Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.02.2023 пред`явила до суду позов, який був надісланий засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 08.02.2023, до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначених для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак з 22.09.2022 сторони разом не проживають. Від даного шлюбу в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, також їм допомагають батьки позивача, однак матеріальне становище позивача не дозволяє їй забезпечити та задовольнити потреби дитини у повній мірі, оскільки вона перебуває у декретній відпустці та фактично не працює. Позивач зазначила, що відповідач у добровільному порядку допомогу дитині не надає. За таких підстав, просила задовольнити позов. Ухвалою судді від 17.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання 11.04.2023 на 10 год. 00 хв., яке, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 17.05.2023 на 11 год. 30 хв. У судове засідання 17.05.2023 позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 11.04.2023 подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також, як убачається із змісту позовної заяви, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивача у позовній заяві не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 15.11.2018 сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 2220 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.01.2023. Як значила позивач у позовній заяві, з 22.09.2022 сторони разом не проживають. Від даного шлюбу в сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.01.2023. Згідно з довідкою ОСББ «Симоненка 5» № 2 від 30.01.2023 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~статті 141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України)\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами частин першої, другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою\~статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до вимог\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2023 становить 2272 грн. Відповідно до частин 1, 5\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок утримувати свого сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. Як зазначила позивач у позовній заяві, відповідач у добровільному порядку допомогу дитині не надає. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, зокрема щодо обґрунтованості позовних вимог та рівня своїх доходів. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення\~ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. При цьому, суд не вбачає підстав для відступу від розміру єдиної частки доходу платника аліментів, встановленої законом на одну дитину, та визначає аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме вищевказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані та отримані судом, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини та відповідатиме сталій судовій практиці щодо розміру частки доходу платника аліментів на утримання однієї дитини за звичайних умов. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітнього сина сторін на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За вимогами\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial