Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку спадкодавець заповів [PERSON] . У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Так, за життя спадкодавця останній та позивач проживали в різних населених пунктах, а на момент смерті - в різних країнах, померлий не являвся родичем позивача та жодних зв`язків з ним не підтримував, в зв`язку з чим про смерть [PERSON] і про існування заповіту [PERSON] дізнався випадково після спливу встановленого законом строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приватним нотаріусом 27 березня 2023 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного позивач просить суд вважати причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважними та визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. 14.04.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області витребувано відомості про заведені спадкові справи, заповіти та спадкові договори. 18.05.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача адвокат Скирда В.І. в судове засідання не з`явилися. При цьому останній надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтов О.С. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується випискою зі свідоцтва про смерть 1061011/00/AZ/2022/811168, виданою органом реєстрації актів цивільного стану в м.Лодзь (Польща) 20.04.2022 (а.с. 10-11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 1225981000:01:001:0400, площею 10,6349 га, розташованої на території Жемчужненської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (на теперішній час - Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області). Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 113692, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5087, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24323171 (а.с. 6-7). Враховуючи, що смерть спадкодавця, тобто юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав місце на території іншої держави, до правовідносин, що виникли, необхідно застосовувати норми Закону України «Про міжнародне приватне право» як до таких, що мають у своєму складі іноземний елемент (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до ст. 71 зазначеного Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Земельна ділянка (об`єкт нерухомого майна), про наявність спадкових прав на яку заявляє позивач, знаходиться на території держави Україна, до того ж право власності на нерухомість за вимогами ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає обов`язковій державній реєстрації. Таким чином, в даному випадку відносини щодо спадкування підпадають під регулювання норм права держави Україна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась [INFO] внаслідок смерті [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [INFO] померлим було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 263, за яким належну на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 113692, виданого 18.07.2002, земельну ділянку, кадастровий номер 1225981000:01:001:0400, [PERSON] заповів [PERSON] (а.с. 8-9). Тобто, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом, оскільки відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до принципу свободи заповіту заповідач не зобов`язаний повідомляти кому-небудь про зміст заповіту, намір написати, змінити чи скасувати заповіт, так як і про причини прийнятого рішення. Положення про таємницю спадкування закріплене у ст. 1255 ЦК України. Так, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. За положеннями пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерстваюстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, з огляду на таємницю спадкування, спадкоємець за заповітом може навіть не знати про наявність заповіту у разі, якщо особисто спадкодавець за життя не повідомив про намір заповідати все або частину належного майна саме йому. В свою чергу, жодною нормою права не передбачено обов`язок органів державної реєстрації актів цивільного стану повідомляти нотаріуса за місцем відкриття спадщини про реєстрацію смерті особи з метою пошуку можливих спадкоємців за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише в березні 2023 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв`язку з чим приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12). Оскільки Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області надала відповідь про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, суд робить висновок, що до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини жоден з інших спадкоємців, крім позивача, не звертався. Також за відомостями Спадкового реєстру [PERSON] за життя складений тільки заповіт від 08.09.2020, яким він заповідав земельну ділянку [PERSON] (а.с. 28-30). Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що дізнався про смерть спадкодавця випадково, оскільки не є його родичем, за життя останньоговони проживали в різних населених пунктах, а на момент смерті - в різних країнах. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини такими, що дійсно створили для [PERSON] об`єктивні труднощі для своєчасного оформлення спадкових прав. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечував проти позову, суд визнає причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання відповідної заяви до нотаріуса. Оскільки [PERSON] просив не стягувати з відповідачів сплачений ним судовий збір, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved