Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Суть питання, що вирішується рішення. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача проскасування розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в м. Києві про визначення участі батька у вихованні дитини, оскільки останнє винесено без врахування інтересів дитини, зокрема її психологічного та емоційного ставлення до батька, також розвитку дитини та рекомендацій психолога. Рух справи. 02.12.2022 вказаний позов надійшов до суду. 12.12.2022 передано до провадження судді. 14.12.2022 надано запит до ГІОЦ КМДА про встановлення місця реєстрації сторін. 05.01.2023 отримана відповідь з ГІОЦ КМДА. 05.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30.01.2023. 19.01.2023 надійшло клопотання про залучення співвідповідача. 25.01.2023 надійшла заява про забезпечення позову. 30.01.2023 у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 06.02.2023 для повідомлення співвідповідача, якого було залучено до участі у справі за клопотанням від 19.01.2023; забезпечено позов згідно заяви від 25.01.2023. 03.04.2023 підготовче провадження закрито справа призначена до судового розгляду на 17.05.2023. 17.05.2023 ухвалено рішення. Встановлені судом обставини. Сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, окремо від [PERSON] (відповідача 1). Дані обставини не підлягають окремому доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. 23.11.2022 розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 516 (далі - відповідач 2) визначено участь батька у вихованні дитини із встановленням графіку друга, четверта субота місяця з 13.00 до 16.00 з урахуванням графіка занять дитини; щовівторка, щочетверга з 19.00 до 20.00 год; оздоровлення - щорічно не менше 14 днів у межах України. Зобов`язано відповідача 1 забирати та повертати дитину за адресою її проживання (перебування), дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно позивача. Зобов`язано позивача не перешкоджати відповідачу 1 брати участь у виховані дитини та спілкування з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно відповідача 1. Сторін попереджено про юридичну відповідальність щодо невиконання розпорядження. 17.11.2022 за результатами проведення психологічного дослідження [PERSON] зазначено, що дитина була свідком сварок батьків рукоприкладства батька та рекомендовано з метою зниження загального рівня тривожності дитини соціальним службам провести із відповідачем 1 психоедукацію з приводу розуміння особливостей загального психологічного стану доньки. Довести нарративи щодо цінностей психічного здоров`я, обмежити зустріч з нею відповідача 1 на час психотерапевтичного періоду стабілізації. Усі подальші зустрічі відповідача та доньки рекомендовано здійснювати у присутності позивача та після надання дозволу спеціаліста - клінічного психолога керівника ГО «Асоціації психологів травмафокусованой практики», керівника Центру медико - психологічної реабілітації МНР [PERSON]. /а.с. 25-27/. 21.12.2022 за результатами проведення психологічного дослідження [PERSON] зазначено, що стан дитини погіршився з часу останнього дослідження через конфлікти сторін, зокрема який відбувся у дитячому розважальному закладі в якому відповідач 1 після закінчення часу проведеного з дитиною, почав переслідувати позивача та ображати останню. Крім того, відповідач 1 під час тихої години намагався увійти до дитячого садку разом із поліцією для того, щоб передати подарунок дитині. Також відповідач 1 під будинком вхопив дитину від матері, посадив до власного автомобілю, куди не пускав позивача, що супроводжувалося голосною сваркою. Рекомендовано обмежити зустрічі відповідача та дитини. /а.с. 47-49/. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в останньому, просив його задовольнити зважити на висновок психолога, який не був оцінений Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацєюї в м. Києві, а також на останній висновок, з яких у сукупності свідчить, що спілкування відповідача 1 з дитиною шкодить психологічному здоров`ю дитини. Відповідач 1 проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що оскаржуване розпорядження ним не порушувалося, під час розгляду питання щодо встановлення графіку були опитані батьки, дитина сиділа поруч із ним, з дитиною відповідач 1 має добрі стосунки, любить доньку, а донька його. Усі конфлікти провокує безпосередньо позивач, намагаючись створити навколо відповідача 1 негативний образ. Будь яке фізичне та психологічне насильство відповідач 1 по відношенню до позивача та дитини не чинив і не притягався до будь якої відповідальності з таких дій. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому відповідач 1 був вимушений звернутися до відповідного органу для встановлення графіку. Щодо висновків психолога, то останні є хибними та однобічними, виконаними на замовлення позивача, відповідач 1 запрошений та опитаний не був під час проведення відповідних досліджень, а самі по собі висновки містять правову оцінку фактів та опис подій, які дитина у відповідному віці не спроможна оцінити та запам`ятати, що свідчить про те, що такі обставини викладалися із слів позивача за її суб`єктивною думкою та оцінкою подій, а також оцінкою взаємовідносин між сторонами. Відповідач 1 зазначає, що обізнаний із розвитком дитини, останній робить всі належні дії притаманні батьку, в свою чергу через власні інтереси позивача, яка намагається зробити все аби видалити батька з життя дитини, позивач створює постійні перешкоди у виконанні відповідачем 1 батьківських обов`язків, а також штучні докази негативної поведінки відповідача. Представник Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач 2) в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач 3) проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що під час засідання комісії, де вирішувалася питання участі батька у вихованні дитини, були дослідженні всі обставини, опитані батьки, внаслідок чого було прийнято відповідне розпорядження. Крім того, представник зазначила, що викладені позивачем факти щодо негативної поведінки відповідача, зокрема у розважальному закладі, тощо не підтвердились. Батьки мають рівні права у вихованні дитини і не повинні створювати перешкоди один одному у цьому. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. ч. 1 -3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч. 1 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач 1 негативно ставиться до виконання батьківських обов`язків, дитина не бажає зустрічей із батьком і що стан здоров`я дитини перешкоджає таким зустрічам згідно встановленого графіку, години побачень в якому визначені мінімально, а також відсутні докази фактів вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності і що ці обставини не розглядалися та не були враховані під час засідання комісії Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. На підтвердження обставин необґрунтованості розпорядження, позивач надала лише висновки психолога, що зазначені вище, які суд оцінює критично та вважає їх неспроможними, оскільки при їх складенні допущена оцінка поведінки відповідача 1, який не був присутнім при складанні характеристики його дій, а опис подій та обставин конфліктних ситуацій та відносин між батьками викладений таким чином, що не притаманний дитині у відповідному віці і що в свою чергу свідчить про те, що такі дані отримані безпосередньо зі слів дорослої людини, а саме позивача, яка звернулась до відповідного фахівця. Крім того, останній висновок був зроблений після винесення оскаржуваного розпорядження і не міг бути врахований під час розгляду питання щодо участі батька у вихованні дитини. Також позивач не позбавлена можливості звернутися до відповідачів 2, 3 із заявою про перегляд розпорядження з урахуванням останнього висновку, якщо вважає, що це може вплинути на визначений графік. Крім того, в оскаржуваному розпорядження не міститься застереження, що під час зустрічей дитини та батька, мати дитини не повинна бути присутня, що також спростовує обставини викладені у позові. Оцінюючи належність допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Суд вважає, що між сторонами склалися вкрай негативі відносини, у зв`язку з чим мають місце конфліктні ситуації, очевидцем та заручником яких є дитина, що є неприпустимим, а тому відповідним службам доцільно б було провести співбесіди із батьками та дитиною із залученням психологічної підтримки. Крім того, в разі невиконання розпорядження, той з батьків, який проживає окремо від дитини не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed