визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2. 2. Визнати право власності на 5/12 частини квартиру [ADDRESS] за позивачем. 3. Визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] становила 1/4. 4. Визнати право власності на 10/24 частини житловий будинок [ADDRESS] за позивачем. 5. Визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на грошові кошти, що знаходилися на банківських рахунках відповідача станом на 13.09.2017 року становила 1/2. 6. Визнати право власності на 5/12 частини грошових коштів, що знаходилися на банківських рахунках відповідача станом на 13.09.2017 року за позивачем. Відповідач заперечує проти позову, оскільки є власницею будинку [NUMBER] згідно договору дарування від 22.09.1999 року та згідно Рішення Фастівського районного суду Київської області від 12.01.1989 року; квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 28.12.1999 та власницею її особистих коштів на банківському рахунку. Ухвалою суду від 01.07.2020 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та зобов`язано позивача сплатити судовий збір за звернення до суду з позовною заявою у строк до закриття підготовчого провадження. 23.11.2020 до суду від відповідача надійшов відзив. 12.04.2021 до суду від позивача надійшли докази сплати судового збору у встановленому розмірі. 04.11.2021 на виконання вимог ухвали суду від 31.08.2021, якою також було закрито підготовче провадження у справі, надійшли матеріали спадкової справи. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та відповідач перебували у шлюбі з 30.09.1978, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (т. 1, а.с. 18). Позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від червня 1959 року [NUMBER] (т.1, а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] (т. 1, а.с. 6). За змістом Заповіту, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за 33556 заповів позивачу та [PERSON] все своє майно в рівних частинах де б воно не було та з чого б не складалось (т. 1, а.с. 7). [PERSON] відмовилась від спадщини, що підтверджується заявою №7 від 21.02.2018 року (т. 1, а.с. 8). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прав прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Чухрій О.С. з заявою №9 від 06.03.2018 якою прийняла спадщину за заповітом після померлого [PERSON] (т.1, а.с. 12). Позивач звернулась до приватного нотаріуса Чухрій О.С. з заявою від 17.12.2018 в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом. (т.1, а.с. 13). Постановами від 22.12.2018 та 24.06.2018 нотаріус відмовила у вчиненні нотарільних дій. Відповідач заперечує проти позову в частині поділу будинку [NUMBER] виходячи з того, що він є її особистою приватною власністю. Приписами пункту 2 частини 1 статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до Рішення Фастівського районного суду Київської області від 12.01.1989 року у справі №2-24 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 спадкової частини будинку розташованого по [ADDRESS] після смерті рідного батька [PERSON] 22.09.1999 року між [PERSON] (даритель) та [PERSON] (обдаровувана) було укладено договір Дарування, який посвідчено державним нотаріусом Левченко Г.І. та зареєстровано в реєстрі за №1362, відповідно даритель подарувала, а обдаровувана прийняла в дар 1/2 частину житлового будинку що знаходиться в [ADDRESS] (т. 1, а.с.85). Отже, будинок [ADDRESS] є особистою приватною власністю відповідача (дружини). Щодо виділення частки померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, суд зазначає наступне. Відповідачка заперечує проти позову в частині поділу квартири [ADDRESS] та грошових коштів на її рахунках виходячи з того, що вони є її особистою приватною власністю. За містом Довідки АТ «КБ «Приватбанк» відповідач станом на 13.09.2017 мала рахунок № [NUMBER] від 22.12.2020 (залишок коштів 3942,79 грн.); закритий рахунок № [NUMBER] від 31.05.2018 (залишок коштів 130,00 грн.); рахунок № [NUMBER] від 26.09.2011 (залишок коштів 123276,29 грн.) та рахунок № [NUMBER] від 26.03.2009 (залишок коштів 4952,71 грн.) (т. 1, а.с. 241). За містом Довідки АТ «Ощадбанк» відповідач станом на 13.09.2017 мала рахунок № [NUMBER] з залишком коштів 5506,78 грн. та рахунок № [NUMBER] з залишком коштів 82775,00 грн. (т. 1, а.с.245). Таким чином, кошти були набуті відповідачем за час перебування у шлюбі з [PERSON] та є їх спільною сумісною власністю. Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру ККВ №38889 від 28.12.1999 відповідачу належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.12.1999 №1102-С. Зазначене також підтверджується Довідкою КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-1018№10732 від 26.03.2018 (т. 1, а.с. 59). Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ця квартира була набута відповідачкою за договором дарування/у порядку спадкування чи приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, вказана квартира та грошові кошти на рахунках відповідача були набуті подружжям [PERSON] та були їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності до ч. 2 - 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на 5/12 частини квартиру [ADDRESS] за позивачем та визнання права власності на 5/12 частини грошових коштів, що знаходилися на банківських рахунках відповідача станом на 13.09.2017 року за позивачем. Щодо позовних вимог про визначення часток померлого, Суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ч. 25 ЦК України Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відтак, суд звертає увагу, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України, відтак відмовляє у задоволенні позовних вимог №1, 3 та 5. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у Постанові від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: partial