Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] )\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~про стягнення\~боргу за договором позики, вказуючи, що 24.01.2022 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. на суму 44\~450 гривень, що є еквівалентом 1571 долар США та передані позичальнику в доларах США. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в тій же валюті. Відповідно до п.2.1. договору позивка надаєтся строком до 24.05.2021 року. Факт передачі коштів та факт отримання грошових коштів буде підтверджено актом прийому-передачі, який підписується сторонами договору. Він є невід`ємною частиною договору позики і підтверджує факт отримання грошових коштів позичальником. Відповідно до п.4.2.4 договору погашення позики здійснюється рівними платежами до першого числа поточного місяця. 24.01.2022 року між сторонами був укладений акт прийому-передачі грошових коштів, отриманих по договору позики. Пунктом 1 акту передбачено, що на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом, позикодавець передав, а позичальник отримав грошові кошти в сумі 1571 доларів США. В період з 24.01.2022 по 23.05.2022 року кошти не поверталися. У зв`язку з проханням [PERSON] дати додатковий час для повернення позики позикодавецем було вирішено внести зміни до договору позики в частині строків її повернення. Так, договором № 1 про внесення змін до договору позики від 23.05.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю., були внесені зміни до п.2.1 договору та змінено строк повернення позики до 24.07.2022 року. У встановлений договором позики строк відповідач грошові кошти повернув частково, в сумі 1000 гривень, що станом на 06.07.2022 року становиь 34,18 доларів США. На його звернення до відповідача щодо повернення коштів, відповідач йому зазначив, що грошових коштів у нього немає. Просить стягнути з відповідача неповернутий борг в розмірі 1536,82 долари США 82 центи, 3% річних в сумі 0,253 доларів США, а всього 1\~537,073 доларів США та понесені судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.08.2022 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правила спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано термін на подання відзиву на позовну заяву позивача. 03.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги позивача не визнає посилаючись на те, що 20.01.2022 року в м. Черкаси на перехресті вул. Волкова та Новопречистинської сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів CITROEN ZX д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу VOLVO ХС90, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . З метою врегулювання події, позивач наполягав на укладенні удаваного правочину, зокрема укласти договір позики в його знайомого нотаріуса [PERSON] , за яким нібито [PERSON] отримав кошти в розмірі 1571 тис доларів США, аби це було гарантією того, що в разі не отримання страхового відшкодування позивачем, останній мав впевненість в відшкодуванні збитків, що були завдані в ДТП. З огляду на добросовісність та порядність відповідача, він погодився на пропозицію [PERSON] , оскільки дійсно мав намір відшкодувати збитки, в разі не сплати страховою компанією. Кошти позивачем йому не передавалися, постільки позивач та відповідач взагалі знайомі не були. В подальшому, страхова компанія АТ «СК АРКС» виплатила позивачу суму збитків 148\~628 грн, 41 коп. Тому подача позову позивачем є ніщо інше як шахрайські дії з метою власного збагачення. Просив в позові позивачу відмовити. 08.11.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому позивач зазначає, що жодного фіктивного правочину між позивачем та відповідачем не укладалось, 24.01.2022 року був укладений договір позики і сам факт передачі коштів підтверджується актом прийому передачі, який був укладений між сторонами. Договір позики немає жодного відношення до ДТП, постільки автомобіль позивача був застрахований (КАСКО). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Гарбазей Д.О. та позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Просили не стягувати 3% річних. Також представником позивача заявлено про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, будуть надані докази по понесених витратах позивача на правову допомогу. Представник відповідача та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, просили в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. В договорі зазначено, що позикодавець [PERSON] передає у власність позичальника [PERSON] суму 44\~450 гривень, що є еквівалентом 1571 долар США та передані позичальнику в доларах США. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в тій же валюті. Відповідно до п.2.1. договору позика надаєтся строком до 24.05.2021 року. Факт передачі коштів та факт отримання грошових коштів буде підтверджено актом прийому-передачі, який підписується сторонами договору. Він є невід`ємною частиною договору позики і підтверджує факт отримання грошових коштів позичальником. Відповідно до п.4.2.4 договору погашення позики здійснюється рівними платежами до першого числа поточного місяця. 24.01.2022 року між сторонами був укладений акт прийому-передачі грошових коштів, отриманих по договору позики. Такими є факичні обставини, які під сумнів учасниками процесу не ставляться. Проте, в судовому засідані відповідач [PERSON] наполягав на тому, що кошти ним при оформленні договору позики не отримувалися, постільки він мав намір відшкодувати позивачу шкоду не знаючи про те, що шкода буде в повному обсязі відшкодована страховою компанією. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.5.1. Договору позики зазначено, що сторонам роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту, значення та правових наслідків правочину. Сторони своїми підписами підтвердили, що останній не носить характер фіктивного чи удаваного правочину. В судовому засіданні були допитані сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в якості свідків, попереджувалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, проте, як позивач, так і відповідач пояснили обставини викладені позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на позовну заяву. Інших доказів, які б свідчили про фіктивність даного договору відповідач не навів. Даний договір не визнаний фіктивним чи удаваним та на момент розгляду справи є дійсним. 23.05.2022 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Алєксєєвою І.Ю,, в якому сторони змінили строк повернення позики до 24.07.2022 року. Таким чином, між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме договором позики укладеного між сторонами та договором про внесення змін до договору позики. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Строк в договорі повернення боргу зазначено 24.07.2022 року. Як зазначив позивач, та не заперечував відповідач в судовому засідання, відповідачем сплачено позивачу 1000 гривень в рахунок погашення сплати за договором позики. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач не повернув позивачу суму взяту за договором позики, тобто зобов`язання за договором позики не виконав, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 1\~536,82 доларів США. Оскільки позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн, тому дані кошти підлягають до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved