Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 06.09.1999, про що зроблено актовий запис № 25 В.Березовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народились діти: дочки [PERSON] та [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх років сімейні відносини сторін погіршувались, внаслідок чого фактичні подружні стосунки між ними припинились, до того ж, сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Також позивач зазначила, що відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають конфлікти, свідками яких є їх діти, що негативно впливає на них. Крім цього, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, кожен з подружжя фактично живе своїм особистим життям, відтак примирення та збереження сім`ї не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 30.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 01.05.2023 на 10 год. 15 хв., яке, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, відкладено на 18.05.2023 на 10 год. 45 хв. У судове засідання 18.05.2023 позивач [PERSON] не з`явилася, однак 01.05.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. У судове засідання 18.05.2023 відповідач [PERSON] не з`явився, однак 01.05.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій не заперечив щодо задоволення позову. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи слід здійснити за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 06.09.1999 сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 25 В.Березовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2000, яка на момент пред`явлення позовної заяви є повнолітньою, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2010, виданого повторно. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх років сімейні відносини сторін погіршувались, внаслідок чого фактичні подружні стосунки між ними припинились, до того ж, сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Також позивач зазначила, що відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають конфлікти, свідками яких є їх діти, що негативно впливає на них. Крім цього, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, кожен з подружжя фактично живе своїм особистим життям, відтак примирення та збереження сім`ї не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] не заперечив проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved