Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання. В обґрунтування позову вказує, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги з теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачують. Внаслідок чого, за період\~з 01.10.2019 року по 01.11.2021 року\~мають заборгованість в сумі 15 564,77 грн., на яку нараховані інфляційні збитки в сумі 1 796,64 грн., 3 % річних в сумі 505,71 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від\~30 грудня 2021 року\~відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На електронну адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань про розгляд справи без їх участі або про відкладення судового засідання від них на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМЕ 457001, посвідченим 07.11.2017 року державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк С.В., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.11.2017 року, номер витягу 49756421. (а.с.5, 7). Згідно договору про розподіл спадкового майна серії НМЕ 456999, посвідченого 07.11.2017 року державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк С.В. (зареєстровано в реєстрі за № 6), [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частках до майна матері [PERSON] , померлої [INFO] . У власність [PERSON] переходить квартира [ADDRESS] , належна померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.10.2012 року Часів-Ярською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 998 та зареєстрована в Артемівському бюро технічної інвентаризації 05 листопада 2012 року за номером 4185 книга 20. У власність [PERSON] переходить приватизована земельна ділянка, площею 4,9341 га, кадастровий №1420985000:01:012:0003, надана для ведення товарного сільськогосподарською виробництва, що розташована на території Кодемської сільської ради, Артемівською району, належна померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 473481, виданого 02 жовтня 2006 року Артемівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Артемівської райдержадміністрації від 22.12.2005р. № 836 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010614800221 (а.с.6). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 07.11.2017 року, номер витягу 102843863, згідно якого [PERSON] є єдиним власником зазначеного майна\~ (а.с.8). Згідно довідки № 02-57/2228 від 15.12.2021 року, наданої начальником Відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб та військового обліку Часовоярської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.16). Згідно довідки № 02-57/2229 від 15.12.2021 року, наданої начальником Відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб та військового обліку Часовоярської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Судом встановлено, що після смерті матері [PERSON] , відповідач [PERSON] прийняв спадщину і набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим успадкував права і обов`язки спадкодавця, а тому має нести тягар утримання майна, що йому належить. Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину, набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того, чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц (провадження N 6-3193св18). Виходячи з наведеного, відповідач [PERSON] є таким, що прийняв у спадщину квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за якою у Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційно ремонтний тепловий район м. Часів Яр), що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я [PERSON] № [NUMBER] (а.с.4, 11). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач надавав комунальні послуги з теплопостачання у квартиру [ADDRESS] . За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Згідно п.5 ч.2\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно\~ст.\~19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач [PERSON] відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Згідно зі ст.\~68\~ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачем [PERSON] суду не надано достовірних доказів оплати вартості послуг з постачання теплової енергії, а тому суд вважає, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , як єдиного власника зазначеного у позові майна.\~\~ Відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~\~ Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Однак заборгованість за надані послуги з теплопостачання\~необхідно стягнути лише з [PERSON] як власника майна за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не є власником зазначеного майна та не зареєстрована за вказаною адресою. До матеріалів справи позивачем наданий розрахунок ціни позову, в якому зазначено суми індексу інфляції та 3% річних. Суд, перевіривши правильність наданого до позову розрахунку встановив, що суми інфляційних витрат та 3% річних позивачем правильно нараховані. Встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість, яка виникла за період з\~01.10.2019 року по 01.11.2021 року\~ в сумі 15 564,77 грн., на яку нараховані інфляційні збитки в сумі 1 796,64 грн., 3 % річних в сумі 505,71 грн., що підтверджено витягом з особового рахунку № [NUMBER] . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості. Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості на користь позивача з [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки [PERSON] не є власником або зареєстрованою особою за адресою: [ADDRESS] , отже, брати участь в утриманні майна, зазначеного у позові, вона не зобов`язана. Відповідно до п.6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн., тому суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2 270 грн. (а.с.1).

Outcome: partial