Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що йому\~на праві\~власності належить\~автомобіль марки\~AUDI\~A4,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] .\~29\~вересня 2020\~року внаслідок падіння\~дерева його\~транспортний засіб,\~що стояв\~вздовж дороги\~по вул.\~Ніжинська,\~39\~в м.\~Одесі,\~отримав механічні\~пошкодження.\~Відповідно до\~звіту про\~оцінку вартості\~матеріального збитку\~від 06.10.2020,\~вартість відновлювального\~ремонту автомобіля\~становить 88\~966,67\~грн.\~З метою\~встановлення особи,\~відповідальної за\~завдання матеріальної\~шкоди,\~ [PERSON] \~звертався до\~Комунального підприємств\~«Міськзелентрест» із\~запитом про\~надання інформації\~щодо особи,\~на балансі\~якої перебувають\~зелені насадження,\~розташовані вздовж\~вулиці Ніжинська\~у м.\~Одесі та\~безпосередньо навпроти\~будинку №\~39.\~Листом від\~29\~жовтня 2020\~року вих.\~№ 2013\~КП «Міськзелентрест»\~повідомлено,\~що запитувані\~зелені насадження\~не входять\~в перелік\~об`єктів обслуговування\~КП «Міськзелентрест»,\~інформація щодо\~балансоутримувача вказаних\~зелених насаджень\~відсутня.\~Він вже\~звертався до\~суду з\~позовом до\~Одеської міської\~ради про\~стягнення майнової\~шкоди,\~проте рішенням\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси від\~10.11.2021\~у справі\~№ 522/20672/20\~у задоволенні\~позову було\~відмовлено у\~зв`язку з\~тим,\~що Одеська\~міська рада\~не є\~належним відповідачем\~у справі.\~ Також\~КП «ЖКС\~«Порто-Франківський»\~у відповідь\~на його\~запит повідомило,\~що не\~є балансоутримувачем\~дерев,\~розташованих на\~прибудинковій території\~по [ADDRESS] \~та не\~несе відповідальності\~за них.\~Посилаючись на\~те,\~що Виконавчим\~комітетом Одеської\~міської ради\~не визначено\~балансоутримувача зелених\~насаджень,\~які розташовані\~вздовж дороги\~по вул. Ніжинська,\~39\~в м.\~Одесі та враховуючи те, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, дотриманням законодавства в сфері благоустрою на території міста належить до відання саме виконавчого органу міської ради, тому, ну думку позивача, обов`язок з відшкодування заподіяної йому майнової шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради. \~ \~ \~ \~Крім того зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем обов`язків щодо утримання зелених насаджень, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він тривалий час не міг користуватися автомобілем, був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, було порушено усталений ритм його життя, указане призвело до його душевних хвилювань, дискомфорту, і вплинуло на його особисті та сімейні стосунки. Так само і відмова відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, за його зверненням добровільно відшкодувати завдані збитки, завдала йому душевних страждань та хвилювань. Вказує, що боротьба за свої права на отримання відшкодування виснажує його, завдає душевних страждань, що викликало у нього знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, зневіру в законності дій відповідача, який є органом місцевого самоврядування. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на його користь 88\~966, 67 грн у відшкодування матеріальної шкоди, та 10\~000 грн у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву Виконавчий комітет Одеської міської ради проти задоволення позову заперечував, зазначив, що він не є належним відповідачем у даній справі, тоді як особою, яка повинна відповідати за даним позовом є Департамент міського господарства Одеської міської ради, до кола повноважень якого віднесено питання контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою, участь в його організації та здійсненні, в озелененні, охорони земельних насаджень на території м. Одеси, визначення належних балансоутримувачів цих об`єктів. Також указує, що позивач не підготував та не дослідив інформацію про те, яка особа є балансоутримувачем на території, на якій розташоване дерево. Крім того, догляд за зеленими насадженнями обмеженого користування та спеціального призначення та їх видами у місті Одесі здійснює КП «Міськзелентрест» на умовах договору з балансоутримувачем, власником або користувачем об`єктів благоустрою. Також здійснення заходів з визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості на території м. Одеси, організація процедури обстеження зелених насаджень з метою визначення їх якісного стану є завданнями Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради. Виконавчим органом Одеської міської ради, що здійснює діяльність зі сприяння розвитку та поліпшенню стану благоустрою м. Одеси є Департамент міського господарства Одеської міської ради. Рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 № 1358-VII, за результатами конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків на території Приморського району м. Одеси, укладено договори про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, в тому числі з «ЖКС «Порто-Франківський», до якого перейшло управління будинками, прибудинковими територіями та відповідно насадженнями по вул. Ніжинська, 39 в м. Одесі. Крім того ззначає, що в матеріалах справи відсутній протокол огляду місця події, що в свою чергу нівелює подану позивачем відповідь Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 05.10.2020 № 36/2-18590. Щодо висновку з визначення вартості матеріального збитку, відповідач зазначив, що такий висновок не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, оскільки не відповідає вимогам законодавства з огляду на те, що експерт (оцінювач) не зазначив про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Також при проведенні експертизи не здійснено виклику представника Виконавчого комітету Одеської міської ради. У висновку оцінювача наявний акт огляду транспортного засобу, в якому оцінювачем [PERSON] вказано деталі автомобіля та опис їх пошкоджень, однак документ заповнено нерозбірливо, тому неможливо встановити що саме вказав та описав експерт. Також відповідач посилався на недоведеність позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2022 відмовлено [PERSON] у поновленні процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 51 ЦПК України, клопотання позивача про заміну неналежного відповідача залишено без розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Шахновський О. О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зазначив, що позивач позов підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив таке. Автомобіль марки\~AUDI\~A4,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 29.09.2020 за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 39, унаслідок падіння дерева, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 564/10-20 від 06.10.2020, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A4, д.н.з.\~ [NUMBER] , складає 88\~966,67 грн. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі Закон № 2807-IV) визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону № 2807-IV утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону № 2807-IV посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 Закону № 2807-IV визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, натомість обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві, покладається саме на відповідача. Разом з тим потерпілий має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, підтверджуються наданими позивачем доказами, та не заперечується відповідачем. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.09.2019 у справі № 200/22129/16-ц. При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані. Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства. Згідно з п.п.10,11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами. У відповідності до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~листа КП «Міськзелентрест» від 29.10.2020 № 2013, зелені насадження, які розташовані вздовж вулиці Ніжинської та безпосередньо навпроти будинку № 39 по вул. Ніжинській в м. Одесі, не входять в перелік об`єктів обслуговування КП «Міськзелентрест». Іншою інформацією щодо балансоутримувача об`єкту благоустрою за вищевказаною адресою КП «Міськзелентрест» не володіє. Згідно з відповіддю директора КП ЖКС «Порто-Франківський» Рязанової А. від 18.11.2021 № 2539/11 відповідно до додатку до договору, а саме ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: вул. Ніжинська, 39, не передбачено така послуга як санітарне обрізання дерев, а тому КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є балансоутримувачем даних дерев та не несе відповідальність за них. Відповідно до листа Департаменту міського господарства від 01.12.2021 № 01-69/1853 останнім було розглянуто лист позивача щодо падіння дерева на транспортний засіб, що стояв вздовж дороги по вул. Ніжинській, 39, та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, матеріали справи не містять доказів, що Виконавчим комітетом Одеської міської ради було визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані за адресою: вул. Ніжинська, 39 в м. Одесі. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також місце та розмір заподіяної шкоди, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, які відповідачем не спростовано. Отже дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташоване на землі комунальної власності, враховуючи відсутність даних, що останнє у відповідності до положень Закону України "Про благоустрій населених пунктів" перебуває на балансі будь-якої організації, відсутність даних щодо визначення виконавчим органом міської ради балансоутримувача зелених насаджень, тому обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради, до відання якого в силу підпункту 7 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення. При цьому, Виконавчим комітетом Одеської міської ради не спростовано, що він є належним відповідачем у даній справі. Разом з тим, твердження відповідача, що будинок та прибудинкова територія за адресою: [ADDRESS] закріплені за КП «ЖКС «Порто-Франківький» на підставі рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 № 1358-VII, є необґрунтованим, оскільки воно не є визначенням балансоутримувача у встановленому порядку. Також посилання відповідача, що особою, яка має відповідати за даним позовом є Департамент міського господарства Одеської міської ради, не спростовує обґрунтованих доводів позивача щодо пред`явлених вимог до Виконавчого комітету Одеської міської ради з урахуванням вищенаведеного. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 88 966,67 грн. Доводи відповідача про те, що висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 504/10-20 не є належним та допустимим доказом, є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, у випадку, якщо сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У свою чергу, висновок експерта являє собою докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. На підтвердження вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, позивач надав звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 06.10.2020, складений на його замовлення за договором з ТОВ «Клевер Експерт» оцінювачем [PERSON] . При цьому, такий звіт може розцінюватися судом виключно як письмовий доказ, що підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці на підставі ст. ст. 76,77, 95, 106 ЦПК України. Разом з тим, законодавством не передбачено попередження оцінювача при складенні звіту про оцінку вартості матеріального збитку про кримінальну відповідальність. При цьому відповідачем не надано жодних доказів на спростування розміру завданих збитків. Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної\~шкоди заявлено\~позивачем у\~сумі 10\~000\~грн, яка полягає у тому, що внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, він змушений докладати значних зусиль для організації свого життя, адже відсутність транспортного засобу завдає значного дискомфорту, було порушено усталений ритм його життя, указане призвело до його душевних хвилювань, дискомфорту, і вплинуло на його особисті та сімейні стосунки. Так само і відмова відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, за його зверненням добровільно відшкодувати завдані збитки також завдала йому душевних страждань та хвилювань. Як встановлено судом, було пошкоджено транспортний засіб позивача, а отже, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна. Між тим, ураховуючи вищевказані негативні наслідки і перенесені моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних потерпілому фізичних та душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити у сумі 3 000 грн, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial