Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

17.04.2023 позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь на утримання дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду й до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ухвали судді Котелевського районного суду Полтавської області від 19.04.2023 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15). Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином (а.с. 17-18, 25-26). Позивач [PERSON] 02.05.2023 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 24). Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав, 28.04.2023 року подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу про стягнення аліментів на утримання дітей без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі (а.с. 19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 09.08.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Великорублівській сільській раді Котелевського району Полтавської області, актовий запис № 2, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 09.08.2008 року (а.с.7). Сторони мають двох спільних дітей дочку [PERSON] , [INFO] , що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області, та сина [PERSON] , [INFO] , що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Котелевським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 09-09/581 від 17.03.2023 позивач [PERSON] , спільно з дітьми [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері або батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем порушено право дітей на утримання до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки домовленості про спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню спільних дітей сторони не досягли, й враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей сторін у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України про не можливість надання матеріальної допомоги дитині відповідач не надав. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір по справі.

Outcome: approved