Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

27.04.2023року позивач [PERSON] звернулася до\~ суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , визначивши місце проживання малолітньої дитини з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що через відсутність взаєморозуміння між ними втрачено почуття любові та поваги. Вказала, що проживають окремо понад 1 року, шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше збереження шлюбу є недоцільним. Тому змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 01.05.2023 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. Сторони у підготовче судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу без її участі та прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні. Позовні вимоги уточнила, просила суд розірвати шлюб, однак вимогу про визначення місця проживання дитини не підтримує та просить залишити без розгляду. Від відповідача надійшла письмова заява, в якій просив розглядати справу без його участі, постановити рішення у підготовчому судовому засіданні, вказав, що позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 24 жовтня 2020 року зареєстрували шлюб у Новоград-Волинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький), актовий запис №261, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.7/.\~ Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина : син [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї,\~ поступово втратили\~ зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування, наданий судом строк на примирення сторін не примирив. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Вимогу щодо визначення місця проживання дитини суд не розглядає, оскільки остання не підтримала позивачем. Вирішуючи питання судових витрат суд приходить до наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1073,60 грн згідно квитанції №Р24А1126099839D7544 від 26.04.2023 року Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн. Разом з цим, решту частину судового збору, а саме 50 відсотків, суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved