Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та припинення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 3 листопада 2003 року я зареєстрував шлюб з Відповідачкою. 18 жовтня 2007 року наш шлюб було розірвано, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області зроблено в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №286. Від шлюбу маємо двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 15 лютого 2007 року Мар`їнським районним судом Донецької області було постановлено рішення в справі №2-230-2007 про стягнення з мене на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів заробітку до повноліття доньки, а саме до [INFO] . 2 березня 2017 року Мар`їнським районним судом Донецької області було постановлено рішення про стягнення з мене на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяці , починаючи з 6 вересня 2016 року до досягнення дитино повноліття. 27 червня 2018 року рішенням Мар`їнського районного суду (справа 237/5092/17 провадження №2/237/83/18) було визначено розмір аліментів що стягуються з позивача, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , щомісячно починаючи з 2 березня 2017 року і до повноліття доньки та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) та до повноліття сина з та 1/6 частин в єдиній 1/3 частці до досягнення [PERSON] , [INFO] від , а саме до [INFO], а з 10 серпня 2024 року стягувати на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) та до повноліття сина, а саме до [INFO] . Відповідач не вважала за необхідне звернутися до виконавчої служби з виконавчим листом виданим на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 червня 2018 року в справі №2337/5092/17 (провадження №2/237/83/18). Натомість, ігноруючи вимоги чинного законодавств, відповідач продовжувала користуватися аліментами , які стягувалися на підставі рішень Мар`їнського районного суду Донецької області в справі №2-230-2007 від 15 лютого 2007 року та в справі №2-230-2007 від 15 лютого 2007 року . Відповідач не вважала за необхідне звернутися до виконавчої служби з виконавчим листом виданим на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 червня 2018 року в справі №2337/5092/17 (провадження №2/237/83/18). Натомість, ігноруючи вимоги чинного законодавств, відповідач продовжувала користуватися аліментами , які стягувалися на підставі рішень Мар`їнського районного суду Донецької області в справі №2-230-2007 від 15 лютого 2007 року та в справі №2-230-2007 від 15 лютого 2007 року. Позивач зазначає , що з 1 липня 2021 року, донька донька проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. З огляду на презумпцію рівності прав та обов`язків батьків, що також додатково підтверджується нормою Сімейного кодексу України, яка передбачає, що на дитину відповідного віку не може стягуватись менше ніж 50% прожиткового мінімуму, тобто забезпечення ще 50% прожиткового мінімуму законодавець покладає на другого за батьків, стягнення з мене аліментів на користь [PERSON] ..Дані обставини створюють нерівне становище, оскільки вказані кошти вінмає витрачати на користь дитини, а решту витрат має нести відповідач, чим буде досягнуто справедливий розподіл обов`язків батьків. Відповідачем було подано відзив, в якому вона частково визнала позовні вимоги [PERSON] .Відповідач визнала факт зміни місця прож ання донькою. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності [PERSON] , який позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей. У частині першій статті 10 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із положеннями статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності зі статтею 192 Цивільного кодексу України , розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшеноза рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і, надавши їм належну оцінку, суд може прийти до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Разом з тим наявність виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів з мене свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме я маю право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання доньки. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановх від 15 квітня 2020 року в справі № 583/5413/18 (провадження № 61-13942св19) та від 3 лютого 2021 року в справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265,315 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268,1269, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved