Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

у березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів АТ «ОТП Банк», ТОВ «Вердикт Капітал», у якому просить визнати зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №2006239127 від 14.10.2013 припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2013 між ним та АТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складала 56 534,00 грн. Вказаним кредитом позичальник користувався та повернув суму кредиту у розмірі 44 171,11 грн. За місцем роботи - Дніпровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р. С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 525, що був вчинений 11.04.2019, яким стягнуто з боржника на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 472,03 грн. Позивач зазначає, що хоча не мав заборгованості перед цією фінансовою установою та не погоджувався із виконавчим написом нотаріуса, проте сплатив зазначену заборгованість у вказаному розмірі, у зв`язку із чим 14.12.2020 приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Всупереч зазначеному ТОВ «Вердикт Капітал» продовжує телефонувати позивачу із вимогами про погашення заборгованості у розмірі 40 000,00 грн. Претензії позивача з вимогами зупинити протиправні дії, спрямовані на примусове погашення заборгованості залишені без розгляду Товариством. Також [PERSON] вказав, що з 2015 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей. У даний час [PERSON] продовжує бути військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває на фронті. Відповідні документи надавались в АТ «ОТП Банк» та пізніше до ТОВ «Вердикт капітал», зокрема, довідка № 2817 від 07.11.2018. Однак, всі суми, які вносились на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перераховувались на погашення інфляційних втрат та 3% річних, що суперечить закону. В зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі позивач просить визнти зобов`язання припиненими. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2021 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. У відзиві на позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, вказуючи на те, що у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання Товариство має право вимоги від боржника сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, що є триваючим правопорушенням. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкрите судове засідання. Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, надавши письмові пояснення з приводу поданого позову, які просили врахувати при ухваленні рішення. Представник відповідача - АТ «ОТП Банк», будучи належним чином повідомленим, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив. Будь - яких заяв, клопотань до суду від відповідача не надходило. Своїм право на подачу відзиву не скористався. ТОВ «Вердикт Капітал» подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Товариства, у задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Із матеріалів справи вбачається, що 14.10.2013 між [PERSON] та AT «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту №2006239127, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в загальному розмірі 56534 гривні на споживчі цілі, строком 60 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене кредитором ТОВ «Вердикт капітал» за договором факторингу від 22.12.2018 № 22/12/18. Згідно матеріалів справи виконавче провадження № [NUMBER] здійснювалось на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. № 525 від 11.04.2019. За виконавчим написом стягнення заборгованості за кредитним договором проводилось за період з 22.12.2018 по 25.03.2019 на суму заборгованості за кредитним договором у загальні й сумі 39 472,03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19 911, 20 грн; заборгованість за відсотками - 2 521,06 грн; заборгованість за комісією - 17 039,77 грн. Зазначені суми [PERSON] погашені. Даний факт підтверджено відповідними квитанціями щодо відрахування із його заробітної плати на вимоги приватного виконавця Варави Р.С., що здійснював виконавче провадження № [NUMBER]. Як вбачається з листа приватного виконавця Варвара Р. С. від 14.01.2021 у нього на виконанні перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса№525 від 11.04.2019 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2006239127 від 14.10.2013 на загальну суму 40 372,03 грн, яка станом на 14.12.2020 повністю погашена боржником, у зв`язку із чим вказане виконавче провадження було 14.12.2020 закрито. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України,зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно системного аналізу вищезазначених норм припинення основного зобов`язання здійснюється на підставі його фактичного виконання. У даних правовідносинах позивачем доведено належними та допустимими доказами, а судом встановлення факт виконання позичальником грошового зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, суд вважає, що оскільки грошове зобов`язання за кредитним договором №2006239127 від 14.10.2013 виконано [PERSON] у зв`язку із фактичним повним виконанням вимог з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса шляхом сплати всієї суми заборгованості за цим договором, а отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 599 ЦК України. З моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами. Оскільки дія кредитного договору припинилась, а банк міг лише застосувати своє право, передбачене ч. 2 ст. 625 ЦПК. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням виконавчого напису нотаріуса про дострокове стягнення з боржника всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України. Крім того, суд враховує, що позивач у справі є військовослужбовцем, починаючи з 07.10.2015 р. приймав участь в антитерористичній операції до 30.05.2017 р., що підтверджується довідкою В/Ч [NUMBER] , і має статус учасника бойових дій. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Згідно відомостей, які наявні в матеріалах справи, позивачу нараховувались проценти за користування кредитом, що не узгоджуються з вимогами закону. Крім того, в своїх письмових поясненнях позивач зазначає про неправомірне нарахування комісії за користування кредитними коштами. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами ( який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. З боку відповідачів суду не надано доказів правомірності нарахування комісії за користування кредитом, не підтверджено за які послуги така комісія нараховувалась. Виходячи з викладеного, суд проаналізувавши, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором №2006239127 від 14.10.2013, укладеним між позивачем та АТ «ОТП Банк». При цьому, суд вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» не довів шляхом подання відповідних доказів свої заперечення щодо наявності невиконаних зобов`язань за кредитним договором. Суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджено виконання ним зобов`язань за договором кредиту, а відповідач не спростував у спосіб подання відповідних доказів доводи позивача та не підтвердив наявність невиконаних у нього зобов`язань за кредитним договором. Доводи відповідача про те, що наявність виконання позивачем грошового зобов`язання на підставі виконавчого напису нотаріуса не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини мають значення якщо такі зобов`язання є невиконаним. Позивач виконав у повному обсязі свої боргові зобов`язання перед кредитором, у зв`язку з чим було закінчено 14.12.2020 виконавче провадження та приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із сплатою боржником боргу. Також суд вважає, що посилання ТОВ «Вердикт Капітал» на наявність у нього права на стягнення з позивача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, не може слугувати підставними для відмови позивачу у позові, оскільки таке право відповідач не реалізував, відповідних вимог не заявляв, а компенсація за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, не є складовою основного зобов`язання. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позичальником виконані грошові зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №2006239127 від 14.10.2013. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved