Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

09 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного Товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодженням здоров`я в розмірі 225 000 гривень 00 копійок. \~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав,\~що перебував\~з в\~АТ «ПІВДГЗК»\~у трудових\~відносинах з\~30.01.1995\~по 15.12.2021,\~працював дробильником\~ 3,4,5,6\~розряду.\~06.09.1997\~року з\~Позивачем стався\~нещасний випадок,\~про що\~Відповідачем 10.09.1997\~року складений\~Акт №16\~про нещасний\~випадок за\~формою Н-1.\~Висновком МСЕК\~первинно 01.04.1999\~року внаслідок\~трудового каліцтва\~1997\~року Позивачу\~встановлено 15%\~втрати професійної\~працездатності.\~Державною установою\~«Український Науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини» 25.08.2022\~року у\~протоколі №1369\~зазначено,\~що наслідками\~перенесеної виробничої\~травми (06.09.1997\~-\~відкритий уламковий\~перелом кісток\~лівої гомілки)\~є після\~травматичний деф.\~артроз лівого\~г/ступневого\~суглобу з\~формуванням комбінованої\~контроктури зі\~стійким больовим\~синдромом. В зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом суттєво погіршилась якість життя Позивача, що завдає йому моральних страждань. Позивача турбує постійний стійкий біль у лівій гомілці внаслідок трудового каліцтва та обмеження рухів в хребті, переважно в поперековому і шийному відділі з віддачою в кінцівки, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів. Підвищену втомлюваність при тривалій ході. Позивач з 1997 року лікувався та продовжує лікуватися до теперішнього часу з приводу отриманого трудового каліцтва та професійних захворювань. Крім того, Позивач працював у АТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» в шкідливих умовах 25 років 10 місяців, що підтверджується трудовою книжкою, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), складеним Державною установою «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» від 25.08.2022 року, протокол №1369. У Медичному висновку від 25.08.2022 року вказано, що на підставі даних Інформаційної довідки про умови праці за №886/4.6-9 від 27.10.2020 року, виданої Державною службою України з питань праці (Держпраці) Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, де вказано, що Позивач працював у шкідливих умовах 26 років 10 місяців на ВАТ «ПІВДГЗК», ДФ, дробарник, а саме: з 30.01.1995 року-01.05.2006 рік, 01.05.2006-15.12.2021- АТ «ПІВДГЗК», дробарник управління УДТК. Внаслідок шкідливих умов праці Позивач отримав професійні захворювання. 25.08.2022 року зазначеним Медичним висновком встановлено діагнози: 1.Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, перифиричним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді:двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остероартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічна двобічна 2.Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полін ейропатії, частими акроангіоспазмами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ-першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях. - Захворювання професійні (15.02.2022). Для проведення розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання Позивача було створено комісію, якою 03 жовтня 2022 року у підприємстві Акціонерне товариство «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), Форми П-4. Відповідно до п. 13 Акту, висновок про наявність шкідливих умов праці на підставі інформаційної довідки про умови праці від 27.10.2020 року №886/4.6-9, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та відповідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці дробильника Управління дробильно-транспортного комплексу відносяться: за показниками важкості праці- до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; за рівнем шуму-до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; \~ \~ \~ \~за рівнем вібрації до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; -за вмістом пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; -за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за показниками напруженості праці-до 2 класу «Допустимі». \~ \~ \~ \~Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу3 ступеня «Шкідливі». \~ \~ \~ \~Згідно з п. 17 Акту, працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним гірником очисного забою з 08.09.2004 по 01.10.2020, Позивач виконував роботи з випуску і ліквідації зависань руди в вертикальних виробках, дроблення негабаритів, доставку руди скріперними лебідками в рудоспуск. Внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Пунктом 18 Акту визначено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: Важкість праці: статичне навантаження: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками, кг/с 71080, при нормі 70000; нахили тулуба (вимушені, більше 30?) до 125 разів за зміну при опустимих 51-100 разів. Згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнична класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248. Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 17 дБ (97 дБ при ГДР 80 дБ) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку. Довідкою МСЕК серія 12ААА № 122354 від 06.12.2022 року Позивачу первинно було встановлено 65% (шістдесят п`ять відсотків) втрати професійної працездатності з них:1) первинно: - 45% радикулопатія; 2) 5% туговухість; повторно:15% - трудове каліцтво -1997р.) з 28.11.2022 року безстроково. Довідкою МСЕК серія 12ААВ №130632 від 06.12.2022 року Позивачу встановлено протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, виробничий шум. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час переносить глибокі моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль. Вказав, що покращення в стані здоров`я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров`я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 225 000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача. 13 лютого 2023 року ухвалою суду прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду на 10 березня 2023 року без повідомлення (виклику) учасників справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10 березня 2023 року здійснено перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Ратушна Р.П. в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог не визнала у повному обсязі, просила суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у період часу з 30.01.1995 року по 15.12.2021 рік працював дробильником 3,4,5,6 розряду на акціонерному товаристві «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», тобто перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою та не оспорюється сторонами по справі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 06.09.1997 року з Позивачем стався нещасний випадок, про що Відповідачем 10.09.1997 року складений Акт №16 про нещасний випадок за формою Н-1. Висновком МСЕК первинно 01.04.1999 року внаслідок трудового каліцтва 1997 року Позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності. Державною установою «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» 25.08.2022 року у протоколі №1369 зазначено, що наслідками перенесеної виробничої травми (06.09.1997 - відкритий уламковий перелом кісток лівої гомілки) є після травматичний деф. артроз лівого г/ступневого суглобу з формуванням комбінованої контроктури зі стійким больовим синдромом. Також судом встановлено, що Позивач працював у АТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» в шкідливих умовах 25 років 10 місяців, що підтверджується трудовою книжкою, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), складеним Державною установою «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» від 25.08.2022 року, протокол №1369. У Медичному висновку від 25.08.2022 року вказано, що на підставі даних Інформаційної довідки про умови праці за №886/4.6-9 від 27.10.2020 року, виданої Державною службою України з питань праці (Держпраці) Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, де вказано, що Позивач працював у шкідливих умовах 26 років 10 місяців на ВАТ «ПІВДГЗК», ДФ, дробарник, а саме: з 30.01.1995 року-01.05.2006 рік, 01.05.2006-15.12.2021- АТ «ПІВДГЗК», дробарник управління УДТК. Внаслідок шкідливих умов праці Позивач отримав професійні захворювання. 25.08.2022 року зазначеним Медичним висновком встановлено діагнози: 1.Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, перифиричним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді:двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остероартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічна двобічна 2.Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полін ейропатії, частими акроангіоспазмами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ-другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ-першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях. - Захворювання професійні (15.02.2022). Для проведення розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання Позивача було створено комісію, якою 03 жовтня 2022 року у підприємстві Акціонерне товариство «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), Форми П-4. Відповідно до п. 13 Акту, висновок про наявність шкідливих умов праці на підставі інформаційної довідки про умови праці від 27.10.2020 року №886/4.6-9, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та відповідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці дробильника Управління дробильно-транспортного комплексу відносяться: за показниками важкості праці- до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; за рівнем шуму-до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; \~ \~ \~ \~за рівнем вібрації до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; -за вмістом пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; -за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за показниками напруженості праці-до 2 класу «Допустимі». \~ \~ \~ \~Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу3 ступеня «Шкідливі». \~ \~ \~ \~Згідно з п. 17 Акту, працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним гірником очисного забою з 08.09.2004 по 01.10.2020, Позивач виконував роботи з випуску і ліквідації зависань руди в вертикальних виробках, дроблення негабаритів, доставку руди скріперними лебідками в рудоспуск. Внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Пунктом 18 Акту визначено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: Важкість праці: статичне навантаження: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками, кг/с 71080, при нормі 70000; нахили тулуба (вимушені, більше 30?) до 125 разів за зміну при опустимих 51-100 разів. Згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнична класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248. Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 17 дБ (97 дБ при ГДР 80 дБ) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку. Довідкою МСЕК серія 12ААА № 122354 від 06.12.2022 року Позивачу первинно було встановлено 65% (шістдесят п`ять відсотків) втрати професійної працездатності з них:1) первинно: - 45% радикулопатія; 2) 5% туговухість; повторно:15% - трудове каліцтво -1997р.) з 28.11.2022 року безстроково. Довідкою МСЕК серія 12ААВ №130632 від 06.12.2022 року Позивачу встановлено протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, виробничий шум. \~ \~ \~ \~Встановлюючи правовідносини суд дійшов висновку, що оскільки позивач працював на підприємстві у відповідача та отримав трудове каліцтво в 1997 році, пов`язане із виконанням трудових обов`язків, тому йому має бути відшкодовано моральну шкоду на підставі\~статті 440-1 ЦК Української РСР, що діяла станом на 1997 рік та за законодавством, що діяло станом на 06.12.2022 року, оскільки йому первинно було встановлено втрата професійної працездатності у зв`язку із професійними захворюваннями. Відповідно до статті 83 ЦК Української РСР, позовна давність не поширюється: \~на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом. Стаття 268 ЦК України, передбачає, що\~позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію Згідно з частиною першою\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1996 році та у 20906 році, тобто до набрання чинності\~ЦК України та після набрання чинності ЦК України, тому з огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме\~ЦК Української\~РСР 1963\~року та ЦК України 2003 року. Відповідно до ч.2\~ст.153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків. Так, згідно п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої працівникові ушкодженням здоров`я, в зв`язку із виконанням ним трудових обов`язків затверджених\~постановою КМ України від 23.06.1993р. №472, що діяли на час виникнення правовідносин, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати\~\~або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається\~\~в\~\~кожному конкретному\~\~випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не\~\~може\~\~перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Відповідно до\~ст. 440-1 ЦК України\~в редакції 1963 року в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачалося, що моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування шкоди визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п.11 Правил). Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Відповідно до статті 2 Конституції України,\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. \~ \~ \~ \~З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповіднодо нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. \~ \~ \~ \~Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~У пункті 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~У відповідності зі ст.ст. 23, 1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши медичні документи позивача про отримання ним професійних захворювань, дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, так як він відчуває фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. В даному випадку, суд враховує що внаслідок професійного захворювання та втрати ступеню працездатності з вини відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, якій позивач зазнав, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації.\~\~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65%, безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного характеру, а також період праці на підприємстві відповідача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 129999,00 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Позивача згідно п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1 299 гривень 99 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial