Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,11 га, призначену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовані в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування вимог вказувала, що нотаріальному оформленні цієї спадщини, на яку вона претендує як спадкоємець першої черги спадкування за законом, заважає відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказану нерухомість. Посилаючись не те, що є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті батька і прийняла спадщину, проте не взмозі її оформити в нотаріальному порядку, тому звернулася до суду з проханням визнати за нею в порядку спадкування право власності на ділянку та будинок. В судове засіданні сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі і задовольнити позов. Представник відповідача подав суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також зазначив про можливість розгляду справи без його участі. \~ \~ \~ \~Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та на земельну ділянку, площею 0,11 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовані за цією ж адресою. Згідно з ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповіту спадкодавця [PERSON] судом не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, виписаних у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають і діти померлого. Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 03 лютого 2023 року на день відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] проживала її дочка [PERSON] , тобто позивачка в цій справі. Крім того, на запит суду приватним нотаріусом Вітовського нотаріального округу Сапегою О.П. надано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] від 04 жовтня 2022 року про прийняття спадщини. В цій спадковій справі також мається заява іншої спадкоємиці за законом першої черги спадкування дружини [PERSON] , якою вона відмовилася від спадкування на користь дочки [PERSON] . Таким чином позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців цієї ж черги, які б прийняли спадщину, не встановлено. Однак вона отримала письмове роз`яснення приватного нотаріуса Сапеги О.П. від 31 січня 2023 року про неможливість оформлення спадщини за законом через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів. За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~ Так, державний акт про право власності на земельну ділянку був втрачений за невідомих обставин, а спадковий будинок не був належним чином зареєстрований і на нього не було оформлено свідоцтво про право приватної власності. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власника. Належність спадкової земельної ділянки померлому [PERSON] підтверджується копією державного акту серії МК № 06773, виданим 03 січня 1996 року Галицинівською сільською радою Жовтневою (тепер Миколаївського) району Миколаївської області. Спадкодавець за свого життя самостійно побудував будинок. \~ \~ \~ \~Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 18 січня 2023 року, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] , був побудований в 1991 році, а господарські та побутові споруди в період 1991-2000 років. \~ \~ \~ \~Згідно того ж технічного паспорту та довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18 січня 2023 року житловий будинок має загальну площу 100,6 кв.м., житлову 48,3 кв.м. \~ \~ \~ \~Відповідно до записів у погосподарській книзі Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області житловий будинок по [ADDRESS] , в цьому селі існує та рахувався на праві приватної власності за [PERSON] , в тому числі і на час його смерті. \~ \~ \~ \~До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. \~ \~ \~ \~До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. \~ \~ \~ \~Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. \~ \~ \~ \~На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали. \~ \~ \~ \~До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. \~ \~ \~ \~Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності. \~ \~ \~ \~За такого, наявність таких достовірних даних вказують, що [PERSON] за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив. Однак це не скасовує належність йому будинку. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка та будинок належали законно [PERSON] , і після його смерті вони в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто позивачці як єдиній спадкоємиця за законом першої черги спадкування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не можее захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування за законом. За викладеного,

Outcome: approved