Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

02.05.2023 заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. В обґрунтування заяви зазначила, що їй належить трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 10 вересня 1976 року із зазначенням неправильного місяця її народження. Трудову діяльність вона розпочала 31 серпня 1976 року в Таращанському плодоконсервному заводі, де їй була оформлена трудова книжка. При її виписці працівником відділу кадрів заводу було невірно вказано на першому аркуші трудової книжки місяць її народження та зазначено 13 вересня 1959 року, однак вона народилась [INFO] . В березні 2023 року заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії. Проте, через допущену в трудовій книжці помилку отримала усну відмову. На момент звернення до ПФУ вона досягла 64-річного віку, а тому згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» має право на право на призначення пенсії за віком. Звернутись до підприємств, установ, організацій, в яких вона працювала, неможливо, оскільки вони ліквідовані чи зачинені. У зв`язку із цим просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 10.09.1976 на її ім`я. 02.05.2023 суд постановив ухвалу, якою заяву [PERSON] залишив без руху та надав заявниці десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вказаних у ній недоліків (а.с.21-23). 10.05.2023 до суду надійшли від заявниці матеріали на усунення недоліків заяви (а.с.26-29). 11.05.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження та призначив судове засідання на 25.05.2023 (а.с.32, 33). В судове засідання заявниця не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.40). 25.05.2023 до суду від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.41). Причини неявки представника заінтересованої особи суду не відомі. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши викладені у заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст правовідносин. Із записів трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що указаний правовстановлюючий документ видано 10 вересня 1976 року на ім`я [PERSON] уповноваженою особою Таращанського плодоконсервного заводу. У графі «Дата рождения» міститься запис «[INFO]» (а.с.14). Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 16.07.2018 року органом 3245 на ім`я [PERSON] , її дата народження зазначена: « [INFO] » (а.с.9). Із копії картки платника податків та копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] вбачається, що її дата народження - [INFO] (а.с.10, 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Куколовка Кримського району Краснодарського краю Російської федерації (а.с.12). Зі змісту повторно виданого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 08.04.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 22.01.1983 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.13). З метою призначення пенсії за віком [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, однак, отримала усну відмову в призначені пенсії у зв`язку з тим, що у виданій 10.09.1979 на її ім`я трудовій книжці серії [NUMBER] на титульній сторінці невірно вказано місяць її народження: «сентября» замість вірного місяця народження - «листопада» (враховуючи записи в трудовій книжці російською мовою - «ноября»). Згідно архівного витягу №161/05-08 від 10.05.2023 року, виданого Комунальною установою Таращанської міської ради «Трудовий архів», [PERSON] з 29.08.1976 року зараховано робочим заводу відповідно до наказу № 63 від 31.08.1976 по Таращанському плодоконсервному заводу та 30.09.1976 року останню було звільнено з роботи на підставні поданих заяв з 20.09.1976 року відповідно до наказу № 66 по Таращанському плодоконсервному заводу від 30.09.1976 року (а.с.18). За даними Фонду архівних установ Київської області, Таращанський плодоконсервний завод функціонував у період з 1960 по 1997 роки (https://opisi.dako.gov.ua/opisi/region-fond-page/index?). Згідно довідки № 278/01-35, виданої 10.05.2023 за підписом начальника відділу освіти виконавчого комітету Таращанської міської ради Лариси Скаби, [PERSON] ( [INFO] ) працювала на посаді старшої піонервожатої Дубівської восьмирічної школи з 12.02.1977 року (наказ № 19 від 10.02.1977р.) по 16.11.1977 року (наказ № 183 від 16.11.1977р.) (а.с.29). Отже, надані заявницею докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею в заяві обставини. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. За положенням пункту 6 частини 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно п. 2.2. Інструкції, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом установлено, що на першій сторінці виданої на ім`я заявниці трудової книжки невірно зазначено місяць її народження, що і зумовило необхідність звернення до суду з цією заявою про встановлення факту належності їй цього правовстановлюючого документа. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17. Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом установлено, що метою встановлення факту належності заявниці трудової книжки є необхідність оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності трудової книжки, оскільки підприємство, що видало на її ім`я цей правовстановлюючий документ припинило діяльність більше 20-ти років тому, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми для задоволення заяви. На підставі ч.7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати до відшкодування не підлягають і залишаються за нею.

Outcome: approved