Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

22 лютого 2023 року - до Нетішинського міського суду Хмельницької області, відповідно до Ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року (а.с.39), в порядку ст.27 ч.1 ЦПК України, надійшла цивільна справи за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивачем [PERSON] зазначено: 13 червня 2022 року відповідач [PERSON] у позивача [PERSON] позичив грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США та 33400 (тридцять три тисячі чотириста) гривень, які зобов`язався повернути до 07 вересня 2022 року, на підтвердження отримання яких відповідач [PERSON] надав розписку від 13 червня 2022 року, однак, не зважаючи на встановлений строк повернення грошових коштів, відповідач [PERSON] уникає виконання свого зобов`язання, ігноруючи неодноразові звернення позивача [PERSON] щодо повернення грошових коштів, і, оскільки, 13 червня 2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики, за яким позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] в позику кошти, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути означену суму позики до 07 вересня 2022 року, не виконавши свої зобов`язання з повернення позики в обумовлений термін, позивач [PERSON] вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 100 (сто) доларів США та 33400 (тридцять три тисячі чотириста) гривень, у рахунок погашення боргу за розпискою від 13 червня 2022 року, на користь позивача [PERSON] , що і слугувало підставою для звернення з позовом до суду. 08 листопада 2022 року - позовну заяву [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів, відповідно до Ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року (а.с.15), - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з ухваленням рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 лютого 2023 року - цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів, відповідно до Ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року (а.с.39), - спрямовано до Нетішинського міського суду Хмельницької області. 24 лютого 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів, - який надійшов до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 25 жовтня 2022 року (вх. 13260 від 25 жовтня 2022 року (а.с.2-4), - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 24 лютого 2023 року (а.с.51), - прийнято до провадження, з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву - не надав. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - адвокат Михайлов І.С., будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засіданні не з`явились, надавши до суду відповідні заяви, щодо можливості проведення судового розгляду за їх відсутності, підтримавши позовні вимоги та наполягаючи на задоволенні останніх. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засіданні не з`явився, надавши до суду відповідну заяву, щодо можливості проведення судового розгляду за його відсутності, водночас, зазначивши у скерованій до суду заяві інформацію щодо визнання позовних вимог у повному обсязі (вх. №2388/23 від 01 червня 2023 року). У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до змісту розписки від 13 червня 2022 року (а.с.7) - відповідач [PERSON] , [INFO] , проживаючий по [ADDRESS] , зареєстрований по [ADDRESS] (паспорт ID-картка [NUMBER] , виданий 26 серпня 2020 року «6812», РНОКПП [NUMBER] ), - отримав від позивача [PERSON] - грошові кошті в сумі 100 (сто) доларів США та 33400 (тридцять три тисячі чотириста) гривень, які зобов`язався повернути до 07 вересня 2022 року, з зазначенням, що - кошти будуть повернути в гривнях та доларах США, виплата процентів не передбачена, дана розписка написана власноручно без будь-якого примусу. Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України). Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Так, зобов`язанням - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ч.1 ЦК України), яке, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст.509 ч.3 ЦК України). Так, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до положень якої - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, і підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є - договори та інші правочини (ст.11 ч.2 п.1) ЦК України). Сторонами у зобов`язанні - є боржник і кредитор (ст.510 ч.1 ЦК України). У відповідності до приписів діючого цивільного законодавства - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, і виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (ст.14 ЦК України). І порушенням зобов`язання - і є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК України). Тож, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, і, у разі порушення зобов`язання - настають правові наслідки, встановлені договором або законом, при цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з положеннями ст.1046 ч.1 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ч.2 ЦК України) Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, при цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов - може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру - є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Положеннями ст.202 ЦК України визначено, що правочином - є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і правочини можуть бути односторонніми та дво/багатосторонніми (договори). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами (ст.207 ЦК України). Договір позики - є двостороннім правочином, а також, одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі, повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Тож, розписка про отримання в борг грошових коштів - є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи, як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України), тобто, за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ст.1049 ЦК України). Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, водночас, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, водночас, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ст.524 ЦК України). Тож, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, і, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст.533 ЦК України). Однак, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, з огляду на положення ст.1046 ч.1 ЦК України, а також, ст.1049 ч.1 ЦК України, відповідно яких - належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України, що узгоджується з Правовою позицією ВС, сформульованою у Постанови Великої Палати ВС від 16 січня 2019 року (справа №464/3790/16-ц). Предметом договору позики у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів - є як національна, так і іноземна валюта. Тож, встановивши наявність з боку відповідача [PERSON] не виконання належним чином і в установлений строк зобов`язання за договором позики, - суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] - про стягнення грошових коштів - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, зокрема, визнання позовних вимог з боку відповідача [PERSON] , і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, - приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про стягнення грошових коштів - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено, як факт укладення договору позики з фактом передачі грошової суми позичальнику, так і наявність невиконаного зобов`язання з боку відповідача [PERSON] щодо повернення грошових коштів позикодавцю, відповідно до обумовлених умов, зазначених у розписці, наданої на підтвердження позовних вимог, що, на переконання суду, буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та - задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), - стягнувши судовий збір, сплачений позивачем - [PERSON] при зверненні до суду з позовом, що становить 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, з відповідача - [PERSON] , на користь позивача - [PERSON] . На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 526, 530, 536, 625, 1047, 1048, 1049, 1050, 1549 ЦК України,

Outcome: approved