Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із вказаною заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в місті Саки Автономної Республіки Крим, Україна, у батьків: матері - [PERSON] , уродженки села Оленівка Чорноморського району Автономної Республіки Крим, громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , та батька - [PERSON] , уродженця міста Вінниця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] в місті Саки Автономної Республіки Крим у її сина [PERSON] народився син, а її онук [PERSON] . Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки, факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації дитини у встановленому законом порядку. В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце якого був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу задоволення поданої заяви суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено та підтверджується медичними документами, зокрема виписним епікризом (з пологового будинку), що у громадянки [PERSON] , [INFO] , народився [INFO] син [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.02.2023 року Чорноморським районним відділом запису актів громадянського стану, [PERSON] народився [INFO] в місті Саки та його батьками є: батько - [PERSON] , [INFO] , та мати - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] народився [INFO] в місті Вінниця Вінницької області Україна (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30.06.1992 року відділом ЗАГС м. Вінниця), є громадянином України (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 11.12.2020 року органом 0521, дійсний до 11.12.2030 року), РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований з 04.11.2010 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (довідка Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області № 396 від 25.05.2023 року). [PERSON] народилась [INFO] в селі Оленівка Чорноморського району Автономної Республіки Крим Україна, є громадянкою України (паспорт громадянки України № [NUMBER] , виданий 11.12.2020 року органом 0521, дійсний до 11.12.2030 року), РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована з 24.12.2020 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (довідка Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області № 409 від 24.12.2020 року). [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.04.2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.04.2021 року (актовий запис № 699). Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка села Чархін Постдаргомського району Самаркандської області, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.06.1992 року відділом ЗАГС м. Вінниця, є матір`ю [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 26.08.2004 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області), до складу сім`ї якої входять: син [PERSON] та невістка [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 395, виданою 25.05.2023 року Павлівським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області. За приписами частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Суд виходить з того, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Статтею 7 Закону України «Про громадянствоУкраїни» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із частиною 1 статті 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню . Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. В силу статті 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини. За частинами 3, 4 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визначених законодавством України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами у їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Зокрема, Європейський суд у рішенні, яке ухвалено 18.12.1996 року у справі «Лоізіду проти Туреччини», зазначив, що презумпція, закладена у статті 1 Конвенції, може обмежуватися винятковими обставинами, зокрема коли державі не дають змоги здійснювати свої повноваження на частині її території. Це може бути наслідком військової окупації збройними силами іншої держави, яка ефективно контролює зазначену територію, військових дій або повстання, дій іноземної держави на підтримку створення сепаратистської держави на території зазначеної держави. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №235/2357/17 від 22.10.2018 року та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі № 759/5313/21. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованійтериторії України. Зважаючи на те, що факт народження [PERSON] (дитини чоловічої статі) - [INFO] в місті Саки Автономної Республіки Крим, Україна (на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства), у батьків: батька - [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Вінниця Вінницької області Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , та матері - [PERSON] , [INFO] , уродженки села Оленівка Чорноморського району Автономної Республіки Крим Україна, громадянки України, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , достовірно підтверджується наданими суду доказами, даний факт породжує юридичні наслідки, проте реєстрація народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через відсутність документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, який відповідає вимогам встановленим законодавством, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до статті 317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

Outcome: approved