Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

у квітні 2023 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р. та додатковою угодою № BL2494/К-1 від 26.02.2008 р. до генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р. (Індивідуальна угода-кредит без відстрочення) - заборгованість в розмірі 49 750 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2 613,60 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 45 721,57 швейцарських франків, відсотки - 1 415,81 швейцарських франків, а також судові витрати у розмірі 29 748,68 грн. В обґрунтування позовних вимог заначено про те, що 26.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р., за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 100 000 доларів США та зобов?язувався прийняти, належним чином використати та повернути в повному обсязі використані суми ліміту за цим договором не пізніше 01.02.2028 року. 26.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду № BL2494 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р., згідно умов якого сторони погодили, що банк зобов?язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) у сумі 109 000швейцарських франків, а позичальник зобов?язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній угоді. За користування кредитним коштами умовами укладених договорів встановлено плату у розмірі 7% річних. Умовами Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р. визначено право банку на збільшення розміру процентної ставки при настанні обставин, визначених у п.п. 5.2 розділу 5 Генерального договору. 16.09.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008р., відповідно до умов якого сторони погодили, що у період з 26.08.2008 року по 15.09.2009 року включно позичальник підтверджує нарахування банком процентів за користування кредитом за наступними ставками: базова процентна ставка - 11% річних; за користування коштами понад встановлений строк -22% річних. Починаючи з 16.09.2009 року сплачувати банку за користування кредитом проценти у наступному розмірі: базова процентна ставка - 8,5 % річних, підвищена процентна ставка - 7 % річних. За умовами укладених між сторонами договорів, позичальник зобов?язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші зобов?язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов укладених договорів позичальник взяті на себе зобов?язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, що складає 49 750,98 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2 613,60 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 45 721,57 швейцарських франків, відсотки - 1 415,81 швейцарських франків. 23.09.2022 року банком на адресу позичальника направлено вимогу про погашення заборгованості, яка отримана позичальником та поручителем 27.09.2022 року. Однак, у добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 70-71). 21.04.2023 року відповідачем [PERSON] отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Інші заяви процесуального характеру, клопотання до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2494 (далі - Генеральний договір) (а.с.18-24), за умовами п.п. 1.1 банк зобов?язується надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 100 000 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому договорі. Умови і порядок надання, сума і порядок виконання зобов?язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього Договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід?ємною частиною цього договору (п.п. 1.1.1 Генерального договору). Згідно п.п. 1.1.2 ліміт договору розраховується в базовій валюті незалежно від валюти кредитних послуг, що надаватимуться. Валютою кредитної послуги можуть бути: долар США, та/або українська гривня, та/або швейцарський франк. Позичальник повинен виконати свої зобов?язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01.02.2028 року, і виконати всі зобов?язання, передбачені Індивідуальними угодами в терміни, встановлені Індивідуальними угодами, але у будь-якому випадку терміни виконання зобов?язань позичальника за Індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, передбачений цим пунктом Договору, якщо тільки не застосовується інший коротший термін виконання зобов?язань, встановлений цим договором та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.п. 1.2.1 Генерального договору). Сторони погодили, що згідно умов Індивідуальних угод, укладених між сторонами, може встановлювати підвищений розмір процентної ставки за користування кредитом за цим договором (п.п. 1.3.1 Генерального договору). Крім того, 26.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду № BL2494 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008 року (Індивідуальна угода - кредит без відстрочення) (далі - Індивідуальна угода) (а.с. 26-28), відповідно до умов п. 1 якого банк зобов?язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 109 000 швейцарських франків, а позичальник зобов?язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в Індивідуальній угоді. Згідно п. 3 Індивідуальної угоди, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 8,5 % річних. За користування кредитними коштами понад строк, встановлений Генеральним договором та/або цією Індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 17% річних. 16.09.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2494 від 26.02.2008 року (далі - Додаткова угода) (а.с. 33-36), відповідно до п. 1 якої, підтверджуючи свої зобов?язання за Генеральним договором, уклали до Договору цю додаткову угоду про наступне: сторони домовились, що позичальник зобов?язується виконувати свої зобов?язання за Договором та Додатковою угодою № BL2494 від 26.02.2008 року з урахуванням наступного: підписанням цієї додаткової угоди позичальник підтверджує правомірність нарахування банком процентів за користування кредитом та факт їх оплати позичальником в добровільному порядку на підставі договору та вищевказаної Індивідуальної угоди в будь-яких попередніх редакціях, включаючи факт сплати за зміненими процентними ставками, а саме: в період з 26.08.2008 року по 15.09.2009 року включно позичальник підтверджує правомірність нарахування банком процентів за користування кредитом за наступними ставками: процентна ставка 11% річних (базова процентна ставка); за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка в розмірі 22 % (підвищена процентна ставка). Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовувався до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Починаючи з 16.09.2009 року сплачувати банку за користування кредитом проценти у наступному розмірі: базова процентна ставка - 8,5% річних, підвищена процентна ставка - 17 % річних. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 109 000 швейцарських франків, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку [PERSON] за період 26.02.2008 року по 28.02.2008 року (а.с. 10). У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором, позивач направив на адресу позичальнику письмову вимогу (повідомлення) від 21.09.2022 року № 4416, про негайне погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 52 829,25 швейцарських франків, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою, реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 49-58). Розмір заборгованості відповідача, позивач підтверджує розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого сума заборгованості станом становить 49 750 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2 613,60 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 45 721,57 швейцарських франків, відсотки - 1 415,81 швейцарських франків. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, комісії, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Судом встановлено, що згідно укладеного між сторонами договору, валюта кредиту визначена у швейцарських франках. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відтак, у справі встановлено, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за кредитним договором у розмірі 49 750 швейцарських франків, що відповідатиме вимогам закону. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 29 748,68 грн.

Outcome: approved