Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачі), у якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.03.2021 в сумі 31661,91 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.03.2021. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 25000,00 грн. Станом на 14.02.2023, заборгованість відповідача складає 31661,91 грн, що включає в себе 25804,35 - заборгованість за тілом кредиту; 5857,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня. Ухвалою суду від 27.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається матеріалів справи, що 09.03.2021 відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. З відповідачем було погоджено умови та правила надання банківських послуг і тарифи, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами; довідку про зміну умов кредитування; довідку про видачу двох кредитних карток відповідачу. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, про що свідчить виписка по картковому рахунку. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 14.02.2023 заборгованість відповідача складає 31661,91 грн, що включає в себе 25804,35 - заборгованість за тілом кредиту; 5857,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня. Підставою звернення з позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Судом було встановлено, що підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.03.2021 відповідач пройшов ідентифікацію в банку, а активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач звертався до банку з метою зміни кредитного ліміту,на що було видано довідку про зміну умов кредитування, а відповідач двічі отримував картки "Універсальна", що підтверджується довідкою про видачу двох кредитних карток відповідачу. Разом з тим, суду надана виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Таким чином, виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредит. Аналогічна правова позиція викладена у у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №759/11453/20, Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідач як позичальник добровільно позивачу АТ КБ ПриватБанк не повернув, що свідчить про порушення прав банку, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом було встановлено, що в анкеті-заяві від 09.03.2021 процентна ставка визначена, а тому позивач вправі вимагати стягнення заборгованості за простроченими відсотками. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.03.2021 в сумі 31661,91 грн, що включає в себе 25804,35 - заборгованість за тілом кредиту; 5857,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved