Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за адресою: [PERSON] споживав електроенергію за адресою: [ADDRESS] , на підставі письмово укладеного договору про користування електричною енергією від 25.05.2007 р. (особовий рахунок [NUMBER] ). Проте боржник не виконав свої обов`язки споживача, в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . 20.06.2018 р. набули чинності ПРРЕЕ, і період розрахунку за спожиту електричну енергію було змінено. Відповідно, відповідач приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії, оскільки продовжував споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачалася на об`єкт, згідно умов нового договору та частково здійснював оплату споживчої енергії. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 21.05.2017 року по 21.01.2019 року у споживача за вищезазначеною адресою утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 9826,50 грн., яка на теперішній час не сплачена. Дана сума боргу розрахована відповідно до показників електролічильника та на підставі тарифів на електроенергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені постановами НКРЕ. На суму заборгованості позивачем були нараховані 3% річних у сумі 554,20 грн. та індекс інфляції у сумі 1108,21 грн. продовження строку позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Карантин в Україні запроваджений з 12.03.2020 р. та на даний час подовжено до 30.04.2023 р., з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 р. Під час дії карантину строки визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, станом на теперішній час, у межах строку позовної давності заборгованість, яка утворилась з травня 2017 р. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 9826,50 грн., 3% річних у сумі 554,20 грн. та індекс інфляції у сумі 1108,21 грн., а всього 11488,91 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. Представник позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», Мезіна І.В., що діє на підставі довіреності, у позовній заяві позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 714 ЦК України\~визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом установлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . 25.05.2007 р. між ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (енергопостачальник) та [PERSON] (споживач було укладено договір про користуванн електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області № 4615047. Відносини між фізичними особами та енергопостачальником до 20.06.2018 року були врегульовані Правилами користування електричною енергією для населення №1357 від 26.11.1999 року, з подальшими змінами і доповненнями, які втратили силу у зв`язку з набуттям чинності Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Відповідно до п. 2.14 споживач зобов`язується своєчасно плачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 2.15 споживач зобов`язується вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку. Відповідно до п. 4.1 укладеного договору, оплата за спожиту електроенергію повинна бути здійснена Споживачем в 10 денний строк після закінчення розрахункового періоду. Проте боржник обов`язки споживача, в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , не виконав. 20.06.2018 року набули чинності ПРРЕЕ і період розрахунку за спожиту електричну енергію було змінено. Згідно з п 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку про обсяги поставленої, розподіленої та купленої енергетичної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяви-приєднань, плати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, через особистий кабінет в електронній формі. На роздрібненому ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно, споживач електроенергії [PERSON] який мешкає за адресою: [ADDRESS] приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії, оскільки продовжував споживати електричну енергію, (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачалася на об`єкт, згідно умов нового договору. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(далі\~Закон № 2189-VIII), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг: послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом (пункт 2 частини 2\~статті 6 Закону № 2189-VIII). Статтями\~7,\~12,\~13 Закону № 2189-VIII\~передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Частинами 2, 4 та 5\~статті 20 Закону № 2189-VIII\~встановлено, що виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно частини третьої\~статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII\~(далі\~Закон № 2019-VIII),\~електропостачальник має право, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 42 ПРРЕЕ пункту 1 частини третьої\~статті 58 Закону № 2019-VIII, споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Постановою ВСУ\~від 30.10.2013\~року у\~справі 6-59цс13\~визначено,\~що споживачі\~зобов`язані\~оплатити житлово-комунальні\~послуги,\~якщо вони\~фактично користувалися\~ними.\~Відсутність договору\~на надання\~житлово-комунальних\~послуг сама\~по собі\~не може\~бути підставою\~для звільнення\~споживача від\~оплати послуг\~у повному\~обсязі. Пунктами 4.2, 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018\~№ 312 (далі\~Правила), послуги оператора системи оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Згідно пункту 5.5.5. Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний:\~користуватися електричною енергією виключно на підставі договору(договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; тощо. Згідно із зазначеними нормами законів, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15 та у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Відповідно до\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з наданим до суду розрахунком за спожиту електроенергію по особовому рахунку [NUMBER] , за період з 21.05.2017 р. по 21.01.2019 р. наявна заборгованість у [PERSON] сумі 9826,50 грн., яка відповідачем не спростована. Крім того, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Згідно з частиною другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 554,20 грн., інфляційних втрат в сумі 1108,21 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості та пені за порушення термінів оплати фактично спожитої електричної енергії у сумі 628,92 грн. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та відповідно до частин третьої\~статті 549 ЦК України\~нараховується пеня. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні було встановлено з 12.03.2020 року і було не одноразово продовжено, на даний час його продовжено до 30.04.2023 року. Позовна давність станом на 12.03.2020 року не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved