Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

10.04.2023 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом\~про стягнення\~з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, у зв`язку з його навчанням, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді від 14.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 16.05.2023. У судове засідання 16.05.2023 сторони не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви, в яких просили провести розгляд справи без їхньої участі, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 2). Із 01.10.2022 та по теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту права і соціальних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», термін навчання з 01.10.2022 по 30.06.2026, що підтверджується довідкою № 486 від 07.04.2023 (а.с. 5). Відповідно до частин першої та третьої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з частиною першою статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За приписом частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону, обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на період навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, у даній справі судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи (копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 374369 від 08.09.2021). Ураховуючи викладене,

Outcome: approved