Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором оренди обладнання № ОО 12-04-21-01-І у сумі 22880 грн. 00 коп., що складається з заборгованості з орендної плати 8500 грн. 00 коп., неустойки 8500 грн. 00 коп., вартості неповернутого об`єкта оренди 5880 грн. 00 коп. Позов мотивовано тим, що 12.04.2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди обладнання № ОО 12-04-21-01-І (надалі- Договір). Згідно із підпунктом 1.1 п.1 вказаного Договору позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне використання майно, що належить позивачу на праві власності або іншого майнового права згідно акта приймання-передачі. Відповідно до підпункту 1.1.1 п.1 вказаного Договору вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті України та визначається в актах приймання-передавання обладнання. Згідно із підпунктом 5.1 п.5 Договору об`єкт оренди вважається переданим позивачем та прийнятим відповідачем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання обладнання. 12 квітня 2021 року позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі обладнання, підписаним 12.04.2021 року. Загальна вартість наданого в оренду обладнання складає 5880 грн. 00 коп. та визначена в акті прийому-передачі обладнання. Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 Договору орендна плата, що складає 500 грн. 00 коп. за кожний місяць користування об`єктом оренди, виплачується відповідачем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 12 числа кожного місяця. Згідно укладеного договору, якщо відповідач користується річчю, переданою йому у оренду, не за її призначенням або з порушенням умов договору оренди, позивач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідач зобов`язаний усунути погіршення об`єкту оренди, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі позивач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Якщо відповідач не виконує обов`язку щодо повернення речі, позивач має право вимагати від відповідача сплатити неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає. 19.12.2022 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу з вимогою сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди, що підтверджується описом та накладною Укрпошти № 0315078935147. Оплати та відповіді від відповідача не надійшло. Згідно із підпунктом 6.4.1 п.6 Договору позивач має право здійснити перевірку порядку використання відповідачем майна, що орендується, у відповідності до умов цього Договору оренди обладнання. Фактично не маючи можливості встановити контакт та реалізувати вказане право, враховуючи відсутність відповіді на телефонні дзвінки та електронних засобів зв`язку, зважаючи, що обладнання знаходиться в постійній експлуатації й без належного контролю за станом його експлуатації, воно стрімко втрачає свої властивості та корисний період споживання, позивач вбачає за необхідне заявити до відшкодування збитки у вигляді вартості об`єкта обладнання, визначеного в акті прийому-передачі транспортного засобу. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 11, 509, 526, 549, 610, 626, 628, 629, 759, 785 ЦК України, просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості. Вивчивши матеріали справи,\~суд приходить до\~наступних висновків. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом\~ ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 29). 12 квітня 2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] як «Орендодавцем» та [PERSON] як «Орендарем» укладено Договір оренди обладнання № ОО 12-04-21-01-І (надалі Договір). Згідно підпункту 1.1 п.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне використання майно, що належить Орендодавцю на праві власності або іншого майнового права згідно акта-приймання передачі (додаток № 1). Відповідно до підпункту 1.1.1 п.1 Договору вартість об`єкта оренди виражається в національній валюті України та визначається в актах приймання-передавання обладнання. Згідно із підпунктом. 3.1 п.3 Договору строк оренди складає шість місяців з моменту підписання договору оренди. Підпунктом 3.2 п.3 Договору передбачено, якщо Орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди, то договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до підпункту 4.1 п.4 Договору орендна плата, що складає 500 грн. 00 коп. за кожний місяць користування об`єктом оренди, виплачується орендарем [PERSON] в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 12 числа кожного місяця. Згідно із підпунктом 5.1 п.5 Договору об`єкт оренди вважається переданим Орендодавцем та прийнятим Орендарем з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання обладнання. Відповідно до підпункту 6.1.2 п.6 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати орендні платежі. Згідно із підпунктом 6.4.1 п.6 Договору Орендодавець має право здійснити перевірку порядку використання Орендарем майна, що орендується, у відповідності до умов Договору оренди обладнання. Підпунктом 6.4.2 п.6 Договору передбачено, що орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення речі. Згідно із підпунктом 7.1 п.7 Договору якщо орендар користується річчю, переданою йому в оренду, не за її призначенням або з порушенням умов договору оренди, Орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Підпунктом 8.1 п.8 Договору передбачено, що після закінчення строку оренди Орендар зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня повернути орендоване майно Орендодавцю. Згідно із підпунктом 8.3 п.8 Договору якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до підпункту 9.1 п.9 Договору договір оренди обладнання вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором оренди обладнання (а.с.24-25). Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди обладнання № ОО 12-04-21-01-І від 12 квітня 2021 року ФОП [PERSON] як «Орендодавець» передала, а [PERSON] як «Орендар» прийняв наступне обладнання: Ві 520 L TREK, оціночна вартість якого становить 5880 грн. 00 коп. (а.с. 26). 14.12.2022 року ФОП [PERSON] відповідачу [PERSON] була направлена досудова вимога, в якій йому повідомлялося про розірвання Договору та вимагалося сплатити заборгованість за користування предметом оренди в сумі 8500 грн. 00 коп. в термін до 02.01.2022 року, а також надати транспортний засіб, на якому встановлено обладнання, для вилучення обладнання та повернути Орендодавцю обладнання в термін до 02.01.2023 року або сплатити до 02.01.2023 року вартість предмета обладнання в сумі 5880 грн. 00 коп. Також у досудовій вимозі зазначено, що у випадку неповернення (або не компенсації вартості) обладнання та несплати заборгованості за оренду, починаючи з 03.01.2023 року йому буде нараховуватись пеня згідно п.8.3 Договору, а Орендодавець буде змушений звернутися до суду для стягнення з нього заборгованості за Договором (а.с. 10). Із опису вкладення у цінний лист та поштової накладної № 0315078935147 від 14.12.2022 року випливає, що вказана досудова вимога була направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 8,9). Визначаючись із обгрунтованістю позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. В ч.1 ст.760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Згідно із ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. В силу ч.1 ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої\~статті 11 ЦК України\~свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пунктом 6\~статті 3 ЦК України). Тлумачення як\~статті 3 ЦК України\~загалом, так і пункту 6\~статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта\~статті 202 ЦК України). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (частина третя\~статті 205 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі №263/11275/18 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що аналіз\~статті 205 ЦК України\~свідчить, що волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися в: певних діях; мовчанні; усній формі; письмовій (електронній) формі. Мовчання слід вважати вираженням волі сторони правочину, коли воно при конкретній ситуації може бути підданим оцінці як прояв волі, направленої на вчинення правочину. Законодавець передбачає можливість\~вираження волі сторони правочину мовчанням тільки в разі якщо це встановлено договором або законом (частина третя\~статті 205 ЦК України). Традиційним прикладом такого випадку виступає конструкція поновлення договору найму (tacite reconduction). Якщо наймач продовжує користуватися річчю після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України). Сутність поновлення договору найму полягає в тому, що договір найму автоматично поновлюється на той же самий строк за умови, що: (а) наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму; (б) відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. При поновленні договору відбувається продовження договірних зв`язків після закінчення строку договору найму, коли наймач продовжує користуватися майном і відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Цей договір поновлюється на той же строк та з умовами, що були передбачені у договорі. У постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №926/326/21, від 25.05.2021 року у справі № 910/9949/20, від 30.01.2020 року у справі № 904/1207/19, від 28.05.2019 року у справі № 911/2980/17, від 12.06.2018 року у справі № 910/15387/17, від 05.06.2018 року у справі № 904/7825/17, від 29.05.2018 року у справі № 923/854/17 викладено правову позицію про те, що відповідна вимога (заява) про припинення чи зміну договору оренди може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та\~факт її отримання\~іншою стороною. Отже,\~якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку\~мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин. Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини 3\~статті 202 ЦК України\~(постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19). Поміж тим, телеологічне (цільове) тлумачення норми ч.1 ст.764 ЦК України дозволяє стверджувати, що за наведених у ній умов договір найму (оренди) майна може неодноразово поновлюватися, що узгоджується із свободою договору як загальною засадою цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3, ст.627 ЦК України). Також слід зауважити, що законодавець не визначає однією із умов продовження строку дії такого договору виконання орендарем свого обов`язку по справлянню плати за найм (оренду) майна. Повертаючись до обставин розглядуваної справи, суд звертає увагу на те, що позивачкою не надано доказів звернення до відповідача із запереченнями щодо продовження Договору впродовж одного місяця після закінчення строку його дії (в період з 12.10.2021 року по 12.11.2021 року). Так само нею не надано доказів такого заперечення після закінчення наступних строків дії Договору (в періоди з 12.04.2022 року по 12.05.2022 року та з 12.10.2022 року по 12.11.2022 року). Таким чином, Договір внаслідок його неодноразової пролонгації закінчувався 12.04.2023 року. Звертаючись із позовом до суду, позивачка покликалася на те, що 19.12.2022 року вона надіслала відповідачу досудову вимогу, в якій, посилаючись на наявну заборгованість по орендним платежам, окрім повідомлення про розірвання Договору з підстав, передбачених підпунктом 7.1 п.7 Договору, вимагала сплатити заборгованість з оренди та повернути об`єкт оренди до 02.01.2023 року або сплатити вартість предмета обладнання, що, на її думку, підтверджується описом та накладною Укрпошти №0315078935147. Відповідно до ч.2 ст.773 ЦК України якщо наймач\~володіє та/або\~користується річчю,\~переданою йому\~у найм,\~не за\~її призначенням\~або з\~порушенням умов\~договору найму,\~наймодавець має\~право вимагати\~розірвання договору\~та відшкодування\~збитків. Аналогічна за змістом умова викладена сторонами в підпункті 7.1 п.7 Договору. Разом із\~цим,\~за правилами\~ст.782\~ЦК України\~наймодавець має\~право відмовитися\~від договору\~найму і\~вимагати повернення\~речі,\~якщо наймач\~не вносить\~плату за\~найм речі\~протягом трьох\~місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. У пунктах 5.2.5, 5.2.8 постанови Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № \~910/4391/19 наведено правову позицію про те, що статтею 782 ЦК України\~передбачено спеціальний порядок розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відмова від договору вважається такою, що відбулася, якщо наймодавець направив наймачу відповідну заяву (лист, повідомлення), надавши суду докази такого направлення та отримання її наймачем. Близький за змістом висновок викладено у пункті 40 постанови Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №911/3250/16, постанові Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі №910/18827/17. Із окреслених приписів цивільного законодавства та наведених правових висновків суду касаційної інстанції випливає, що істотне значення для правильного вирішення спорів означеної категорії має не лише зміст заяви наймодавця (орендодавця) про припинення (розірвання) договору найму (оренди) речі, а й факт її отримання\~іншою стороною, адже саме із цим моментом законодавець пов`язує припинення договірних відносин між сторонами внаслідок розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього. Відповідно до пункту 2 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (зі змінами і доповненнями, надалі Правила №270) вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. За змістом п.99 Правил №270 рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Пунктом 105\~Правил №270\~регламентовано,\~що одержання\~реєстрованого поштового\~відправлення,\~грошових коштів\~за поштовим\~переказом здійснюється\~за умови\~пред`явлення документів,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус,\~визначених законодавством.\~У разі\~отримання рекомендованого\~поштового відправлення\~одержувач власноруч\~зазначає прізвище\~та ставить\~свій підпис\~в книзі\~(на\~окремому аркуші)\~встановленого зразка.\~У разі\~отримання інших\~реєстрованих поштових\~відправлень,\~поштових переказів\~одержувач заповнює\~відповідний бланк\~повідомлення:\~зазначає найменування,\~серію та\~номер пред`явленого\~документа,\~дату одержання\~та ставить\~свій підпис. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень. Згідно із п.106 Правил № 270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку. Проте, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем було отримано згадану досудову вимогу, а саме бланк повідомлення про вручення поштового відправлення із зазначенням його прізвища та дати отримання. Відтак, не можна вважати, що внаслідок направлення позивачкою досудової вимоги на адресу відповідача Договір був розірваний шляхом вчинення орендодавцем односторонньої відмови від нього. Такий висновок опосередковано підтверджується також тим, що у позовній заяві фізична особа підприємець [PERSON] не зазначає конкретну дату, із якої вказаний Договір слід вважати припиненим. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене слід дійти висновку, що як на момент визначення позивачкою заборгованості з орендної плати (02.01.2023 року), так і час пред`явлення позову до суду (06.01.2023 року), між сторонами продовжували існувати договірні відносини внаслідок неодноразового поновлення Договору, зумовленого продовженням користування майном орендаря та відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку такого договору. \~ \~ \~ \~Згідно із частинами 1, 2, 5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Відповідач не надав доказів справляння орендної плати за оренду обладнання у розмірі визначеної позивачкою заборгованості за цими періодичними платежами, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 8500 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Водночас,\~вирішуючи по\~суті позовну\~вимогу про\~стягнення із\~відповідача неустойки\~за невиконання\~обов`язку\~щодо повернення\~речі,\~суд бере\~до уваги\~положення ст.785\~ЦК України,\~за змістом\~яких у разі\~припинення договору\~найму наймач\~зобов`язаний\~негайно повернути\~наймодавцеві річ\~у стані,\~в якому\~вона була\~одержана,\~з урахуванням\~нормального зносу,\~або у\~стані,\~який було\~обумовлено в\~договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. \~ \~ \~ \~Зважаючи на ту обставину, що на момент звернення фізичної особи підприємця [PERSON] із цим позовом до суду Договір не був припиненим (розірваним), то у відповідача не виникло обов`язку негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана. \~ \~ \~ \~Крім того, як слідує зі змісту позовної заяви фізична особа - підприємець [PERSON] просить стягнути із відповідача орендну плату та неустойку за один і той же період користування ним орендованим обладнанням. \~ \~ \~ \~У п.9.12 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 року у справі № 910/11131/19 викладено правовий висновок про те, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма\~статті 762 ЦК України\~("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої\~статті 785 ЦК України\~("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно. \~ \~ \~ \~За таких обставин позивачка не має права вимагати від відповідача сплати неустойки за найм речі за час прострочення, а її вимоги в цій частині не засновані на приписах ст.785 ЦК України. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене у задоволенні позовної вимоги про стягнення із [PERSON] на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] неустойки в сумі 8500 грн. 00 коп. слід відмовити. \~ \~ \~ \~Щодо позовної вимоги про стягнення вартості неповернутого об`єкта оренди в сумі 5580 грн. 00 коп., то позивачка в її обґрунтування покликається на те, що вона не має можливості встановити контакт із [PERSON] та реалізувати своє право, передбачене підпунктом 6.4.1 п.6 Договору, на здійснення перевірки порядку використання відповідачем майна, що орендується, а тому, враховуючи, що обладнання знаходиться в постійній експлуатації й без належного контролю за його станом, воно стрімко втрачає свої властивості та корисний період споживання, вбачає за необхідне заявити до відшкодування збитки у вигляді вартості об`єкта обладнання, визначеного в акті його прийому передачі. \~ \~ \~ \~Насамперед суд звертає увагу на те, за змістом частин 1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. \~ \~ \~ \~Із аналізу умов Договору не вбачається, що порушення орендарем обумовленого права позивачки на здійснення перевірки порядку використання майна, тягне за собою виникнення у неї похідного права заявити вимогу до орендаря про відшкодування збитків у вигляді вартості об`єкта обладнання, визначеного в акті його прийому передачі. \~ \~ \~ \~Поряд із цим, позивачкою не надано будь яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували винну поведінку відповідача, котра унеможливлює реалізацію позивачкою передбаченого Договором права на здійснення перевірки порядку використання відповідачем майна. \~ \~ \~ \~Не можуть слугувати підставою для задоволення такої позовної вимоги і положення ч.2 ст.22, ч.2 ст.773 ЦК, позаяк позивачкою не доведено фактів розірвання договору оренди обладання та знищення або пошкодження відповідачем орендованого майна, чи наявності витрат, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене, суд дійшов до переконання до відмову у задоволенні позовної вимоги фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення із відповідача на її користь вартості неповернутого об`єкта оренди в сумі 5580 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно із квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 598Т004NBN від 05.01.2023 року позивачкою сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 16). \~ \~ \~ \~Ціна позову становить 22880 грн. 00 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь ФОП [PERSON] заборгованість з орендної плати в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., що становить 37,15 відсотка від ціни позову. Таким чином, із [PERSON] \~підлягає стягненню на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 398 грн. 85 коп., що становить 37,15 відсотка від сплаченого при поданні позову судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial