Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулися до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право на проживання в квартирі [ADDRESS] як члена сім`ї померлого наймача квартири [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що в листопаді 2020 року помер її рідний брат [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав у квартирі державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , отриманій ним у 1990 році. Згідно рішення міськвиконкому від 11.01.1996 року № 12 змінено нумерацію будинку з [ADDRESS] . Брат перебував у шлюбі з 10.05.1975 року по 03.03.1989 року. Його колишня дружина та двоє дорослих дочок проживали окремо від нього і ніяких відносин з ним не підтримували. Близько 7 років вони живуть у російській федерації. Отже, вона як, рідна сестра, була єдиною близькою родичкою брата в Україні. Вона є одинокою особою, власної сім`ї не мала, тому за 2-3 роки до смерті брата вони домовилися жити разом у його квартирі за адресою: [ADDRESS] , а належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] вирішили продати, кошти витрачати на їхні спільні потреби. 30.08.2019 року вона продала квартиру та переїхала на потійне проживання до брата. З того часу вони проживали разом і вели спільне господарство. Іншого житла вона не має і ніде не зареєстрована. Брат не заперечував проти реєстрації її місця проживання в квартирі, однак такої нагальної потреби не було. Після його смерті вона залишилася проживати у квартирі та вважає, що набула право користування житлом як член сім`ї померлого наймача квартири. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 15.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] не приватизована та відноситься до комунальної власності. Житомирська міська рада не чинила будь-яких перешкод у проживанні позивача в цій квартирі. До позовної заяви не надано письмових доказів про те, що зазначене житло надавалося померлому брату позивача, оскільки відсутній ордер, рішення міськвиконкому про надання житла, а також невідомо, чи використала своє право на приватизацію позивач. Позивачем не надано документальних доказів ведення спільного господарства, існування в них спільних бюджету та витрат. Право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку, що випливає з положень ч. 2 ст. 65 ЖК України. У справі відсутні докази наявності письмової згоди померлого брата [PERSON] , як наймача житлового приміщення, так і членів його сім`ї, відповідно до вимог ст. 65 ЖК України на її проживання в спірній квартирі. Тому відсутні підстави для визнання за нею права на проживання у квартирі. Позивачем направлено до суду відповідь на відзив, звернувши в ньому увагу на те, що право на житло її померлого брата підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної організації, в якій зазначено, що він був наймачем спірної квартири, та витягом з його паспорту про прописку в ній з 1990 року. Підстави набуття померлим права користування квартирою з 1990 року не мають правового значення, враховуючи, що згідно п. 72 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, із змін) при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а отже, не може мати його на руках. В той же час, у відповідача зберігається корінець ордера на жиле приміщення згідно додатку № 7 до вказаних Правил. Щодо доказів її проживання з братом як членом сім`ї, то вважає їх достатніми для прийняття рішення судом. Стосовно заборгованості за комунальні платежі, то на даний час без судового рішення про визнання за нею права користування квартирою, вона не має жодних правових підстав для їх оплати на ім`я померлого. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з викладених у ньому підстав. Позивач пояснила, що її брат [PERSON] мав серцево-судинні захворювання, через що потребував допомоги. В [PERSON] вони вдвох обробляли город. Всі кошти були в брата, він купував продукти, а вона готувала з них страви, прала його одяг. Так вони піклувалися один про одного. За комунальні послуги сплачував кошти брат, оскільки всі рахунки відкриті були на нього. Після смерті брата вона проживала у своїх знайомих у с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області, а 20.01.2021 року приїхала в Житомир, однак у квартиру брата потрапити не змогла, так як на вхідних дверях був встановлений ЖЕКом замок, а ключі працівники їй не віддавали. Лише в травні 2021 року їй були надані ключі від квартири. В останнє судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач надала до суду заяву з проханням проводити розгляд за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що мешканці, які вселилися в квартиру для догляду за хворою особою, не набувають права на проживання в ній, бо є тимчасовими мешканцями. Позивачем не доведено постійного і тривалого проживання в помешканні свого брата, ведення з ним спільного господарства, а також вона не несла витрат з утримання квартири. В останнє судове засідання представник також не з`явилася, у поданій до суду заяві просить розглядати справу за її відсутності та відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними сестрою і братом, підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 23.05.1952 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 01.06.2021 року (а. с. 20, 48). Брат позивача [PERSON] помер [INFO] зідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2020 року (а. с. 8). Місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 1990 року, де він проживав до дня його смерті, що вбачається з копії його паспорту та повідомлення ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 5» від 23.09.2021 року № 142 (а. с. 10, 11, 79). Квартира [ADDRESS] є непрватизованою та знаходиться в комунальній власності відповідно до повідомлення ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 5» від 23.09.2021 року № 142 (а. с. 79). Позивач мала зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] з 1988 року, проте 11.09.2019 року була знята з реєстрації за цією адресою у зв`язку з продажем квартири 30.08.2019 року. Зазначена інформація міститься в копії паспорту позивача та довідці приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна С.В. від 17.05.2021 року № 282 (а. с. 21, 22, 27). За позивачем не зареєстроване право власності на житлову нерухомість, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 257051138 від 18.05.2021 року (а. с. 28). На момент смерті [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб із [PERSON] було розірвано 04.10.1989 року, та його повнолітні діти [PERSON] , 1975 року народження і [PERSON] , 1981 року народження проживали окремо, є громадянами російської федерації (а. с. 12-19). У період з 2016 року по листопад 2020 року позивач разом із своїм рідним братом [PERSON] обробляли земельну ділянку в с. Глинівці Андрушівського району та нерухомого майна (будинку) в с. Глинівці позивач не має згідно довідки Виконавчого комітету Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області № 149 від 24.05.2021 року (а. с. 30). 17.05.2021 року Виконавчим комітетом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області видано довідку № 137 про те, що [PERSON] 20.11.2020 року за власний рахунок похоронила свого брата [PERSON] (а. с. 9). Як убачається з повідомлення ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 5» від 23.09.2021 року № 142, [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] до дня своєї смерті і з того часу в квартирі ніхто не проживає, про що складно акт про непроживання від 23.09.2021 року № 141 (а. с. 79, 80). Сусіди з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] вказали в акті про те, що позивач не проживала і не проживає в квартирі на час складення акту. У повідомленні ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 5» від 23.09.2021 року № 142 міститься інформація стосовного того, в січні 2021 року при пониженому зовнішньому температурному режимі були відкриті вікна в зазначеній квартирі, що спричинило скарги від сусідів, які побоювалися за розмерзання радіаторів та затоплення нижче розташованих квартир. Оскільки протягом кількох днів двері квартири ніхто не відкривав, мешканцями будинку було прийнято рішення звернутися до МНС та правоохоронних органів. 15.01.2021 року була викликана бригада МНС, які в присутності працівників поліції та управляючої компанії зламали дверний замок у квартиру для отримання доступу до помешкання. Працівниками управляючої компанії були закриті віконні рами, перекриті крани газо- та водопостачання в квартиру. 15.01.2021 року квартиру закрито на навісний замок, конверт із ключами запечатано й до 14.05.2021 року він зберігався в сейфі офісу ТОВ «УК «ВЖРЕП № 5» за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] отримала ключі від квартири 14.05.2021 року на підставі того, що надала свідоцтво про смерть брата [PERSON] , письмово засвідчивши, що вона проживає в с. Глинівці Андрушівського району. Розпискою позивача від 14.05.2021 року підтверджується отримання нею ключів від кввартири її брата [PERSON] , де також указано про її проживання в с. Глинівці Андрушівського району (а. с. 82). Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною першою статті 106 ЖК України передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Статтею 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що за позивачем не зареєстроване право власності на житло та з вересня 2019 року вона не має зареєстрованого місця проживання, але водночас нею не доведено не лише фактів постійного та тривалого проживання із наймачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до дня його смерті, ведення з ним спільного господарства з огляду на відсутність у справі таких доказів, а й фактів самого її вселення в установленному порядку та проживання в даному помешканні зі згоди наймача квартири як членом його сім`ї з 30.08.2019 року. Натомість вони спростовуються повідомленням ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 5» від 23.09.2021 року № 142 та актом про непроживання від 23.09.2021 року № 141, згідно якого зі слів сусідів із квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] позивач не проживала і не проживає в квартирі на час складення акту. При цьому необхідно зауважити, що довідка Виконавчого комітету Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області № 149 від 24.05.2021 року про спільне обробляння земельної ділянки позивачем та її братом [PERSON] в с. Глинівці Андрушівського району в період з 2016 року по листопад 2020 року не є достатнім доказом ведення з ним спільного господарства. З огляду на викладене в позивача не виникло право на проживання в квартирі [ADDRESS] як члена сім`ї померлого наймача квартири [PERSON] . Тому суд дійшов до висновку про те, що вимоги позову не грунтуються на положеннях закону, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed