Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача Запєвалова Т.В., діючи в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», звернулася до суду з позовною заявою 17 листопада 2022 року, в якій просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2022 року в загальному розмірі 19 152 грн. 31 коп., яка включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2016 року по 04 листопада 2021 року - 10 111 грн. 31 коп., заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 01 червня 2022 року - 5 740 грн. 61 коп., плату за абонентське обслуговування за період з 05 листопада 2021 року по 01 червня 2022 року - 275 грн. 57 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2 481 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню від транзитних трубопроводів до багатоквартирних житлових будинків. Крім того, КПТМ «Криворіжтепломережа» відноситься до суб`єктів природної монополії, а тому як монополіст не має права відмовити споживачеві теплової енергії в забезпеченні тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання об`єкта споживача до теплової енергії. Нарахування вартості послуг здійснюється відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). На виконання своєї статутної діяльності КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , де опалення квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення цього будинку загалом. Доказами постачання теплової енергії до вказаного багатоквартирного будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення. Постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», п.13 встановлено, що послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуг відповідно до ст.ст.13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відтак, з 05 листопада 2021 року взаємовідносини між споживачами послуги з постачання теплової енергії та КПТМ «Криворіжтепломережа» регулюються індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії. Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» виконувало належним чином, однак в порушення ст.ст.67, 68,162 ЖК УРСР, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» [PERSON] , [PERSON] свої зобов`язання по оплаті наданих послуг належним чином не виконували, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 19 152 грн. 31 коп., нарахованої за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2022 року, яка включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2016 року по 04 листопада 2021 року - 10 111 грн. 31 коп., заборгованість з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 01 червня 2022 року - 5 740 грн. 61 коп., плату за абонентське обслуговування за період з 05 листопада 2021 року по 01 червня 2022 року - 275 грн. 57 коп.Працівниками підприємства направлено споживачам лист з вимогою погасити наявну заборгованість в добровільному порядку, що ними не виконано, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.28). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача Самбурська Т.С. направила на електронну пошту клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, будучи повідомленими належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від них суду не надходило, відзив на позов у встановлений судом строк не подали. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, неподання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію представника позивача, не подання відповідачами відзиву, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються КПТМ "Криворіжтепломережа" за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими за даною адресою. Квартира є неприватизованою та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, основним квартиронаймачем є [PERSON] , на її ім`я оформлено особовий рахунок за № [NUMBER] (а.с.5). Відомості про заміну основного квартиронаймача житлового приміщення та переоформлення особового рахунку в матеріалах справи відсутні. Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові - послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Судовим розглядом встановлено, що індивідуальний договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON] , [PERSON] за об`єктом споживачів: [ADDRESS] не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18. Крім того, з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачами, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця - КПТМ «Криворіжтепломережа». Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 01 січня 2011 року - постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа»; з 01 липня 2014 року - постановою №650 від 06 червня 2014 року; з 21 листопада 2014 року - постановою №146 від 31 жовтня 2014 року; з 01 травня 2015 року - постановою №1171 від 31 березня 2015 року; з 01 липня 2016 року по 03 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1101 від 09 червня 2016 року; з 04 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1782 від 06 жовтня 2016 року, з 09 липня 2017 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №784 від 15 червня 2017 року, з 31 грудня 2017 року - постановою №1536 від 28 грудня 2017 року, з 06 жовтня 2018 року - постановою №240 від 27 лютого 2018 року, з 01 січня 2019 року - постановою №1752 від 10 грудня 2018 року. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Протягом періоду з 01 березня 2017 року по 01 липня 2022 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , протягом дії опалювальних сезонів виконував належним чином, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 березня 2017 року по 04 листопада 2021 року - 13 007 грн. 54 коп., за послуги з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2022 року - 5 971 грн. 31 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням актів подачі теплової енергії, припинення її подачі (які є підтвердженням факту надання послуг), показів приладів обліку, Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. При цьому, в рахунок погашення облікованої заборгованості та сплату поточних нарахувань відповідачі хоча й здійснювали платежі (востаннє у серпні 2021 року), однак періодично розмірах, відмінних та значно менших від фактичних нарахувань. При цьому, платежі мали місце як протягом дії опалювального сезону на оплату поточних нарахувань, так і після завершення - на погашення наявного боргу та присудженого за рішенням суду (станом на 01 березня 2017 року - 7 232 грн. 77 коп.). Крім того, нараховану з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2022 року плату за абонентське обслуговування в сумі 173 грн. 46 коп. відповідачі також не сплатили. Позивач направляв на адресу відповідачів повідомлення про наявність заборгованості з вимогою її погасити, яке залишилось поза увагою відповідачів (а.с.4, 5). Докази звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи також відсутні. Аналізуючи зміст пред`явлених вимог та надані позивачем докази, зокрема, розрахунок заборгованості (а.с.6), суд приходить до висновку, що хоча й заявлена у позові загальна суму боргу є обґрунтованою та доведеною, однак періоди її нарахування за кожною зі складових, зазначені в розрахунку, частково суперечать періодам, вказаним безпосередньо у позові. Відтак, з метою недопущення неоднозначного трактування змісту судового рішення, забезпечення його виконання та виключення покладення на відповідачів додаткової відповідальності, суд вважає за необхідне врахувати періоди нарахування боргу, зазначені саме в розрахунку: за послуги з централізованого опалення за період з 01 березня 2017 року по 04 листопада 2021 року - 13 007 грн. 54 коп., за послуги з постачання теплової енергії за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2022 року - 5 971 грн. 31 коп., плату за абонентське обслуговування в сумі 173 грн. 46 коп. за період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2022 року. Ухвалення такого рішення буде відповідати засадам законності, об`єктивності, всебічності дослідження обставин справи та не свідчитиме про вихід за межі заявлених вимог, адже за арифметичним підрахунком складових боргу загальна сума 19 252 грн. 31 коп. відповідає заявленій у позовних вимогах. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [PERSON] , кожного окремо, на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору по 1240 грн. 50 коп. (а.с.1) зважаючи, що фактично майнова вимога задоволена судом повністю.

Outcome: partial