Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Київської міської ради, третя особа Шоста київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначила. Що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до якої зокрема входить вищевказаний будинок. Позивач зі спливом 6 місячного терміну з моменту відкриття спадщини не зверталась до нотаріальної контори, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала з чоловіком та продовжує проживати після його смерті у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не подавала. Крім того, повідомила, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Все це, та необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання мною заяви про вступ у спадщину. 02 грудня 2021р., позивачем було подано заяву до Шостої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті чоловіка. Втім, 07.12.2021 нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що спадкоємцем був пропущений передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, а визначення додаткового строку на прийняття спадщини може бути здійснене у судовому порядку. Ухвалою суду від 08.08.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження. 09.02.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому прсив звернути увагу суду на листі нотаріуса від 07.12.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском встановленим законом. Також просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] . Позивач зі спливом 6 місячного терміну з моменту відкриття спадщини не зверталась до нотаріальної контори, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала з чоловіком та продовжує проживати після його смерті у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не подавала. Все це, та необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливлювало своєчасне подання заяви про вступ у спадщину. 07.12.2021 державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що спадкоємцем був пропущений передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, а визначення додаткового строку на прийняття спадщини може бути здійснене у судовому порядку. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. мотивуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на оголошений карантин та те, що вона не приймала спадщину оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з чоловіком. Проте надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з введеними карантинними обмеженнями не є об`єктивними і переконливими доказами, Так, спадщина відкрилась, а останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було28.01.2021. При цьому береться до уваги, що постановами КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Тобто позивач, обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини, фактично на увазі мала період часу починаючи з 11 березня 2020 року до 31 серпня 2020 року. Отже, позивачем не надано, а судом першої інстанції не встановлено існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після 31 серпня 2020 року. (пом`якшення карантинних обмежень) взагалі. Жодних же доказів щодо поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса позивачем не надано. Враховуючи, наведене, та той факт, що позивачем не було доведено поважність (пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed