Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із первісним позовом та вимоги мотивує тим, що у період з 19.06.2015 по 04.05.2017 він разом з [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , котрий має вади здоров`я та статус дитини з інвалідністю. З моменту народження і по теперішній час місце проживання сина зареєстровано у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , котре на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та його родичам. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з матір`ю за вищевказаною адресою, оскільки іншого житла [PERSON] не мала. 19.05.2022 відповідач зателефонувала позивачу та попрохала забрати сина до себе, оскільки той заважає жити їй у фактичних шлюбних відносинах з новим чоловіком, від якого вона завагітніла; зазначила, що син втомлює її морально, що шкодить її вагітності, у зв`язку з чим проживати разом з ним більше не бажає. Починаючи з 19.05.2022, малолітній [PERSON] живе разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , проте, станом на час звернення до суду, між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Позивач стверджує, що [PERSON] не бажає прикладати жодних зусиль для виховання дитини, подальше проживання якої разом з матір`ю сприятиме погіршенню ситуації з психолого-фізичною та соціальною реабілітацією сина через неналежні умови забезпечення, загрозу фізичного і психічного насилля з боку сторонніх осіб, зокрема вітчима. [PERSON] , на відміну від відповідачки, має постійний самостійний заробіток, позитивну характеристику з місця роботи, гарний стан здоров`я, у його власності перебуває як нерухоме так і рухоме майно, він здатен створити належні матеріально-побутові умови для приживання сина, забезпечивши його всім необхіднім для навчання, реабілітації та лікування. Тому позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); вирішити питання розподілу судових витрат, в тому числі понесених на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 05.07.2023 відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.09.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представника позивача [PERSON] , адвокат Гаврилюк Н.М., у заяві про розгляд справи без її участі заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, надала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, зазначила про визнання заявлених вимог за первісним позовом та необхідність залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. Представник Управління «Служба у справах дітей» СМР у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, прийняти законне і обґрунтоване рішення, врахувавши обставини, викладені у висновку про визначення місця проживання дитини, наданого до суду. Суд, дослідивши матеріали справи їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у період з 19.06.2015 по 04.05.2017 [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.15,20). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Рішенням Виконавчого комітету СМР № 347 від 26.08.2022 визначено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у формі систематичних побачень та спілкування з дитиною, а саме: - у період літніх канікул, щотижня з ранку понеділка до вечора середи; - у період навчання дитини в закладі освіти, щотижня з 13:00 год. п`ятниці до 17:00 год. неділі; побачення та спілкування з дитиною проводити з урахуванням бажання та стану здоров`я останньої, інших обставин, що мають істотне значення (а.с.196). Станом на 20.02.2023, [PERSON] , [INFO] , є учнем 1-В класу Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 27 м. Суми, Сумської області (а.с.194) та проживає у будинку [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] (батьку нинішньої дружини [PERSON] - [PERSON] ) (а.с.29,35). Між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини - малолітнього сина [PERSON] , 2015 р.н., який підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до положень ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. За правилом ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. (ч. 1, ч. 2 ст. 29 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі «М.С. проти України» наголосив на тому, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У рішенні від 07.12.2006 по справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, а також показаннями свідків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після розірвання шлюбу у травні 2017 року [PERSON] продовжувала проживати разом із дитиною у квартирі [ADDRESS] . Були періоди, коли [PERSON] не впускала [PERSON] до квартири і не давала можливості спілкуватися з сином, у зв`язку з чим [PERSON] звертався до Управління «Служба у справах дітей» СМР аби отримати змогу бачитись із дитиною. Інколи [PERSON] ночував у бабусі [PERSON] . Одного разу повели дитину до дитячого розважального закладу «Крейзіленд», де побачили травму (синяк) в районі вуха, на що [PERSON] відповіла, що той заробив «по ділу». Звернулися до лікарів, отримали відповідні довідки, [PERSON] було прописано мазь для лікування і зняття набряку, після чого син взяв дитину до себе. 31.05.2022 [PERSON] приїхала за адресою місця проживання [PERSON] по [ADDRESS] , де протиправно забрала [PERSON] , 2015 р.н., про що було повідомлено працівників поліції. Через деякий час [PERSON] знову віддала дитину батьку, оскільки не справлялася з сином, і той, починаючи з 01.11.2022, постійно проживає у сім`ї [PERSON] . Малолітній [PERSON] неодноразово висловлював бажання жити разом з батьком та [PERSON] , до якої за останній час дуже сильно звик; вони ладять, разом займаються навчанням, відвідують онлайн заняття, ходять на тренування. Зауважила, що дитина дуже боїться вітчима [PERSON] , в родинні останнього йому загрожує небезпека. Свідок [PERSON] зазначив, що у певний момент в сім`ї [PERSON] до [PERSON] почали негативно відноситися. Коли 19.05.2022 побачили травму у [PERSON] , розпочалися сварки у соціальних мережах. Дитинка любить маму, але боїться свого вітчима. З батьком та мачухою [PERSON] , 2015 р.н., почувається набагато краще, в нього є відокремлена кімната, яка обладнана всіх необхідним приладдям для відпочинку та навчання, він повністю забезпечений всім необхідним для гармонійного розвитку. Свідок [PERSON] вказала, що з дитинкою її чоловіка вона з самого початку має гарні відносини. Після подій, які мали місце 19.05.2022 (виявлення синця у [PERSON] ), взаємини між [PERSON] та [PERSON] різко погіршилися, остання виправдовувалася, начебто, вітчим проводив виховний момент. Після відвідування лікарні [PERSON] та [PERSON] забрали дитину до себе. В подальшому, 31.05.2022 колишня дружина [PERSON] викрала [PERSON] з подвір`я будинку по [ADDRESS] , та пригрозила зустрітися в суді. Сам по собі [PERSON] активний, життєрадісний, комунікабельний хлопчик, відвідує школу два рази на тиждень, добре опановує навчальний матеріал, боїться повертатися до мами, оскільки там його ображає вітчим, а мама не заступається. Крім того, судовим розглядом встановлено, що батько дитини [PERSON] з 01 липня 2020 року працює на посаді електрогазозварника 4-го розряду у ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» (а.с.30), тобто має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід; з 20 червня 2022 року, на час введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, проходить службу у Збройних Силах України, на посаді кулеметника відділення снайперів (а.с.104), має реальну можливість забезпечувати нормальний фізичний, духовний і гармонійний розвиток дитини, сприяє розвитку особистим здібностям та інтересам малолітнього сина [PERSON] [INFO] , добросовісно виконує батьківські обов`язки. Згідно Характеристики, наданої начальником відділу кадрів ТОВ «Мостобудівельний загін № 112», [PERSON] за період роботи встиг зарекомендувати себе як відповідальний, дисциплінований та сумлінний працівник, який трудову дисципліну не порушує, має гарні взаємовідносини у колективі, користується повагою серед робітників. За характером спокійний, неконфліктний, скарг від його безпосередніх керівників не надходило (а.с.31). Стабільність доходу [PERSON] підтверджується випискою про рух грошових коштів по банківському рахунку, відкритому в АТ «ОТП Банк» (а.с.39-45), а також витягом з наказу командира військової частини № 87 від 20.06.2022 про розмір посадового окладу, надбавку та щомісячної премії старшого солдата [PERSON] (а.с.104). У відповідності до Акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 23.11.2022 начальником відділу з усиновлення дітей, піклування та розвитку сімейних форм виховання Управління «Служба у справах дітей» СМР Погрібною О.С., малолітній [PERSON] , [INFO] , забезпечений належними умовами проживання, має відокремлену власну кімнату, необхідну мебель та знаряддя для навчання. Руслан ствердно заявляє, що хоче жити разом з татом, але ходити в гості до мами; в родині батьки його люблять та забезпечують всім необхідним (а.с.193). Як вбачається з Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає можливим визначити місце проживання дитини з його батьком [PERSON] , що відповідає інтересам дитини. Зі змісту Висновку слідує, що з 01 листопада 2022 року і по теперішній час [PERSON] проживає у родині батька, де панують теплі та дружні відносини. [PERSON] (теперішня дружина [PERSON] ) має вищу педагогічну освіту, працює вчителем фізичної культури, тому швидко знайшла спільну мову з дитиною. Представником Управління обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] (батьку [PERSON] ), яким встановлено, що будинок має всі комунікації, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою, у приміщенні чисто, охайно та просторо. Для дитини облаштована окрема кімната, [PERSON] забезпечений всім необхідним для гармонійного розвитку, має достатню кількість одягу, взуття, предметів першої необхідності, іграшок, канцелярських приладь. Дитина в ході спілкування з представником Управління повідомила, що дійсно у родині мами його ображав вітчим, тому він не хоче проживати разом з ними, а хоче бути з татом і [PERSON] (дружиною [PERSON] ), але бажає надалі підтримувати зв`язок з мамою і ходити до неї в гості. Згідно положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 07.03.2023 від [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про визнання позовних вимог за первісним позовом у повному обсязі; крім того, вона просила залишити зустрічний позов без розгляду (а.с.205). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ухвалою суду від 30.03.2023 року закрито провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» СМР, про визначення місця проживання дитини. Таким чином, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved