Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідно до укладеного договору №б/н від 14.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . Підписавши анкету-заяву, він підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач зобов`язання за договором не виконав і своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 31.05.2018 [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 109632,14 грн., яку позивач, разом з судовими витратами, просить стягнути з відповідача на свою користь. Короткий зміст заперечень відповідача. Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав документи, які підтверджують погодження відповідачем істотних умов договору, зокрема не наддав пам`ятку клієнта, та докази підписання відповідачем сааме цих Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, та доказів їх отримання. Також зазначив, що позивач не наддав доказів того, що умовами заяви, яку підписав відповідач, передбачена видача йому Картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», не надано відомостей щодо строку дії картки, які є суттєвими умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Анкета-заява сама по собі не є стандартною (типовою) формою кредитного договору, а нарахування процентів за користування кредитним коштами та пені за невиконання кредитного договору Анкетою-заявою взагалі не передбачено. Тобто, вважає, що позивач мав право лише на стягнення непогашеного тіла кредиту, яка на його думку до стягнення також не підлягає, оскільки позивач пропустив строк звернення з позовом до суду з огляду на початок позовної давності для стягнення кредитних коштів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником окремого щомісячного зобов`язання. Процесуальні дії у справі. 22.08.2018 позовна заява надійшла до суду. 30.11.2018 заочним рішенням суду позовні вимоги задоволено повністю. 03.04.2023 заочне рішення скасовано. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. 12.04.2023 відповідач подав відзив на позов, копію якого згідно з наданими ним доказами направив на адресу позивача 11.04.2023 року. Представник позивача просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Від позивача будь-яких заяв (клопотань) не надходило. За таких підстав, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 14.10.2013 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим виявив бажання оформити на своє ім`я картку «Універсальна» /а.с.10/. В Анкеті-заяві [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами і Тарифами банку. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.05.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 14.10.2013 року становить 116976,08 грн. і складається із: залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 2496,36 грн.; загального залишку заборгованості за процентами - 109632,14 грн. (в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 111,38 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 109520,76 грн.); заборгованості за пенею та комісією за період з 14.10.2013 по 29.01.2018 - 4847,58 грн. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем [PERSON] та порушення останнім взятих на себе зобов`язань. Проте, позивачем не доведений факт досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, оскільки у Анкеті-заяві позичальника від 14.10.2013 відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді сплати відсотків за користування кредитом та її розмір. Також в заяві не вказані підстави нарахування комісії (пені) за порушення зобов`язань за договором. До позовної заяви додано роздруківку витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів», однак суд вважає, що вони не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Так, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами і тарифами ознайомився відповідач, і саме їх розумів, укладаючи кредитний договір. Цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відсутні також і докази того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії (пені), саме у зазначеному в цих документах розмірах і способу нарахування, оскільки наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», зокрема «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», не підписаний відповідачем. Тому нарахування відсотків і комісії у даному випадку є безпідставним. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно з цією правовою позицією, Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору і підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14 жовтня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 серпня 2018 року), тобто позивача міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Щодо посилань відповідача на застосування позовної давності, суд зазначає настпуне. Із розрахунку заборгованості за договором видно, що 15.10.2015 відповідачем було внесена сума на погашення боргу за отриманим кредитом 2,42 грн., а позивач звернувся до суду 19.08.2018, тому застосування позовної давності в даному випадку судом не можливе, оскільки у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно з цією правовою позицією, Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору і підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14 жовтня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 серпня 2018 року), тобто позивача міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Щодо посилань відповідача на застосування позовної давності, суд зазначає настпуне. Із розрахунку заборгованості за договором видно, що 15.10.2015 відповідачем було внесена сума на погашення боргу за отриманим кредитом 2,42 грн., а позивач звернувся до суду 19.08.2018, тому застосування позовної давності в даному випадку судом не можливе, оскільки у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Суд

Outcome: partial