Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

09.05.2023 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.04.2014 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з батьком. Шлюб було розірвано на підставі рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.11.2018. Після розірвання шлюбу спільний син [PERSON] постійно проживав і продовжує проживати разом з батьком, який повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається виховання, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. [PERSON] , відповідачка по справі, вихованням сина не займається, оскільки вже тривалий час перебуває на заробітках за кордоном і проживає за кордоном. Просив визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по місцю проживання [ADDRESS] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місцем його проживання: [ADDRESS] . Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.05.2023 у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Позивач через канцелярію суду подав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Представник органу опіки та піклування Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області - голова Хирівської міської ради Мирослава Королюк, через канцелярію суду подала клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачкою, суд, відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України визнав за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 22 квітня 2014 року Хирівською сільською радою Львівської області за актовим записом №6. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] від 05.09.2014. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.11.2018 розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою. З довідки, виданої старостинським округом №6 Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області №431 від 04.05.2023 вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із сином. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією у складі начальника відділу Служби у справах дітей Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що позивач проживає разом із неповнолітнім сином [PERSON] , який являється учнем 2-го класу ЗЗСО 1-3 ст. та постійно здійснює догляд, займається вихованням та утриманням сина. Дитина має всі необхідні умови для навчання, відпочинку та нормального життєвого розвитку. Рішенням Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області №31 від 01.05.2023, з урахуванням висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , затверджено визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, у зв`язку з тим, що його мати, [PERSON] , перебуває на постійному місці проживання в Італії. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 3 статті 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статтею 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що позивач бажає визначити місце проживання спільної дитини разом із собою. Таке ж бажання виявила і відповідачка, яка своєю заявою в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала. З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи інтереси дитини, її вік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved