Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що згідно запису в трудовій книжці вона була прийнята в члени КСП «Крутянське» на посаду обліковця 01.07.1992 року, а звільнилась із згаданої посади за власним бажанням 30.12.1999 року. При цьому, позивач відзначає, що трудова книжка була заведена на її дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке вона в подальшому змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу. 30.05.1995 року КСП «Крутянське» отримало державний акт Серії ОД-12-15 на право колективної власності на землю. Позивач зазначає, що в той період не мала змоги вирішувати питання пов`язані з отриманням сертифікату про її право на земельну частку (пай) через проблеми із своїм здоров`ям, а в 1993 році у неї народилась дитина, яка також хворіла. В свою чергу, коли у жовтні 1995 році відбувалось розпаювання земель КСП, зокрема КСП «Крутянське», то її не було включено до списків членів цього КСП, у зв`язку з чим нею не було отримано відповідний сертифікат про право на земельну частку (пай). 23.11.2021 року позивач звернулась до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області із письмовою заявою щодо виділення їй, як колишньому члену КСП «Крутянське», земельної ділянки розміром 3,5 га із земель резервного фонду, на яку 07.12.2021 року отримала відповідь, яка є фактичною відмовою у задоволенні її заяви, з рекомендацією звернення до суду для вирішення порушеного у її заяві питання. Позивач вважає свою хворобу та народження у неї дитини поважними причинами пропуску строку позовної давності. У зв`язку з чим на теперішній час повивач для захисту свого права змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви з окремою письмовою заявою (клопотанням), в яких просить поновити їй пропущений строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права на земельну частку (пай) та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 6,60 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Крутянське» Кодимського району Одеської області, на підставі державного акту на право колективної власності на землю від 17.11.1995 року Серії ОД-12-15. 30.06.2022 року ухвалою суду (а.с.48-49) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі Подільську районну\~державну адміністрацію\~Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 20.07.2022 року до суду надійшло письмове пояснення третьої особи Подільської РДА Одеської області від 12.07.2022 року № 03-17/24 (а.с.60), в якому остання відзначила те, що не заперечує проти позовних вимог та вважає позовну заяву обґрунтованою, а надані позивачем матеріали достатніми для задоволення позову. У встановлений\~судом строк\~відповідач та третя особа ГУ Держгеокадастру в\~Одеській області відзиви на позовну заяву та письмове пояснення, відповідно, не подали. 22.07.2022 року ухвалою суду (а.с.72-73) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті;\~а також\~здійснено виклик\~в судове\~засідання свідків [PERSON] і [PERSON] , згідно спільного клопотання позивача і її представника задоволеного судом під час проведення підготовчого засідання (а.с.59), та витребувано від позивача оригінал трудової книжки серії [NUMBER] . 05.09.2022 року ухвалами суду витребувано інформацію від Сектору трудового архіву Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про стаж роботи позивача [PERSON] та отримання копій наказів КСП «Крутянське» від 01.07.1992 року № 7 і від 30.12.1999 року № 12; від Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» про коли саме (дата) було виготовлено бланк трудової книжки серії [NUMBER] , Держзнак. ПК «Україна». Зам. 0-3220-2002, та коли цей бланк вибув з володіння підприємства; а від архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області копії наказів голови КСП «Крутянське» від 01.07.1992 року № 7 і від 30.12.1999 року № 12 щодо прийняття позивача [PERSON] в члени відповідного КСП та її звільнення з нього. 15.09.2022 року ухвалою суду витребувано від Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради Подільського району Одеської області повний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовного КСП «Крутянське». 24.10.2022 року ухвалою суду витребувано від архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області копії наказів голови КСП «Крутянське» від 01.07.1992 року № 7 і від 30.12.1999 року № 12 щодо прийняття позивача [PERSON] , яка мала на той час ще дошлюбне прізвище « [PERSON] », в члени відповідного КСП та її звільнення з нього. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання буласвоєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 , 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчать відповідні розписки її представника адвоката Баки В.В. від 14.04.2023 року про отримання судових повісток про виклик для себе та позивача. Представник позивача адвокат Бака В.В. в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. При цьому, не зміг пояснити суду причин невідповідності дати заповнення зазначеної у наданій суду трудовій книжці періоду існування КСП «Крутянське» і відповіді ДП «ПК «Україна» щодо не виготовлення бланку відповідної трудової книжки. Водночас відзначив, що не вбачає сенсу у наявності мотивів підроблення бланку трудової, які продаються у вільному доступі, незначної вартості. Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач бувсвоєчасно\~повідомлений належним\~чином у\~порядку встановленому\~ч.2,\~4-5,\~8\~п.1\~ст.\~128\~та ч.5\~ст.\~130\~ЦПК України,\~про що\~свідчить розписка\~представника відповідача\~від 14.04.2023\~року. При цьому, раніше відповідач неодноразово надала до суду клопотання від 20.07.2022 року № 03-17/1833 (а.с.66-67), від 28.07.2023 року № 03-17/1935 (а.с.80) та від 20.09.2022 року № 03-17/2517 про розгляд справи за відсутності її представника. В свою чергу, у змісті свого клопотання від 20.07.2022 року № 03-17/1833 (а.с.66-67) відповідач зазначив про не визнання позову в повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні пред`явленого до нього позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Представники третіх\~осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~ Головного\~управління Держгеокадастру\~в Одеській\~області та Подільської районної\~державної адміністрації\~Одеської області\~в судове\~засідання не\~з`явилися,про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання треті особи булисвоєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України. При цьому, раніше Подільська РДА Одеської області надіслала до суду письмову заяву від 12.07.2022 року № 03-17/25 (а.с.64) про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~учасника справи\~(його\~представника)\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно записів у трудовій книжці серії [NUMBER] датою заповнення останньою є 10 січня 2001 року, а місцем заведення є Колективне сільськогосподарське підприємство « КРУТЯНСЬКЕ». Дана трудова книжка заведена на ім`я власника [PERSON] , [INFO] . При цьому, в розділі «Відомості про роботу» міститься записи: - за № 1 від 01.07.1992 року про прийняття в члени КСП «Крутянське» обліковцем на підставі Пр. (скорочення російською мовою «Приказу», а українською мовою «Наказу») № 7 від 01.07.1992 року (сторінка 2); - за № 2 від 30.12.1999 року про звільнення з КСП «Крутянське» з даної посади (мається на увазі вище згадана обліковця) згідно поданої заяви на підставі Пр. (скорочення російською мовою «Приказу», а українською мовою «Наказу») № 12 від 30.12.1999 року (сторінка 2); - за № 1 записи про роботу у КСП «Крутянське» обліковцем в період 1992-1999 років, із зазначенням прийнятого колгоспного мінімуму 200 та виконані нею колгоспні мінімуми, а саме в 1992 році 120, 1993-1994 році декретна відпустка, 1995 році 208, 1996 212, 1997 році 243, 1998 році 237 і в 1999 році 217 (сторінки 12-13). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина дочка [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Крутівською сільською Радою Кодимського району Одеської області (а.с.18). 08 серпня 1995 року було видано Указ Президента України від № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно пункту 1 якого, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. В свою чергу, відповідно до пункту 2 цього Указу, право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 17.11.1995 року КСП «Крутянське» отримало державний акт на право колективної власності на землю Серії ОД-12-15 (а.с.23-24). 14.03.1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського райвиконкому м. Одеси 14.03.1996 року (а.с.19). Згідно листа-повідомлення Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 03.11.2022 року № 03-17/3028, КСП «КРУТЯНСЬКЕ» було ліквідоване до 2000-х років, тобто до початку функціонування у 2007 році Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців. В свою чергу СТОВ «КРУТЯНСЬКЕ» (ЄДРПОУ 03769592), яке можливо являлося правонаступником КСП «КРУТЯНСЬКЕ», припинило своє існування 24.01.2007 року у зв`язку з банкрутством, що підтверджує витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.11.2022 року. Копія медичної карти амбулаторного хворого (а.с.29-30, 33-39) заведена на ім`я [PERSON] , 1975 року народження, та копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ТБ 09№1072 від 10.09.2008 року (а.с.31-32) містять в собі записи, які підтверджують наявне у позивача захворювання і лікування в період з 06.05.2008 року до 12.02.2009 року, а в подальшому поодинокі звернення за медичною допомогою 01.11.2013 року (а.с.38) та 02.11.2016 року (а.с.39). 23.11.2021 року [PERSON] звернулась до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області із письмовою заявою, яка була зареєстрована за № Ч 4709/02-09, щодо виділення їй, як колишньому члену КСП «Крутянське», земельної ділянки, на яку 07.12.2021 року отримала відповідь за № 02-09/4-4709 (а.с.28), яка є фактичною відмовою у задоволенні її заяви, з рекомендацією звернення до суду для вирішення порушеного у її заяві питання. У пункті 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» від\~05.06.2003\~року №\~899-ІV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Однак, згідно копії архівної довідки архівного відділу Подільської РДА Одеської області № 16-02-32/31-Т від 17.08.2021 року (а.с.25), наданої на адвокатський запит, у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай0 на території Крітівської сільської ради Кодимського району Одеської області членами КСП «Крутянське» відсутні відомості щодо видання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу ч.5 ст.\~81\~ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1-2 ст.