Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

03.04.2023 позивачка в особі представника [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття; стягнення з відповідача аліментів за минулий час з листопада 2022 року по березень 2023 року на утримання дитини у розмірі 42 495,90 грн.; стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі по 2 684,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.03.2023 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , та стягнення з відповідача судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 серпня 2021 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Зазначено, що з жовтня 2021 року сторони проживали у квартирі матері відповідача разом з сестрою останнього за адресою: [ADDRESS] . Через конфлікти, що відбувались у сім`ї відповідача, з червня 2022 року позивачка з відповідачем мешкали за адресою: [ADDRESS] . Взаємовідносини подружжя між собою та з родичами відповідача склались неприязні, по відношенню позивачки з боку відповідача та його родичів вчинялось домашнє насильство, однак щодо таких фактів позивачка до правоохоронних органів не зверталась, оскільки пройшла з чоловіком обряд вінчання і будучи глибоко віруючою людиною намагалася зберегти сім`ю. Вказано, що з 10.11.2022 сімейні відносини між подружжям були припинені, відповідач перевіз дружину та сина до матері позивачки - [PERSON] , тобто фактично вигнав з дому позивачку з дитиною. Позивачка цілий місяць намагалась зв`язатись з відповідачем, щоб забрати свої та дитячі речі, втім відповідач не відповідав на телефонні дзвінки, не надавав дружині та сину матеріальної допомоги, не утримував їх, відмовився надати паспортні дані для оформлення позивачкою соціальних виплат на дитину, а в листопаді 2022 почав здійснювати на позивачку психологічний тиск, встановлювати строки щодо спілкування і побачення з дитиною, хоча попередньо тривалий час сином не цікавився. Позивачка відчувала постійний страх і перебувала в стані стресу, боялась за власне життя, через це 16.11.2022 оформила заповіт на ім`я своєї матері. Зазначено, що з 10 листопада 2022 року відповідач не цікавився та не турбувався про позивачку з сином, більше того, будучи неодноразово повідомленим позивачкою про її потреби і потреби дитини свідомо ігнорував прохання позивачки привезти її та синові речі, одяг, дитяче приладдя. 30 та 31 січня 2023 року позивачка, перебуваючи у безпеці, за кордоном, куди рятуючись від війни виїхала 06.12.2022, зверталась за допомогою та отримувала відеоконсультацію з питань вчинення щодо неї домашнього насильства. З 10.11.2022 відповідач лише один раз 01.12.2022 перерахував позивачці 1 400 грн., більше матеріальної допомоги не надавав. Вказано, що за період з 10.11.2022 по 18.01.2023 позивачка неодноразово у месенджері «Телеграм» та «Вайбер» зверталась до відповідача з проханням надати їй та дитині утримання, повернути особисті речі, натомість відповідач відмовлявся надавати утримання та повідомляти дійсний розмір його доходів. Також позивачкою вжито заходів щодо офіційного звернення до органів опіки та піклування з проханням посприяти в отриманні аліментів з відповідача. Зазначено, що у спірний період на утримання дитини позивачкою було витрачено в середньому по 90 Євро щомісячно без врахування витрат на проживання. Аліменти за минулий час з 10.11.2022 по 13.03.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та витрат позивачки, становлять 11 745,90 грн. Втім, позивачці відомо, що відповідач працює в автосервісі Оіlеr по [ADDRESS] та має середній дохід у розмірі не менше 30 000,00 грн., 25% від яких складає 7 500,00 грн., тому аліменти на утримання дитини за минулий час всього складають у розмірі 42 495,90 грн. З посиланням на ст. ст. 1, 7, 75, 80, 84, 180, 182, 184, 189, 191 СК України, позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 102-103). 09.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить позов задовольнити частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі з усіх видів доходів, в частині стягнення коштів на утримання позивачки у розмірі 2 684,00 грн. до досягнення дитиною трьох років покладається на розсуд суду, в решті вимог просить відмовити. Зазначає, що за весь час спільного проживання з позивачкою він піклувався про свою родину та утримував її. На початку листопада 2022 на прохання позивачки через відсутність гарячого водопостачання за їх місцем проживання він відвіз позивачку до її матері, при цьому майже щодня навідувався до своєї сім`ї, забезпечував всі потреби своєї родини. Під кінець 2022 року між ним та позивачкою виникла сварка, на що остання повідомила, що не хоче повертатися до свого останнього місця проживання, та наполягала привезти її особисті речі. Всі його чисельні спроби щодо примирення з позивачкою виявилися марними. Коли він зрозумів, що подружнє життя зберегти неможливо, він зателефонував позивачці, щоб запропонувати вирішити питання стосовно його участі у вихованні дитини та сплати аліментів, але позивачка уникала конструктивної розмови, а спілкування відбулося тільки через «смс» повідомлення з цитатами норм Сімейного кодексу України. Після того як позивачка взагалі перестала уникати розмови, тим самим позбавила його можливості бачитися із дитиною, він 16.01.2023 звернувся до служби у справах дітей Печерського району м. Києва із заявою щодо участі батька у спілкуванні з дитиною. Згідно відповіді на його заяву було встановлено, що позивачка виїхала 06.12.2022 за межі України у зв`язку з повномасштабним вторгненням росії. Він ніколи не ухилявся та не ухиляється щодо виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому вимога позивачки про стягнення аліментів за минулий час є безпідставною. 03.05.2023 ним було перераховано на рахунок позивачки 50 Євро. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач працевлаштований та має середній дохід у розмірі не менше 30 000,00 грн., однак жодних документів для підтвердження цієї обставини стороною позивача суду не надано та клопотань про витребування судом доказів не заявлено. Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що дитина сторін по справі проживає з матір`ю та перебуває на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, з його пояснень, працює неофіційно, позовні вимоги відповідач визнає у частині стягнення аліментів на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі з дати подачі позову. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги для забезпечення потреб сина та його розвитку позивачці постійно не надає, інші неповнолітні та/або непрацездатні особи на утриманні відповідача не перебувають, відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину визнає з дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - з 03.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно довідки про доходи від 24.01.2023 № БХ 17/21, позивачка [PERSON] працює у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на посаді старшого лаборанта, з 17.10.2022 по 18.08.2025 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 23). За нормою частини 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частин 2, 3 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Стягнення коштів на утримання дитини (аліменти) та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку є окремими інститутами сімейного права і мають окреме правове регулювання, відтак виконання обов`язку щодо утримання дитини не звільняє відповідача від обов`язку утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. При розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08 травня 2019 року в справі № 184/1033/17 (провадження № 61-44856 св 18), у якій Верховний Суд поклав обов`язок спростування можливості надання матеріальної допомоги дружині, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, саме на відповідача. Отже, позивачка, на вихованні та утриманні якої перебуває дитина, має право на матеріальну допомогу від батька дитини - відповідача [PERSON] , а останній не довів відсутності у нього можливості надавати таку допомогу у заявленому позивачкою розмірі 2 684,00 грн. щомісячно, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю у частині позовних вимог про стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною сторін по справі трьох років, які слід стягувати з дня подачі позову - з 03.04.2023 року до 18.08.2025. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час на утримання дитини, а саме з листопада 2022 року по березень 2023 року у розмірі 42 495,90 грн., проти чого відповідач заперечує. З наведених позивачкою розрахунків убачається, що аліменти за минулий час нараховані за період з 10.11.2022 по 13.03.2023, з урахуванням середніх витрат позивачки на дитину за місяць у розмірі 3 486,60 грн., з яких враховано частину, та доходу відповідача у розмірі 30 000 грн., з якого враховано 25% - в сумі 7 500 грн. Відповідно частини 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. На підтвердження позовних вимог у вказаній частині позивачка надала скріншоти з мобільних месенджерів зв`язку переписок між нею та відповідачем за період з 21 листопада по 18 січня (а.с. 25-43), копії: звернень до Національної поліції, до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2023, до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.02.2023 (а.с. 46, 49, 51), чеків на іноземній мові з фотознімками дитячого харчування та дитячих товарів (а.с. 53-81), полісу ЕР № 205989933 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальника [PERSON] строком дії з 22.09.2021 до 21.09.2022 в забезпечення транспортного засобу [PERSON] , 2007 року випуску (а.с. 24). Також 22.05.2023 та 25.05.2023 до суду позивачкою подано скірншоти із сайту oilеr.uа з переліком вакантних посад, копії звернень позивачки до ДПС Київської області від 24.04.2023, 15.05.2023, скріншот мобільного месенджера із зазначенням мобільного номеру телефону відповідача з рекламним змістом, скріншот з інтернет ресурсу ютуб, скріншот з фотознімком та флешносій. Натомість, ці докази подані без підтвердження їх надсилання (надання) відповідачу, що є порушенням вимог частини 9 ст. 83 ЦПК України, у зв`язку з чим вказані докази суд не бере до уваги. За правилами частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту скріншотів з мобільних месенджерів зв`язку переписок між сторонами убачається, що 21 листопада позивачка викладала відповідачу зміст ст. 84 СК України про право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини; 22 листопада зазначала, що надсилала відповідачу посилання про те, що він зобов`язаний був її утримувати, однак відповідач говорив, що не повинен її утримувати, а лише Матвея, тому її весь час обманювали на рахунок цього; 29 листопада позивачка просила відповідача, що коли він буде отримувати зарплату першого числа, щоб перечислив 25% на утримання своєї дружини і дитини, вказуючи номер її картки, з чим відповідач погодився; 01 грудня відповідач надіслав копію чеку ПриватБанк від 01.12.2022 про перерахування позивачці 1 400,00 грн., зазначаючи, що це 25% його заробітної плати (а.с. 25, 26, 30, 31-33). Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі і доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України) та передбачено положеннями процесуального закону. З наявних у справі доказів встановлено, що на прохання позивачки про перерахування із отриманої відповідачем першого числа заробітної плати коштів на дитину відповідач переказав позивачці грошову суму 1 400,00 грн. У подальшому після 29.11.2022 позивачка з вимогами до відповідача щодо надання коштів на утримання дитини не зверталась. Повідомлення позивачки у зверненнях до Національної поліції від 14.04.2023, до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2023 та до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.02.2023 про те, що відповідач з 10.11.2022 фінансово дитину не утримує, не можна вважати належними доказами на підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час на утримання дитини з листопада 2022 року по березень 2023 року задоволенню не підлягають, оскільки сторона позивача не надала належних, достовірних і достатніх доказів про вжиття позивачкою заходів для одержання аліментів, ухилення відповідача від їх сплати, яке полягало би в його умисних діях чи бездіяльності. Отже, позов слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років від дня звернення з позовною заявою до суду. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. за дві позовні вимоги про стягнення аліментів (1 073,60 грн. х 2), від сплати якого звільнена позивачка, згідно пункту 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial