Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивував тим, що з 04.08.2012 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. У даному шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Проте, протягом декількох останніх років сімейне життя між ними почало погіршуватися, внаслідок чого шлюбні відносини з дружиною практично припинилися. Причиною цьому стали різні характери та систематичні непорозуміння між ним та [PERSON] , що не сприяє розвитку сімейних відносин та розбудові сім`ї. На даний час між ним та відповідачкою взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї і власне шлюб між ними уже давно носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам. Окрім того, на даний час в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться справа за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] . Позивач зазначає, що вжиття судом заходів щодо примирення подружжя не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними у минулому не принесли жодних результатів. Також позивач зазначає, що, на його думку, в інтересах їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] повинна проживати зі своєю матір"ю [PERSON] , а він буде сплачувати аліменти на її утримання, у сумі яку буде визначено у судовому рішенні, а також надаватиме всю необхідну та можливу допомогу на утримання та розвиток їхньої неповнолітньої дитини. Вказує, що 01.12.2022 року він звернувся з письмовою заявою у службу у справах дітей Ужгородської міської ради про надання висновку щодо можливості проживання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] із матір"ю, проте відповіді до цього часу не отримав. У подальшому 08.03.2023 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог у якій зазначив, що у зв"язку з тим, що спірне питання щодо визначення місця проживання дитини визначено та ними врегульовано уточнює позовні вимоги та просить суд розглянути лише позовну вимогу про розірвання шлюбу та просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача адвокат Калинич О.І. подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника, зазначивши, що відповідач просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 04.08.2012 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, та не спростовано відповідачем, сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнала. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved