Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

14.12.2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мілоан» про зобов`язання вчинити дії, у якому просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахованої заборгованості з урахуванням усіх сплачених ним коштів та наявної у нього на момент спірних відносин пільги (звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором за період проходження військової служби); повернути надмірно сплачені ним відповідачу кошти впродовж 2019-2020 років на його рахунок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що починаючи з 04.07.2013 р. по теперішній час, він є військовослужбовцем, а з 05.03.2015 р. має статус учасника бойових дій. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Упродовж 2017-2020 років він мав взаємовідносини з ТОВ «Мілоан», яке надає фінансові послуги в межах, визначених Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Як зазначив у позові [PERSON] , не зважаючи на регулярну сплату ним коштів по кредитним зобов`язанням, відповідач у порушення вимог ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зараховував сплачені кошти як суми сплачених чергових платежів за процентами. Усні та письмові звернення (на електронну адресу) до відповідача з клопотанням про отримання інформації з відображеною помісячною заборгованістю за кредитними зобов`язаннями та всіма обов`язковими відрахуваннями (відсотки за користування кредитом, пеня, комісії), що нараховувались та знімалися відповідачем за період користування кредитними коштами упродовж 2019-2020 р., залишилися без відповіді. Позивач вважає, що впродовж 2019-2020 р. ним було надмірно сплачено 36924,03 грн. по відсоткам за користування кредиту, пеню, комісію, тощо. Крім того, позивач у позові зазначив, що між ним та відповідачем договори укладалися в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному на веб-сайті відповідача. Відправляючи через сайт онлайн-заяву про надання кредиту або підтверджуючи її оператору відповідача, позичальник таким чином підтверджував згоду на укладання договору. Позивач вважає, що за такого способу укладання кредитних договорів з відповідачем він фактично був позбавлений можливості погодити всі детальні кредитні умови з урахуванням наявних у нього пільг, гарантій та компенсацій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки у відповідача були відсутні підстави зараховувати своєчасно сплачені позивачем грошові суми як суми сплачених чергових платежів за процентами чи за іншими призначеннями, окрім як для погашення кредитних коштів, позивач вважає, що відповідач має повернути йому надмірно сплачені кошти впродовж 2019-2020 р. відповідно до ст. 1212 ЦК України. Ухвалою від 22.04.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 27.04.2023 р. до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що 22.10.2020 р. позивач звернувся до відповідача та надав документи, які на його думку, є підставою для застосування пільг. ТОВ «Мілоан» задовільнило вимогу позивача про списання відсотків по кредитному договору №1804128 від 18.04.2020 р. та зарахувало суму переплати в рахунок часткового погашення тіла кредиту, після чого залишився борг у розмірі 1475,00 грн. Відповідь на відзив до суду не надходила. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] в період з 04.07.2013 року по 15.11.2018 року проходив службу в окремому загоні спеціального призначення Центрального територіального управління Національної гвардії України. 15.11.2018 року переміщений для подальшого проходження служби в розпорядження Голови Служби безпеки України, що підтверджується довідкою від 31.03.2020 року №94, виданої начальником відділу кадрів Центрального територіального управління Національної гвардії України. Згідно довідки Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 19.07.2021 року № 164 [PERSON] проходить військову службу в Службі безпеки України з 16.11.2018 року по теперішній час. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла до 30.03.2021 року) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Статтею 3 даного Закону визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період діє в Україні з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває по теперішній час. Таким чином, на позивача поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з початку запровадження особливого періоду, тобто з 17.03.2014 року. Також, судом встановлено, що 14.02.2020 р., 01.01.2020 р., 16.10.2019 р., 16.08.2019 р., 17.07.2019 р., 19.06.2019 р., 02.06.2019 р., 01.06.2019 р., 28.04.2019 р., між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] були укладені відповідні кредитні договори. Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей щодо кредитних історій позивача вбачається, що вказані грошові кошти по були отримані позивачем та кредити закриті. За умовами цих договорів позичальник зобов`язаний у строк, передбачений договором, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, а у разі порушення умов договору в частині своєчасної виплати тіла та відсотків кредиту, сплатити на користь кредитора штрафні санкції (пеня, штраф). Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначив у позові позивач, відповідач у порушення вимог ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зараховував сплачені кошти як суми сплачених чергових платежів за процентами. На підтвердження даного факту позивачем до позовної заяви долучені виписки по особовому рахунку позивача за вищевказаними кредитними договорами. За підрахунками позивача, ним впродовж 2019-2020 р. було надмірно сплачено на рахунок відповідача у вигляді відсотків за користування кредитними коштами всього на суму 36924,03 грн. Разом із тим, у листі від 30.11.2020 року, адресованого [PERSON] , Національний Банк України зазначив, зокрема, що у відповідь на запит ТОВ «Мілоан» повідомило, що 29.10.2020 р. ним було отримано лист від позивача, який містив документи, що підтверджують його перебування на військовій службі у період кредитування за його кредитним договором та проханням припинити нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій,

Outcome: dismissed