\~83\~ЦПК України,\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Висновки суду - щодо наявності у позивача членства в КСП, як правової підстави для виникнення в неї права на земельну частку (пай) Відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.08.2020 року у справі № 615/1717/16-ц (провадження № 61-20449св18). Аналогічна за своєю суттю позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18). Однак, суд звертає увагу на те, що на сторінці 64 бланку вище зазначеної трудової книжки серії [NUMBER] міститься зазначення «Держзнак. ПК «Україна». Зам. 0-3220-2002», що вказує про отримання замовлення на виготовлення цього бланку лише в 2002 рокі, в той час як датою її заповнення зазначено 10 січня 2001 року, та в свою чергу ставить під сумнів дійсність самої дати здійснення заведення трудової книжки на ім`я [PERSON] . Відповідно до листа-відповіді Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 08.09.2022 року № 57/2369, щодо виконання ухвали суду від 05.09.2022 року про надання інформації коли саме (дата) було виготовлено бланк трудової книжки серії [NUMBER] , Держзнак. ПК «Україна». Зам. 0-3220-2002, та коли цей бланк вибув з володіння підприємства, повідомлено, що згідно наявних обліків бланк трудової книжки серії [NUMBER] підприємством не виготовлявся. Водночас суд звертає увагу на те, що за змістом листа-повідомлення Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 03.11.2022 року № 03-17/3028, КСП «КРУТЯНСЬКЕ» було ліквідоване до 2000-х років, тобто ще до зазначеної у трудовій книжці серії [NUMBER] дати її заповнення 10.01.2001 року. Також згідно архівної довідки архівного відділу Подільської РДА Одеської області № 08.3-06-06/32-Т від 01.11.2022 року, наданої суду на виконання ухвали суду від 24.10.2022 року про витребування копії наказів голови КСП «Крутянське» від 01.07.1992 року № 7 і від 30.12.1999 року № 12 щодо прийняття [PERSON] в члени зазначеного КСП та звільнення з членів КСП: - накази керівництва КСП «Крутянське» з кадрових питань (особового складу) на зберігання до архівного відділу Подільської райдержадміністрації (м. Кодима) не передавались; - а у документах фонду № Р-45 «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Крутянське» Кодимського району Одеської області» (у протоколах засідань правління та загальних зборів зазначеного господарства) за 1992 та 1999 роки, що знаходяться на зберіганні в архівному відділі Подільської райдержадміністрації (м. Кодима), відсутні відомості щодо прийняття в члени КСП «Крутянське» та звільнення з членів КСП «Крутянське» [PERSON] . Крім того, згідно архівної довідки сектору трудового архіву Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 06.09.2022 року № 20-20/23 про стаж роботи [PERSON] в КСП «Крутянське», с. Круті Кодимського району Одеської області, остання у 1995 році (коли КСП «Крутянське» отримало державний акти на право колективної власності на землю та були затверджені списки осіб, що мають право на земельну частку (пай)) [PERSON] мала 8 відпрацьованих л-днів за рік, а у 1998 році 10/9 відпрацьованих л-днів за рік. При цьому, за 1992-1994 роки, 1996-1997 роки та 1999 рік відсутні відомості про відпрацьовані нею у КСП «Крутянське» л-днів. За таких обставин суд не вважає надану суду трудову книжку серії [NUMBER] достовірним доказом членства позивача [PERSON] в КСП «Крутянське». Покази надані під час допитів свідків [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні 29.09.2022 року суд не вважає належними та допустимими доказами, якими можна підтвердити членство в КСП «Крутянське», зокрема на момент отримання ним 17.11.1995 року державного акта на право колективної власності на землю. Інші належні, допустимі, достатні і достовірні докази, які б підтверджували прийняття, перебування та вихід з членства [PERSON] в КСП « Крутянське» відсутні. Таким чином доводи позивача [PERSON] про те, що вона була членом указаного КСП, зокрема на час розпаювання земель, є необґрунтованими. В свою чергу кількість л-днів відпрацьованих [PERSON] \~ в КСП « Крутянське» у 1995 і 1998 роках н а думку суду вказує на тимчасовий (сезонний) характер її праці у відповідних роках. Положення частин 1, 5-6 ст. 19 та ч.2 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року № 2114-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин отримання КСП державного акта на право колективної власності на землю 17.11.1995 року та затвердження списку осіб, що мають право на земельну частку (пай)) передбачали, що трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Підприємство має право вільного найму працівників. Оплата праці найманих працівників визначається за погодженням сторін, але не може бути нижчою за встановлений державою мінімальний рівень заробітної плати (мінімальний рівень оплати праці за професійно-кваліфікаційними групами працівників) і не залежить від кінцевих результатів господарювання. При реорганізації та ліквідації підприємства найманим його працівникам гарантується додержання їх прав та інтересів відповідно до трудового законодавства України. Якщо трудові відносини осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При цьому,\~позивачем [PERSON] суду не надано доказів (зокрема статуту КСП « Крутянське») на підтвердження того, що в члени згаданого КСП приймалися громадяни, які залучаються для виконання тимчасових робіт. У зв`язку з чим та враховуючи висновок викладений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 614/568/16-ц (провадження № 61-6792св18) суд вважає, що посилання позивача на її членство в КСП «Крутянське» є необґрунтованим, а від так є обґрунтованим її не включення до списку членів зазначеного КСП, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. За таких\~обставин підстав\~для визнання\~за [PERSON] права власності на земельну частку (пай) немає так як позивачем не надано доказів, того що вона була членомКСП «Крутянське» на час видачі останньому державного акту на право колективної власності на землю та затвердження списку осіб, що мають право на земельну частку (пай). -\~щодо ефективності\~способу захисту\~обраного позивачем у своєму позові Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанов Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, пункт 57 та від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 72). В свою чергу застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №\~487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі №\~487/10132/14-ц (пункт 90)). Такий висновок міститься в пунктах 67-68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19). В позовній\~заяві позивачем\~порушено вимогу\~про визнання\~за нею\~права власності\~на земельну\~частку (пай).\~Дану вимогу\~позивачем обґрунтовано\~посиланням на\~ту обставину,\~що її\~не було\~включено до\~списку членівКСП « Крутянське», доданого до відповідного державного акта на право колективної власності на землю. Однак, згідно висновку викладеного в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 375/1391/17 (провадження № 61-18406св18), зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред`явленому позові не заявляв. За таких обставин підстав для визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай) також немає. - щодо строку давності вимоги заявленої позивачем у позові Як судом вже зазначалося вище 17.11.1995 року КСП «Крутянське» с. Круті отримало державний акт на право колективної власності на землю до якого додавався список осіб членів даного КСП, що мають право на земельну частку (пай). Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5\~ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР. Згідно з статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до положень статті 76\~ЦК Української\~РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень\~ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статей 71, 75\~ЦК Української\~РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін. Статтею 80\~ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, суд доходить висновку, що позовна давність за наведених обставин застосовується судом незалежно від заяви сторони у справі. Аналогічні за своїм змістом висновки зроблені Касаційним цивільним\~судом у\~складі Верховного\~Суду у\~своїх постановах\~від 07 квітня 2020 року у справі № 147/294/18 (провадження № 61-20292св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 637/53/18 (провадження № 61-1048св19) та від 16 вересня 2020 року у справі № 330/2463/17 (провадження № 61-79св19). Звертаючись до\~суду із\~позовом, [PERSON] не навела обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду із позовом. Посилання позивача на те, що вона не мала змоги вирішувати питання пов`язані з отриманням сертифікату про її право на земельну частку (пай) через проблеми із своїм здоров`ям є безпідставними, оскільки перші записи щодо наявності у неї захворювання датовані 2008 року, коли з часу отримання КСП «Крутянське» державного акту на право колективної власності на землю та проведення розпаювання земель між його членами минуло більше 12 років, а тому ця обставина не могла впливати на вчинення дій позивача у відповідний період часу. В свою чергу народження у позивача в 1993 році дитини також не могло впливати або обмежувати дії позивача до такого ступеня, що робило не можливим реалізацію відповідних дій для захисту своїх інтересів, оскільки принаймні у 1995 році і 1998 році вона мала хоч і незначну, але все ж відпрацьованих л-днів за рік, тобто була працездатна. Жодних доказів про захворювання своєї дочки, в тому числі тривале захворювання, позивач суду не надала, а зазначення про хворобу дитини в ракурсі «як всі діти» є абстрактним. У зв`язку з чим та з врахуванням показів свідків [PERSON] \~і [PERSON] суд вважає, що про своє не включення до списку членів КСП позивачу [PERSON] було відомо з початку розпаювання земель, що є загальновідомим фактом. Однак, позивач у передбачений законом строк не звернулася до суду з вказаними вимогами, що є підставою для відмови у його задоволенні з підстав пропуску позивачем позовної давності. Відповідно до усталеної судової практики член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (пункт 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). З урахуванням наведених обставин, враховуючи, що позивач [PERSON] не довела наявність поважних причин пропуску позовної давності та звернулася до суду за спливом 26 років після видачі КСПдержавного акту на право колективної власності на землю та затвердження списку осіб членів КСП, що мають право на земельну частку (пай), то суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність, що є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed