Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

04.04.2023 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтування позову вказала, що відносини між сторонами протягом останніх трьох років погіршилися. Позивач та відповідач мають різні погляди на життя, різні цілі. Суперечності з різних причин та відсутність взаємної підтримки привели до розладу родити та втрати почуттів один до одного. З березня 2022 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Спільної згоди на розірвання шлюбу вони не досягнули, тому відбулося звернення до суду з даним позовом. 23.05.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не прибули, заявили письмові клопотання про розгляд справи без їх участі; представник позивача у письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити; відповідач у письмовій заяві від 05.06.2023 року позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти розірвання шлюбу, однак заперечував проти подальшого права позивача іменуватися прізвищем [PERSON] . Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі 12 лютого 2011 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №21, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.20/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо прізвища позивача, судом враховано наступне. Згідно до вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем [PERSON] , суд не вбачає правових підставв для його зміни, як того бажає відповідач. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд дійшов до наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1073,60 грн згідно квитанції № 32528798800006552055 від 25.03.2023 року. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved