Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою та просить встановити факт належності їй трудової книжки. Свої вимоги мотивує тим, що 20.10.1977р. її трудова книжка заповнена на російській мові та її особу вказано як « [PERSON] » (дошлюбне прізвище). В 1979 році вона одружилася та змінила прізвище на « [PERSON] » та на титульні сторінці трудової книжки вчинено напис «Прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] ». Органами пенсійного фонду відмовлено їй в призначення пенсії за віком, оскільки на титульній сторінці трудової книжки вчинено запис про зміну прізвища з « [PERSON] », а її попереднє прізвище було вказано в цій трудовій книжці « [PERSON] ». Усунути вказані помилки неможливо, оскільки організація, яка вчиняла даний запис, на даний час не існує. Заявник подала заяву, в якій вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи подав відзив, у якому на заперечення вимог зазначила, що встановлення факту належності документів заявниці необхідно для повторно звернутися до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, а тому, на її думку, наявний спір про право. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, паспорта громадянина України, дошлюбне прізвище заявниці [PERSON] « [PERSON] ». В трудовій книжці первинний запис про прізвище заявниці вказано російською мовою « [PERSON] ». На титульній сторінці вказаної трудової книжки вчинено запис «Прізвище [PERSON] замінено на прізвище [PERSON] , згідно свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 11 серпня 1979р.», що засвідчено підписом та печаткою. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обалсті від 20.03.2023р. заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що в трудовій книжці її прізвище вказано з помилкою та не відповідає свідоцтву про шлюб «( [PERSON] )». Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення\~ родинних\~ відносин,\~ коли\~ цей факт\~ безпосередньо\~ породжує юридичні наслідки,\~ наприклад,\~ якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові\~ для\~ одержання\~ в органах,\~ що\~ вчиняють\~ нотаріальні\~ дії,\~ свідоцтва\~ про право на спадщину,\~ для оформлення права на пенсію\~ в\~ зв`язку\~ із\~ втратою годувальника. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином, суд переконується в тому, що запис прізвища заявниці в трудовій книжці вчинено з помилкою,\~ яка\~ допущена державними органами та які створюють їй перешкоди в реалізації своїх прав та слугували підставою судового процесу, що безпідставно поклало на останню обтяження щодо усунення недоліків у документах, які допущені не з її вини. Покликання представника відповідача на наявність в даному випадку спору про право є нікчемними, оскільки встановлення такого факту засвідчує ту обставину, що трудова книжка дійсно належить заявниці, що в свою чергу дає їй лише право звернутися до органів Пенсійного Фонду України з проханням визначити їй трудовий стаж та не є безумовним зарахуванням часу її трудових відносин до трудового стажу. Окрім цього, чинне законодавство не передбачає обмеження заявниці в праві повторного звернення до органів Пенсійного фонду України з метою призначення пенсії (навіть без рішення суду про встановлення факту належності їй трудової книжки), або оскарження такого її звернення. Тому, такі мотиви відзиву є надуманими і не спростовують можливості розгляду даної справи в порядку, визначеному Главою 6 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на зазначене, суд переконується в тому, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved