Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

17.03.2023 представник позивача адвокат Мартиненко В.В., діючи на підставі відповідної довіреності від 20.10.2022 в інтересах ТОВ „Фінансова компанія „ПРОФІТ КАПІТАЛ звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останньої заборгованість за договором позики від 16.01.2020 №8912617 у розмірі 10960,79 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2684 грн у повернення сплаченого позивачем судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим що\~16 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №8912617 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2 договору кредиту кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 6000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % у день. Сторонами відповідно до умов п. 2 договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строк договору) складає 2,7% у день. Згідно з п. 5 договору кредиту визначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Позивач на виконання умов договору кредиту надав відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 6000,00 грн. строком до 15 лютого 2020 року, а відповідачка, відповідно, зобов`язалася повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами договору. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором №8912617 від 16.01.2020 належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.07.2020 утворилась заборгованість у розмірі 11 880 грн, яка складалася із: заборгованості за основним боргом - 6000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими відсотками - 2880 грн; заборгованості на нарахованими та несплаченими відсотками на прострочену позику - 3000,00 грн. 10 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - TOB «ФК «Профіт Капітал») укладено договір факторингу № 10072020, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило TOB «ФК «Профіт Капітал» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог. Відповідно до реєстру боржників №105 від 16.01.2020 до договору факторингу № 10072020 від 10.07.2020 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №8912617 від 16.01.2020 про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачкою договірних зобов`язань за вказаним договором в сумі 11 880 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2880 грн сума за нарахованими та несплаченими базовими відсотками; 3000 грн - сума заборгованості на нарахованими та несплаченими відсотками на прострочену позику. Позивач вказує, що у жовтні та листопаді 2021 року відповідачкою [PERSON] було частково сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту та із врахуванням цієї оплати заборгованість [PERSON] за тілом кредиту і несплаченими відсотками склала 8711,13 грн. Крім того, позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 544,91 грн та інфляційних втрат за весь час прострочення у розмірі 1704,75 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 23 лютого 2022 року, включаючи тіло кредиту, відсотки, 3 % річних та інфляційні втрати становить 10960,79 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачкою договірних зобов`язань, позивач звертається до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві заявляв клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. (а.с.6 зв.-7) Відповідачка [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~про дату,\~час і\~місце\~\~судового розгляду\~двічі повідомлялася\~\~належним\~чином за\~місцем реєстрації\~її проживання.\~За відомостями\~відділу ЦНАП\~Городнянської міської\~ради Чернігівської\~області відповідачка\~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.\~33).\~Згідно з\~відміткою поштового\~відділення поштове\~відправлення із\~судовою повісткою\~про виклик\~в судове\~засідання повернуто\~без вручення\~у зв`язку\~із закінченням\~терміну зберігання. Крім того, відповідачка повідомлялась про час і місце судового засідання шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~„Судова влада. Про причини\~неявки в\~судове засідання відповідачка\~суд не\~повідомила,\~відзиву на\~позовну заяву\~не подала. (а.с.38, 40-41). Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223,\~280 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] в розумінні\~ст. 130 ЦПК України\~вважається належним чином повідомленою\~\~про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі наявні матеріали справи та докази, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 8912617, за яким Товариство надало відповідачці грошові кошти у розмірі 6000,00 грн на 30 календарних днів, з терміном повернення до 15 лютого 2020 року (а.с.8). Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) у сторін цього договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався відповідно до ст. 12 Закону з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зазначений договір укладався шляхом надсилання пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилався засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили суму позики - 6000,00 грн; строк договору - 30 днів; дата повернення позики (останній день) 15 лютого 2020 року; розмір процентів акційних у день - 0,80%, базова процентна ставка у день - 1,60%, процентна ставка на прострочену позику у день 2,70%, розмір процентів на позику річний - 292,00%, орієнтовна загальна вартість позики 7440 грн. Вказаний договір було підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 16.01.2020 на виконання умов договору Товариство перерахувало на зареєстрований [PERSON] перед підписанням договору банківський картковий рахунок грошову позику в сумі 6000,00 грн (довідка вих. № 22/11- 2022-16 від 22.11.2022). (а.с.9) У свою чергу відповідачка зобов`язалась виконати в повному обсязі і належним чином взяті на себе зобов`язання, чітко дотримуючись умов укладеного між нею та Товариством договору, а також вимог чинного законодавства. Відповідно до умов договору, відповідачка [PERSON] зобов`язалася у строк не пізніше ніж останній день строку позики повернути суму позики та сплатити проценти за користування, проте остання не виконала взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно з пунктом 4.1. договору позики позичальник ознайомилась на сайті ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 5 договору визначено, що цей договір укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладення в письмовій формі 10 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу № 10072020 (а.с.13-16), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників, зокрема до [PERSON] за договором позики\~№ 8912617 від 16.01.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог № 105 від 14 липня 2020 року. (а.с.17) Як слідує з матеріалів справи, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та має заборгованість за договором позики\~№ 8912617 від 16.01.2020, яка згідно наданих позивачем розрахунків становить\~10960,79 грн, та складається із:\~заборгованості за тілом кредиту - 6000,00 грн.; заборгованості за процентами 2711,13 грн; заборгованості за 3 % річних 544,91 грн; заборгованості за інфляційними втратами 1704,75 грн.(а.с.10,12) Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. З урахуванням викладеного, суд вважає, що сторонами узгоджені всі умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статей 611, 612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал", до якого в силу ст. 512-514 ЦК України перейшло право грошової вимоги до відповідачки, про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість\~за договором позики\~№ 8912617 від 16 січня 2020 року у розмірі 10960,79 грн, яка складається із:\~заборгованості за тілом кредиту - 6000,00 грн; заборгованості за процентами 2711,13 грн; нараховані 3 % річних 544,91 грн; інфляційні втрати 1704,75 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідачки судових витрат, у тому числі витрат на послуги адвоката, то суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~\~Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Від відповідачки [PERSON] клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надходило. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. (а.с. 22-25,28). На підставі наведеного,

Outcome: approved