Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23.04.2011 її донька - [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.09.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитись донькою, піклуватись про її фізичний та духовний розвиток. Вихованням дитини повністю займалась мати. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 59002589, проте відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість зі сплати аліментів та [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. [INFO] [PERSON] померла, тому позивач взяла на себе обов`язки щодо виховання онуки. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день онучка мешкає разом з нею, відповідач по справі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, належним чином участі у її вихованні та утриманні не приймає. У зв`язку з цим вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.04.2023, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та її представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Просила ухвалити рішення з урахуванням висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.03.2023 щодо розв`язання спору по даній справі. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є бабусею [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.07.2006; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.01.2015, а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2011. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2015 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.09.2019 шлюб між донькою позивача - [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу 26.04.2019 Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 59002589. [INFO] мати [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Після смерті матері [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею, позивачем у справі, дідусем та сестрою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання та реєстрацію від 17.11.2022. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 06.12.2022, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, за адресою: [ADDRESS] створені належні умови для всебічного розвитку, навчання, виховання та проживання дитини. [PERSON] забезпечена приладдям для розвитку за віком, одягом та взуттям за сезоном. Відповідно до характеристики № 96-05/48 від 10.06.2022, наданої ДО «Берізка», [PERSON] , [INFO] , відвідує садок протягом трьох років. За час відвідування вихованням дитини займалась мама. З дитячого садка дитину забирала мама або бабуся, батька дитини не бачили жодного разу. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , № 104-1985 від 27.03.2023 убачається, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 258 Сімейного кодексу України визначено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно своєї неповнолітньої доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її долею, не піклується про її розвиток, матеріально не утримує, у підготовці до самостійного життя участі не приймає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є цілком законними і обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. Крім того, на підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved