Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2023 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 848 грн 62 коп, а також судовий збір по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 08.05.2020 до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості звернувся [PERSON] із заявами про надання статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, в яких зазначив про те, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підпиємцем, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, а також повідомив що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей на підставі чого відповідачу надано статус безробітнього та призначено виплату допомоги по безробіттю, проте під час опрацювання даних Реєстру застрахованих осіб позивачем виявлено, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості одночасно перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «Асистент Груп», таким чином відповідно до вимог чинного законодавства відповідач під час реєстрації та перебування на обліку в якості безробітного, належав до категорії зайнятого населення, про що не повідомив Святошинську районну філію КМЦЗ, а тому було прийнято наказ про повернення відповідачем нарахованого та невиплаченого матеріального забезпечення. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 28, 29). Ухвалою судді від 01.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 31, 32). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно положень ст. 190 ЦПК України, на адресу відповідача рекомендованим листом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження від 01.03.2023 та копія позовної заяви з додатками, однак поштове відправлення не було отримане відповідачем та повернулось до суду із відміткою про закінчення терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 08.05.2020 [PERSON] звернувся до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного, в якій зазначив, що через відсутність роботи не має заробітної плати або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. З правами та обов`язками безробітного ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Поінформований, що після завершення карантину зобов`язаний протягом 10 робочих днів подати центру зайнятості оригінали документів (а.с. 9, 10). На підставі заяви [PERSON] , 08.05.2020 заведено персональну карту № [NUMBER] на підставі ч. 1 ст. 43 ЗУпЗН. Дата припинення реєстрації/обліку на підставі Наказу НТ 200814 від 14.08.2020 (а.с. 11). Згідно акту №3082 від 21.12.2020 Київського міського центру зайнятості, розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» встановлено, центром зайнятості здійснено обмін інформацією з ПФУ в результаті якого виявлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітної особи з 08.05.2020 по 14.08.2020, одночасно перебував у відносинах цивільно-правового характеру та отримував дохід від ТОВ «Асистент Груп» з 01.08.2020 (а.с. 12). 01.08.2020 між [PERSON] (Виконавець) та ТОВ «Асистент Груп» (Замовник) укладено договір №2244 згідно умов якого Виконавець зобов`язується виконувати Замовнику переміщення та/або завантаження /розвантаження вантажу та/або сканування вантажу, та /або маркування вантажу та/або пакування вантажу, а Замовник зобов`язується оплачувати Виконавцю належним чином виконанні роботи (а.с. 14). Згідно п. 1.2 Договору, сторони не перебувають у трудових відносинах, виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку та сам організовує процес виконання робіт, у тому числі використовує власні засоби та матеріали. Відповідно до акту №1 виконаних робіт від 31.08.2020 [PERSON] відповідно до умов договору цивільно-правового характеру №2244 від 01.08.2020 Виконавець виконав роботи, а Замовник зобов`язується сплатити виконані роботи у розмірі 5000 грн 00 коп. (а.с. 15). Так, згідно відповіді №323 від 16.12.2020 на запит від 19.10.2020 №1-6032/10-26/20, ТОВ «Асистент Груп» зазначило, що [PERSON] не перебуває та не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Асистент Груп» (а.с. 13). Згідно Витягу із наказів про прийняті рішення по особі: [PERSON] від 20.01.2023, Наказом від 29.09.2021 №НТ 210929 затверджено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ (з акту) 01.08.2020 по (з акту) 13.08.2020, сума боргу 848 грн 62 коп. по 13.08.2020 (а.с. 16, 17). Згідно довідки-розрахунку від 22.12.2020 №486 сума коштів, яка підлягає поверненню з [PERSON] за період з 01.08.2020 - 13.08.2020 становить 848 грн 62 коп. (а.с. 18). Згідно наказу №1128/275-02/20 від 24.12.2020 про відшкодування коштів вирішено, повідомити [PERSON] про добровільне відшкодування незаконно отриманих послуг, виплачених, як допомога по безробіттю, у разі відмови повернути незаконно отримані кошти добровільно, звернутися до суду із позовною заявою про стягнення незаконно виплачених коштів у судовому порядку (а.с. 19). 24.12.2020 №28-6577/20 [PERSON] направлено лист про відшкодування коштів у розмірі 848 грн 62 коп., який отриманий останнім 30.12.2020 (а.с. 20, 21). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Укладення цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг виконання робіт за винагороду є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю та є підставою для стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг. Аналогічні висновки викладені Касаційним цивільним судом Верховного суду у постановах від 04.04.2018 у справі № 367/2095/17, від 27.02.2019 у справі №464/9098/16-ц від 06.06.2019 у справі. Укладаючи договір цивільно-правового характеру 01.08.2020, метою якого є отримання грошової винагороди за надання послуг, відповідач мав усвідомлювати наслідки укладення такого договору. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Частинами 2, 3 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що метою державного нагляду є контроль за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття. Страхувальники та страховик зобов`язані надавати посадовим особам органу державного нагляду документи, необхідні для здійснення ними контролю. Відповідно п. 5 до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 №60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Відповідно до змісту п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про зайнятість населення» формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення забезпечують у межах своїх повноважень Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування. Відповідно до положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) 29.09.2017 №140, Київський центр зайнятості є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах. Одним з основних завдань регіонального центру зайнятості є надання соціальних послуг, нарахування та виплата матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством, серед іншого, здійснює контроль за використанням коштів Фонду та має право у межах компетенції діяти від імені Фонду. Враховуючи, що відповідач виконував оплачувану роботу на підставі цивільно-правового договору, у зв`язку з чим припинено його реєстрацію як безробітного, відтак він не мав права на отримання допомоги по безробіттю в період з 01.08.2020, так як з моменту укладання цивільно-правового договору не мав правових підстав перебувати на обліку, так як відносився до зайнятої категорії населення. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 ЦК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved