Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, на обгрунтування якої зазначив, що 17.08.2021 року він був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів у ТзОВ "Імперія якості "Линник". Вказує, що у ТзОВ «Імперія якості «Линник» постійно порушувались його трудові права: всупереч вимогам ст. 29 КЗпП України не були роз`яснені його права і обов`язки, не проінформовано під розписку про умови праці, не ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку; не заведена особова картка працівника та відповідно не ознайомлено під розписку із кожним записом, що вноситься до трудової книжки; не було складено та доведено до його відома під розписку графік відпусток на 2021, 2022, 2023 роки; заробітна плата за період з серпня 2021 року по січень 2023 року виплачувалась рідше двох разів на місяць та виплачувалась не в повному обсязі; невиплату в повному обсязі заробітної плати йому пояснювали відрахуваннями на ремонт автомобіля, що є незаконним, оскільки такої згоди він не надавав; головний бухгалтер, мотивуючи відсутністю коштів у зв`язку з війною, змусила 23.12.2022 року написати заяву про відпустку без збереження заробітної плати за половину листопада 2022 року, хоча цей період ним відпрацьовано; примушували керувати несправним автомобілем Fiat Doblo, н.з. [NUMBER] , який не пройшов техогляд. Не маючи бажання працювати за таких умов і намагаючись уникнути конфліктної ситуації 20.12.2022 року він подав заяву про звільнення за угодою сторін бухгалтеру для передачі керівнику. 23.12.2022 року йому подзвонила головний бухгалтер і сказала прийти до неї з приводу звільнення. Зазначає, що того ж дня він прийшов на роботу і головний бухгалтер повідомила, що у зв`язку з війною немає чим платити заробітну плату і сказала написати заяву про відпустку без збереження заробітної плати за половину листопада 2022 року. Хоча цей період ним відпрацьовано, але щоб швидше звільнитися з роботи він погодився. Крім того, головний бухгалтер сказала написати нову заяву про звільнення за власним бажанням з 26.12.2022 року. Він погодився і подав її 23.12.2022 року головному бухгалтеру для передачі керівнику. Головний бухгалтер повідомила, що він буде звільнений 26.12.2022 року і тоді йому видадуть трудову книжку. Разом з тим, 26.12.2022 року головний бухгалтер подзвонила і сказала прийти написати розписку про те, що він виплатить кошти за ремонт автомобіля, тоді йому видадуть все належне при звільненні. 02.01.2023 року він відправив поштою заяву про те, що 26.12.2022 року він звільнений з роботи за власним бажанням та просив виплатити всі належні суми поштовим переказом, надіслати йому поштою копію наказу про звільнення, трудову книжку, довідку про роботу. 10.01.2023 Новою Поштою йому доставлено лист директора товариства, яким повідомлено, що заява про звільнення 26.12.2022 року, на яку він посилається, керівництвом фірми не отримана, запропоновано з`явитися в товариство для оформлення звільнення. Таким чином, його намагання уникнути конфлікту тільки погіршували його становище - його змусили відмовитися від зарплати за половину листопада 2022 року, заяви про звільнення не розглядали і цим примушували написати розписку про виплату коштів за ремонт автомобіля, а потім повідомили, що жодних заяв він не подавав. 11.01.2023 року поштою він направив в ТзОВ «Імперія якості «Линник» заяву з проханням у зв`язку з невиконанням товариством законодавства про працю (порушення порядку виплати заробітної плати та надання відпусток, не проінформування про умови праці і правила внутрішнього трудового розпорядку та інші порушення трудових прав) звільнити його з роботи за власним бажанням 11.01.2023 року згідно з ч.3 ст. 38 КЗпП України. Також, просив виплатити належні йому суми поштовим переказом, надіслати копію наказу про звільнення, трудову книжку, довідку про роботу із зазначенням всіх нарахованих, виплачених та відрахованих сум за увесь період його роботи у товаристві (помісячно). 13.01.2023 року йому надійшла поштовим переказом заборгованість з заробітної плати, а 14.01.2023 року він отримав поштою копію наказу ТзОВ «Імперія якості «Линник» №2-к від 12.01.2023 року про звільнення [PERSON] з посади водія автотранспортних засобів з 11.01.2023 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та виплату компенсації за 34 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 17.08.2021 року по 11.01.2023 року; трудову книжку, довідки про нараховану заробітну плату та лист №8 від 12.01.2023 року. Вказує, що у заяві від 11.01.2023 року він просив звільнити його з роботи за власним бажанням 11.01.2023 року згідно з ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням ТзОВ «Імперія якості «Линник» законодавства про працю. Однак, його не було звільнено із заявленої ним підстави, а звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Вважає, що у даному випадку товариство у разі незгоди з підставою звільнення, заявленою ним, повинно було відмовити у розірванні трудового договору на таких підставах, а не звільняти його в односторонньому порядку, змінивши підстави розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на ч.3 ст. 38 КЗпП України. Вказує, що наказ ТзОВ «Імперія якості «Линник» №2-к від 12.01.2023 року про його звільнення з посади водія автотранспортних засобів з 11.01.2023 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України є незаконним і підлягає скасуванню та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. На підставі викладеного просив суд: 1) визнати незаконним\~та скасувати\~наказ ТзОВ\~«Імперія якості«Линник» №2-к\~від 12.01.\~2023\~року в\~частині звільнення\~ [PERSON] \~з посади\~водія автотранспортних\~засобів з\~11.01.2023\~року за\~власним бажанням\~згідно ст.\~38\~КЗпП України;2)\~поновити [PERSON] \~на посаді\~водія автотранспортних\~засобів ТзОВ\~«Імперія якості«Линник» \~з 12.01.\~2023\~року;3) стягнути з ТзОВ «Імперія\~якості«Линник»» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2023 року по день прийняття судом рішення у справі. \~ \~ \~ \~09.03.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що ТзОВ «Імперія якості«Линник» у своїй діяльності дотримується норм чинного трудового законодавства. У свою чергу, позивачем не виконувались трудові обов`язки, він не з`являвся на робочому місці, а тому ТзОВ «Імперія якості «Линник», пішовши на зустріч найманому працівникові, одразу після отримання його заяви про звільнення, здійснила таке за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням працівника), оскільки були наявні підстави, що унеможливлювали подальше продовження роботи позивача на даній посаді у Товаристві. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Третя особа директор ТзОВ «Імперія якості«Линник» Карпюк\~О.П.\~у судове\~засіданняне з`явилась. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно наказу № 35-к від 16.08.2021 року, [PERSON] був прийнятий на роботу в ТзОВ «Імперія якості«Линник».Вказаний наказ разом із правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці останній підписав особисто та був ознайомлений з їх змістом 16.08.2021 року. 16.08.2021 року наказом № 68-ОП, у відповідності до вимог розділу 7 Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці від 26.01.2005 року № 15 та п. 6 Положення про навчання і перевірку знань з охорони для працівників ТзОВ «Імперія якості «Линник», затвердженого наказом від 26.06.2019 року, було призначено проведення стажування [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів в період 16.08.2021 року по 27.08.2021 року. Термін стажування 10 робочих днів. Відповідно до наказу № 69-ОП від 07.09.2021 року позивача було допущено до самостійної роботи. Крім того, 17.08.2021 року [PERSON] власноруч заповнив особову картку працівника типової форми № П-2, затвердженої наказом Держкомстату та Міністерства оборони України 25.12.2009 року № 495/656. 20.08.2021 року позивач пройшов перевірку знань з охорони праці, про що свідчить відповідний запис в журналі ведення протоколів засідання комісії з перевірки знань з охорони праці. Із усіма своїми призначеннями та переведеннями позивач особисто підпис ознайомлювався у особовій карті працівника типової форми № П-2, затвердженої наказом Держкомстату та Міністерства оборони України 25.12.2009 року №495/656. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про відпустки» право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. Оскільки, відповідно до наказу про прийняття на роботу № 35-к від 16.08.2021 року, позивача прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів із 17.08.2021 року, відповідно доводи останнього в частині не ознайомлення його під підпис із графіком відпусток на 2021 року не заслуговують на увагу. У свою чергу як зазначає відповідач у своєму відзиві, графік відпусток на 2022 рік, не складався, з огляду на Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Попри зазначене, позивачем не було надано жодних доказів того, що його було позбавлено можливості скористатися своїм правом щодо надання йому оплачуваних відпусток у 2022 році. Також, судом встановлено, що з 26.12.2022 року по 11.01.2023 року [PERSON] за місцем свого працевлаштування не з`являвся без повідомлення причин, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу за грудень 2022 року та січень 2023 року, а також актами про невихід на роботу працівника. Як наслідок, позивач не був ознайомлений із графіком відпусток на 2023 рік, який був складений та затверджений 31.12.2022 року. 12.01.2023 року ТзОВ «Імперія якості«Линник» було видано наказ № 2-к, відповідно до якого [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортних засобів на підприємстві з 11.01.2023 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Підставою видачі даного наказу стала заява позивача про звільнення, яка була надіслана ним листом через АТ «Укрпошта». Жодних доказів того, що відповідачем було допущено вимоги чинного законодавства про працю стороною позивача надано не було. Крім того, негативний висновок Державної служби України з питань праці щодо ТзОВ «Імперія якості«Линник» ані [PERSON] , ані його представником в ході розгляді справи не надано. У свою чергу, не доведеною є та обставина, що ТзОВ «Імперія якості«Линник» за час існування із позивачем правовідносин, не виконувало законодавство про працю, що давало б підстави для звільнення [PERSON] за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Також, ТзОВ «Імперія якості«Линник» було проведено із [PERSON] розрахунок усіх належних йому виплат, а також повернуто трудову книжку. На переконання суду, звільнення позивача із займаної посади у відповідача відбулося у повній відповідності вимогам чинного трудового законодавства та інших нормативно-правових актів та відповідало його волевиявленню, що підтверджується написаними ним заявами на звільнення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Імперія якості «Линник», третя особа: директор ТзОВ «Імперія якості «Линник» Карпюк О.П. про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed