Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури (далі відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ директора Відокремленого структурного підрозділу Житомирський технологічний фаховий коледж Київського національного університету будівництва і архітектури №141 від 20.07.2022 в частині зупинення виплати [PERSON] середнього заробітку та стягнути з відповідача на користь позивача 61 762,80 грн середнього заробітку за період з 19.07.2022 по 31.11.2022. В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач працює у відокремленому структурному підрозділі Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури. З 24.02.2022, у зв`язку із повномасштабною агресією російської федерації, позивач призваний на військову службу під час мобілізації та до цього часу проходить військову службу за призивом під час мобілізації в Збройних Силах України поза межами міста Житомир. За період з 24.02.2022 по 18.07.2022 включно відповідач щомісячно виплачував позивачу середній заробіток в розмірі 14037,00 грн на місяць. Проте, з 19.07.2022 виплату середнього заробітку відповідач не здійснює. В жовтні 2022 року адвокат позивача [PERSON] звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив поновити виплату позивачу середнього заробітку та доплатити належні суми за період з моменту зупинення виплати. Проте у відповідь, надану листом від 02.11.2022 №01.11-300, адвокат отримав відмову, а виплату позивачу середнього заробітку відповідач до цього часу не здійснив. Цим же листом відповідач повідомив, що виплати позивачу середнього заробітку зупинена наказом №141 від 20.07.2022. Позивач вважає невиплату середнього заробітку протиправною. Вказує, що з 2020 року та до моменту призову на військову службу, позивач був допущений до викладацької діяльності та виконував обов`язки викладача, отже позивач є педагогічним працівником закладу освіти, а тому має право на соціальний захист, права та пільги, встановлені Законом України «Про освіту». Оскільки з 24.02.2022 позивач проходить військову службу за призивом під час мобілізації, а тому, як педагогічний працівник закладу освіти, має право на збереження за ним середнього заробітку за час проходження такої військової служби. Відповідач неправомірно зупинив виплату позивачу середнього заробітку з 18.07.2022, чим позбавив останнього державних соціальних гарантій, передбачених статтями 57, 57-1 Закону України «Про освіту». Вказує, що стягненню з відповідача підлягає середній заробіток в сумі 61 762,80 грн, відповідно до наведеного у позові розрахунку. Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. 31.01.2023 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідно до заяви від 17.10.2016 та наказу №179-К від 17.10.2016 [PERSON] прийнято на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Відповідно до штатного розпису, зазначена посада не відноситься до педагогічних та науково-педагогічних працівників, тому дія ч. 2 ст. 57 Закону України «Про освіту» не поширюється на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Відповідно до заяви від 25.08.2021 та наказу №73-К від 31.08.2021 [PERSON] , заступника директора з адміністративно-господарської роботи, прийнято за суміщенням на посаду викладача циклової комісії фізичного та патріотичного виховання дисципліни «Безпека життєдіяльності» та «Захист України» з 01.09.2021 на 2021-2022 навчальний рік. Навчальний закінчився 20.06.2022. Представник відповідача вказує, що сума заявленого [PERSON] середнього заробітку у розмірі 61 762,80 грн не відповідає сумі отриманого середньомісячного заробітку за суміщенням, який становить 8657,78 грн, у той час як в позові заявляється сума середньомісячної заробітна плата за основною посадою та за суміщенням у розмірі 14\~037,00 грн. У відзиві вказано, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за період з 19.07.2022 по 30.11.2022, оскільки за основним місцем роботи посада позивача відноситься до категорії фахівців, а не до педагогічних та науково-педагогічних працівників, тому у позові представник відповідача просить відмовити за безпідставністю. 10.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, яка подана з пропуском встановленого ухвалою суду про відкриття провадження терміну; водночас враховуючи, що доказів до даної заяви по суті справи не додано, тому фактично вказаний документ оцінено судом як письмові пояснення представника позивача, та долучено судом до матеріалів справи. Інших заява по суті справи до суду не надійшло. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що позивач обіймав у коледжі дві посади заступник директора та з 01.09.2021 за суміщенням викладач. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що позивачем не надано доказів педагогічної діяльності. Позивача було прийнято на посаду викладача за суміщення на період начального року, який закінчився 20.06.2022. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів\~про працю\~України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 3 ст.\~119\~КЗпП України в редакції, яка діяла до 19.07.2022, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали на час призову. Разом з тим, 19.07.2022 набрав чинності Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо оптимізації\~трудових відносин»\~№2352-ІХ (далі Закон), яким внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема, ч. 3 ст.\~119\~КЗпП України викладена в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали на час призову. Враховуючи зазначене, з дати набуття чинності Закону, середній заробіток за працівниками, перелік яких визначений ч. 3\~ст. 119 КЗпП України, не зберігається. Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №263/15749/16-а зазначив «..При наявності розбіжності загальних і спеціальних (виняткових) норм необхідно керуватися принципом lex specilis (лат. Спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого, при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogate generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною». Крім того, про перевагу норм lex specilis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (§69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії» від 25.03.1999 §15 рішення у справі «Баранкевич проти росії» від 26.07.2007). Отже, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться в спеціальному законі. Закон України «Про освіту» регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» викладацька діяльність - діяльність, яка спрямована на формування знань, інших компетентностей, світогляду, розвиток інтелектуальних і творчих здібностей, емоційно-вольових та/або фізичних якостей здобувачів освіти (лекція, семінар, тренінг, курси, майстер-клас, вебінар тощо), та яка провадиться педагогічним (науково-педагогічним) працівником, самозайнятою особою (крім осіб, яким така форма викладацької діяльності заборонена законом) або іншою фізичною особою на основі відповідного трудового або цивільно-правового договору. Педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей (п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту»). Частиною 2 статті 57 Закону України «Про освіту» визначено, що у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Судом встановлено, що відповідно до наказу директора Житомирського технологічного коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури від 17.10.2016 №179-К, [PERSON] прийнято на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи 18.10.2016 (а.с. 45). Наказом директора відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури від 31.08.2021 №73-К, [PERSON] , заступника директора з адміністративно-господарської роботи, прийнято за суміщенням на посаду викладача циклової комісії фізичного та патріотичного виховання, дисципліни «Безпека життєдіяльності» та «Захист України» з 01.09.2021 на 2021-2022 навчальний рік (а.с. 48). Згідно з наказом директора відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури від 31.08.2021 №163, 2021-20222 навчальний рік завершується 30.06.2022. Відповідно до витягу з наказу військового комісара Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 24.02.2022 №46, згідно з мобілізаційним призначенням, [PERSON] призначено та зараховано до списків особового складу 4 окремого стрілецького батальйону та на всі види забезпечення при [INFO] , з 24.02.2022 (а.с. 51). Наказом директора відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури від 24.02.2022 №13-К, [PERSON] , заступника директора з адміністративно-господарської роботи, увільнено від роботи з 24.02.2022 у зв`язку з призовом на військову службу під час повної мобілізації зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку до дня звільнення з військової служби (а.с. 49). Наказом директора відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури від 20.07.2022 №141 припинено нарахування та виплату середнього заробітку [PERSON] , заступнику директора з адміністративно-господарської роботи, з 19.07.2022; в наказі №13-К від 24.02.2022 виключено слова «збереження середнього заробітку» (а.с. 50). Відповідно до посадової інструкції заступника директора з адміністративно-господарської роботи, затвердженої директором відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури 01.09.2021, заступник директора з адміністративно-господарської роботи відноситься до професійної групи «Керівники». Заступник директора з адміністративно-господарської роботи: розробляє і погоджує з директором фахового коледжу плани; вирішує питання, що стосуються фінансово-економічної та адміністративно-господарської діяльності; здійснює технічний нагляд за станом споруд, складає щорічний перелік робіт організації поточного та капітального ремонту навчальних і службових приміщень коледжу; забезпечує безперебійне постачання підрозділів фахового коледжу інвентарем обладнанням і господарськими товарами; виконує заявки керівників підрозділів фахового коледжу на ремонт меблів, господарського інвентарю; забезпечує зберігання матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації матеріальних цінностей; забезпечує обслуговуючий персонал закладу необхідним інвентарем матеріалами; стежить за освітленням, опаленням і підтримує нормальну температуру в приміщенні; контролює стан безпеки життєдіяльності в фаховому коледжі; складає необхідну звітну документацію; своєчасно складає заявки на обладнання, твердий і м`який інвентар (а.с. 46). Згідно зі штатним розписом відокремленого структурного підрозділу Житомирського технологічного фахового коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури на 2022 рік, вводиться в дію з 01 січня, який затверджений ректором Київського національного університету будівництва і архітектури, посада заступника директора з адміністративно-господарської роботи не віднесена до посад за умовами оплати праці педпрацівників, а відноситься до категорії посад «фахівці» (а.с. 52-56). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що наказом директора коледжу від 31.08.2021\~№73-К позивача було прийнято за суміщенням на посаду викладача на 2021-2022 навчальний рік, який відповідно до наказу директора коледжу №163 від 31.08.2021 завершився 30.06.2022. Доказів того, що позивача було призначено на посаду викладача на новий навчальний рік, матеріали справи не містять. Таким чином, станом на 19.07.2022 (дату припинення нарахування та виплату середнього заробітку [PERSON] ) позивач не обіймав у коледжі посаду викладача, а обіймав адміністративну посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Зважаючи на те, що позивач на момент припинення виплати йому середнього заробітку не обіймав посаду, яка відповідно до штатного розпису коледжу віднесена до посад за умовами оплати праці педпрацівників, то на нього не поширюється дія Закону України «Про освіту», який є спеціальним законом, а тому норми цього закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ч. 3 ст. 119 КЗпП України. Щодо посилання позивача на норми 1 ст. 57-1 Закону України «Про освіту», суд вважає їх безпідставними, зважаючи на те, що хоча причини залишення позивачем робочого місця і пов`язані із введенням в Україні воєнного стану, однак позивача було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період, що і є безпосередньою причиною залишення позивачем робочого місця, тому, за переконанням суду, ці норми Закону регулюють зовсім інші правовідносини та до даних спірних правовідносин застосуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення нарахування і виплати позивачу середнього заробітку з 19.07.2022 є такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати у даній справі відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed