Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, 08 травня 2018 року о 05:30 в м. Києві на вул. Академіка Вернадського, 89 трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю автомобіля марки «АС-G3302AXY-1»державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час ДТП були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . На момент, коли була заподіяна матеріальна шкода, діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 5610342 від 28 лютого 2018 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», згідно з яким позивач прийняв на себе ризики щодо експлуатації автомобіля марки «АС-G3302AXY-1» державний номерний знак [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000, 00 та з розміром франшизи 00, 00 грн. Після дорожньо-транспортної пригоди, відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року в справі №759/7809/18, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винуватим за ч.1 ст.130, 124 КУпАП. Після ДТП відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану сп`яніння. До позивача звернулися з повідомленням про ДТП та із заявою про страхове відшкодування. Вказані заяви були розглянуті на підставі протоколу огляду колісного транспортного засобу від 18 травня 2018 року, ремонтної калькуляції № 07020/40/3 м від 23 травня 2018 року, заяви про страхове відшкодування від 29 травня 2018 року, страхового акту № 15510Р/40/2018 від 07 червня 2018 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 07 червня 2018 року. Зазначає, що позивач відповідно до умов полісу №АМ5610342 від 28 лютого 2018 року, в межах ліміту здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 26 054,00 грн. Вказує, що відповідач свої зобов`язання визнав, уклавши з позивачем договір №2614 про добровільне визнання боргу в порядку регресу від 26 липня 2019 року. За цим договором відповідач сплатив частину боргу у розмірі 2 600,00 грн + 2 600,00 грн + 2600,00 грн=7 800,00 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: 26 054,00 грн - 7 800,00 грн = 18 254,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18 254,00 грн та покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2022 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Сечко С.В. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Судом вживались заходи з метою повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада». Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5610342 (далі-Поліс). Строк дії Полісу з 07 березня 2018 року по 06 березня 2019 року. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є автомобіль «АС-G3302AXY-1», державний номерний знак [NUMBER] . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено в розмірі 100 000, 00, франшиза - 00, 00 грн. 08 травня 2018 року о 05:30 [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «АС-G3302AXY-1» державний номерний знак [NUMBER] у м. Києві на вул. Академіка Вернадського, 89, в порушення вимог 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження і завдано матеріальних збитків. При цьому [PERSON] , керуючи транспортирним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР. Постановою Святошинського районного суду м. Києва а від 19 червня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення №759/7809/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КупАП та накладено на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, становить 10 200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до з ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. 14 травня 2018 року до позивача звернувся власник транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] із повідомленням про ДТП. Відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 18 травня 2018 року та Ремонтної калькуляції № 07020/40/2 від 22 травня 2018 року, зробленими експертом автотоварознавцем Волошином А.І., вартість ремонту становить 29 073 (двадцять дев`ять тисяч сімдесят три) грн, 32 коп. 29 травня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, погоджуючись з тим, що розмір страхового відшкодування складає 26 054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири), грн 00 коп. Так, на підставі страхового Акта №15510Р/40/2018 від 07 червня 2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування АТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату [PERSON] у сумі 26 054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) грн 00 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 82188 від 21 червня 2018 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що: Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 38.1.1.ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). 26 липня 2019 року між АТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено договір №2614 про добровільне визнання боргу в порядку регресу. Згідно з п.1.2. вказаного договору сторони погодились, що сума майнової шкоди, завданої в результаті ДТП автомобілю Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] складає 26 064 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) грн 00 коп. Пунктом 1.3 Договору встановлено, що відповідальній особі відомо, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля «АС-G/3302», д/н [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу №АМ 5610342 від 28.02.2018р. Оскільки, автомобіль «АС-С/3302», д/н [NUMBER] був застрахований в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за договором страхування транспортних засобів АМ 5610342 від 28.02.2018р. АТ «СГ «ТАС» (приватне:) було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 26 054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) грн 00 коп. Відповідно п.1.4. договору, погоджено, що на підставі постанови суду [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 283 Кодексу про адміністративні правопорушення Постанова набрала чинності. Для стягнення заподіяної та виплаченої шкоди Страхова компанія має право на пред`явлення претензії до [PERSON] , що передбачено ст. 38.1.1 (Закону України про ОСЦПВВНТЗ від 01.07.2004 р. (.... Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду :в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо етапу алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або то до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, шо входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до п.2.2. Договору відповідальна особа [PERSON] зобов`язується суму заборгованості у розмірі 26 054,00 грн сплатити протягом 10-ти місяців з 26 липня 2019 року. [PERSON] сплатив частину боргу у розмірі 2 600,00 грн + 2 600,00 грн + 2600,00 грн=7 800,00 грн. на рахунок АТ «СГ «ТАС», що підтверджується меморіальними ордерами №@2PL803401 від 28 жовтня 2019 року, № @2PL778782 від 24 липня 2020 року та № @2PL365629 від 27 вересня 2019 року. Таким чином, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «АС-G/3302», д/н [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з Полісом АМ 5610342 від 28.02.2018 р. На цій підставі позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. АТ «СГ «ТАС» здійснило відшкодування здійснило виплату [PERSON] у сумі 26 054 (двадцять шість тисяч п`ятдесят чотири) грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 82188 від 21 червня 2018 року. Оскільки відповідач є винним в ДТП особою, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, то до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача суми сплаченого страхового відшкодування. Водночас за договором №2614 про добровільне визнання боргу в порядку регресу відповідач сплатив частину боргу у розмірі 7 800,00 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає:26 054,00 грн - 7 800,00 грн = 18 254,00 грн. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2 270, 00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Outcome: approved