Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

27 березня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01липня 2020 року по березень 2023 року, у розмірі 86267,53 грн., та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 08 вересня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 87 424 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 13 жовтня 2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 29, який було розірвано рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2021 року. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . 26.12.2018 року Олександрівським районним судом Донецької області було видано судовий наказ, відповідно до якого він сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 15.09.2020 року Олександрівським районним судом Донецької області було видано судовий наказ, відповідно до якого він сплачує аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 02.01.2023 року Олександрівським районним судом Донецької області було ухвалено рішення, яким зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Олександрівського районного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням суду зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Олександрівського районного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день відповідач не сплачує аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість за ВП № 63273806: на утримання Єлизавети 85301,15 грн., та на утримання [PERSON] - 85884,49 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачка вважає, що у неї виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За її розрахунком розмір пені за аліментними зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01липня 2020 року по березень 2023 року, у розмірі 86267,53 грн., та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 08 вересня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 87 424 грн., які вона і просить стягнути. 27.03.2023 року судом надіслано запит щодо місця реєстрації відповідача. 07.04.2023 року, судом отримана відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та цього ж дня ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено до спрощеного судового розгляду на 09:00 годину 05 травня 2023 року. 05 травня 2023 року розгляд справи було відкладено на 09:00 годину 25 травня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача (відсутні відомості про його належне сповіщення). 25 травня 2023 року розгляд справи було відкладено на 15:00 годину 31 травня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача. В судовому засіданні 05 та 25 травня 2023 року позивач підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, а також зазначила, що дійсно не всі суми погашення заборгованості по аліментам враховані державним виконавцем при видачі довідки про заборгованість. Позивачем надано нові довідки державного виконавця про розмір заборгованості та уточнений, у зв`язку з цим, розрахунок пені. Просить стягнути з відповідача пеню за аліментними зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01липня 2020 року по березень 2023 року, у розмірі 83 720,42 грн., та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 08 вересня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 80 896,59 грн. В судове засідання 31.05.2023 року позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.62). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав (а.с.34,63). У зв`язку з повторною неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, який не подав відзив на позовну заяву, суд, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, опитавши позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Статтею 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (надалі СК). Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості і помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Указаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 ст. 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця (ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження"). Згідно з ч. 13 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Аналогічну норму містить ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" - спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у своєму позові зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 липня 2021 року. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно (а.с.9,10). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 02.01.2023 року зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Олександрівського районного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням суду зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Олександрівського районного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03 лютого 2023 року (а.с.11-14). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №240/861/18 від 26.12.2018 р. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за вих. № 693 від 06.03.2023 року, виданого в.о. начальника Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дівиченко Г.О. вбачається, що станом на 03.02.2023 року заборгованість по аліментам за період з липня 2020 року становить 85884,49 грн. (а.с.17). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №933/677/20 від 15.09.20 р. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за вих. № 691 від 06.03.2023 року, виданого в.о. начальника Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дівиченко Г.О. вбачається, що станом на 03.02.2023 року заборгованість по аліментам за період з вересня 2020 року становить 85301,15 грн. (а.с.18) Позивачкою проведено розрахунки пені за аліментними зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01липня 2020 року по березень 2023 року, у розмірі 86267,53 грн., та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 08 вересня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 87 424 грн. Розрахунок проведено з урахуванням довідок державного виконавця № 693 та № 691 від 06.03.2023 року (а.с.15,16). В судовому засіданні 25.05.2023 року позивачем надано довідки-розрахунки за виконавчим провадженням № 63273806 щодо заборгованості відповідача з урахуванням всіх сплачених сум заборгованості станом на 03.02.2023 року, видані в.о. начальника Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дівиченко Г.О., а саме: за судовим наказом № 240/861/18 від 26.12.2018р. за вих. № 2052 від 18.05.2023 року, заборгованість по аліментам за період з липня 2020 року становить 70150,32 грн. (а.с.39). за судовим наказом № 933/677/20 від 15.09.20р. за вих. № 2051 від 18.05.2023 року, заборгованість по аліментам за період з вересня 2020 року становить 69095,15 грн. (а.с.38). Позивачкою також у судовому засіданні було надано розрахунки пені за аліментними зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01липня 2020 року по березень 2023 року, у розмірі 83 720,42 грн., та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 08 вересня 2020 року по березень 2023 року у розмірі 80 896,95 грн. Розрахунок проведено з урахуванням довідок державного виконавця № 2051 та № 2052 від 18.05.2023 року (а.с.47-58). Згідно наданих позивачкою копій квитанцій вбачається, що відповідач сплатив: - в лютому 2023 року двічі по 3000,00 грн., як зазначено у призначенні платежу «аліменти - 01.2023 от [PERSON] »; - у березні 2023 року здійснив платіж на 3000,00 грн. у призначенні платежу «аліменти -03.2023 от [PERSON] »; - у квітні 2023 року - платіж на 3000,00 у призначенні платежу «аліменти - 04.2023 от [PERSON] »; - у грудні 2022 року - платіж на 3000,00 грн. у призначенні платежу «аліменти - 12.2022 от [PERSON] »; - у листопаді 2022 року - платіж на 5000,00 грн. у призначенні платежу «аліменти 10.2022 от [PERSON] »; - у вересні 2022 року платіж на 5000,00 грн. у призначенні платежу «аліменти 09.2022 от [PERSON] »(а.с.40-46) Як зазначила позивачка у судовому засіданні вказані у квитанціях суми взяті до уваги державним виконавцем у розрахунку заборгованості у довідках № 2051 та № 2052 від 18.05.2023 року, при цьому уточнила, що кожного разу сума платежу ділилася навпіл на два виконавчі документи(судові накази). Квитанції за березень та квітень 2023 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки в квитанціях призначення платежу зазначено, що це аліменти за березень та квітень 2023 року, тобто сплачені після набрання рішення суду від 02.01.2023 року про зменшення розміру аліментів і є платежами за рішенням, яким змінено розмір аліментів. Як вбачається з довідок державного виконавця вказані суми теж не враховані до суми погашення заборгованості. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідач не надав до суду заперечень щодо наявної заборгованості та не навів для звільнення його від сплати неустойки (пені) . З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, а тому є підстави для стягнення з нього на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За змістом наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 03.02.2023року\~сума заборгованості\~по сплаті\~аліментів:\~за судовим\~наказом №\~240/861/18\~від 26.12.2018р.\~за період\~з липня\~2020\~року становить\~70150,32\~грн.;\~за судовим\~наказом №\~933/677/20\~від 15.09.20р.\~за період\~з вересня\~2020\~року становить\~69095,15\~грн.\~(а.с.38,39) та розрахунку пені нарахованої на суму заборгованості по аліментам на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за період\~з 01липня\~2020\~року по\~березень 2023\~року,\~у розмірі\~83\~720,42\~грн.,\~та на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за період\~з 08\~вересня 2020\~року по\~березень 2023\~року у\~розмірі 80\~896,95\~грн. (а.с.47-58). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, щодо стягнення суми неустойки (пені), встановлюються обмеження, пеня не може бути більшою 100 відсотків заборгованості по аліментам, яка станом на 03.02.2023 року становить 70150,32 грн. та 69095,15 грн. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовну заяві слід задовольнити частково в сумі 70150,32 грн. та 69095,15 грн.. Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до таких висновків. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, та тих обставин, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1392,45 грн., частину судового збору в сумі 253,72 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial