Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1\\3 (однієї третини) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося. Відповідач чинив щодо неї фізичне насильство, влаштовував сварки у присутності неповнолітніх дітей. Різного роду конфлікти призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони тривалий час разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти сім`ю не має, вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На даний час неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згоди щодо матеріального забезпечення дітей між ними не досягнуто. Відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, періодичної виїжджає на сезонні заробітки, має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відстуності, проти розірвання шлюбу не заперечував, аліменти просив визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки на даний час не працює. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. \~ Частина\~1\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України вказує\~на те,\~що шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком. \~ \~ \~ \~Спільне сімейне життя у сторін не склалося, різного роду непорозуміння, часті конфлікти призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. Сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам кожного з них, що є підставою для розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Також встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області № 537 від 03.04.2023 року. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей у добровільному порядку не надає. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі батька дітей в їх утриманні. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N789-XII\~від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статі 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~ст.\~41\~Сімейного кодексу\~України (далі\~СК України)\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони в\~шлюбі між\~собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками,\~проживання їх\~окремо від дитини\~не впливає\~на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Згідно зі\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище неповнолітніх дітей та платника аліментів, зокрема те, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, доказів протилежного суду не надано. Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів того, що він не працює, заявлений позивачем розмір аліментів є для нього непомірно завищеним та він не має достатнього доходу для того, щоб сплачувати аліменти у вказаному розмірі, суд дійшов висновку, що розмір аліментів слід визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача однієї третини, що відповідатиме якнайкращим інтересам неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12 квітня 2023 року. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовною вимогою про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. за позовною вимогою про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved