Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просила суд встановити факт належності її батьку [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року. Мотивувала свої вимоги тим, що її батьку [PERSON] згідно згаданого свідоцтва належала 1/3 квартири [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане майно. Для оформлення спадщини вона 03 лютого 2022 року звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у згаданому свідоцтві ім`я по батькові її батька зазначено як « [PERSON] ». Вказана помилка унеможливлює реалізацію нею права на спадщину. З огляду на вказане, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак 31 травня 2023 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, заяву підтримала і просила задовольнити. Заінтересована особа Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку повноважного представника не забезпечила, однак 17 травня 2023 року до суду від представника О. Серняк надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі\~ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 2019 року Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Як вбачається з відповіді завідувача Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Н. Підгірняк вих. № 323/02-14 від 02 листопада 2022 року, документи на підтвердження належності померлому [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] відсутні, оскільки згідно свідоцтва про право власності на вказану квартиру, власниками такої є, зокрема, [PERSON] . З свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру (будинок), виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Довідкою ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 209 від 27 грудня 2022 року стверджується, що право спільної сумісної власності на вказану вище квартиру зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 січня 1974 року, встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З паспорту громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Аналогічна інформація вказана у будинковій книзі. У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого Пустомитівською міською радою народних депутатів 15 листопада 1996 року на підставі розпорядження № 101 від 07 листопада 1996 року, належало при житті особі [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , а внести виправлення у таке неможливо. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася заявник у своїй заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому вимоги такої підлягають задоволенню.

Outcome: approved