Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що надає відповідачам послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснюють, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року. Просить стягнути солідарно з відповідача заборгованість у сумі 17 002,81 грн, інфляційні втрати 5 222,60 грн та 3% річних 1 688,41 грн, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали заяви про застосування строку позовної давності та просять відмовити в позові, підтримують позицію представника відповідача [PERSON] , яка викладена у відзиві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов подано до суду 16 грудня 2021 року, позовні вимоги заявлені стосовно стягнення заборгованості за період нарахування за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року включно, таким чином позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2015 року по 15 грудня 2018 року за межами позовної давності, враховуючи зазначене, заявляє про застосування позовної давності стосовно заборгованості що виникла вказаного періоду в розмірі 10 600,00 грн. Враховуючи застосування позовної давності вважає, що підлягають перерахуванню інфляційні втрати з урахуванням позовної давності, а саме, за заборгованістю, стосовно якої заявлено про застосування терміну позовної давності інфляційні втрати складають за період з грудня 2015 року по жовтень 2021 року 4 845,39 грн не підлягають стягненню. Вказує, що також підлягають перерахуванню три відсотки річних з урахуванням позовної давності за період з 12.2015 -10.2021 по 12.2018-10.2021 1 546,13 грн не підлягають стягненню. У зв`язку з застосуванням строку позовної давності не підлягають стягненню всього 16 991,52 грн (10 600,00 грн + 4 845,39 грн + 1 546,13 грн). Вважає, що взагалі, будь-яких доказів не надано, документально не підтверджено ні факт надання послуг в будь-якому кількісному вираженні ні вартість послуг. Просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в період з 01 жовтня 2015 року по 15 грудня 2018 року в розмірі 10\~600, 00 грн, інфляційних втрат за період з 01 жовтня 2015 року по 15 грудня 2018 року у сумі 4\~845,39 грн та 3% річних нарахованим за комунальні послуги за період з 01 жовтня 2015 року по 15 грудня 2018 року в сумі 1\~546,13 грн, а всього 16\~991,52 грн. В частині позовних вимог за період з січня 2018 року по жовтень 2021 року включно відмовити за відсутністю доказів. Також просить стягнути з позивача судовий збір у розмірі 536,80 грн та витрати на правову допомогу у сумі 4\~500,00 грн. Представник позивача надала письмові пояснення, де вказує, не погоджується з запереченнями представника відповідача, що викладені у відзиві. Теплопостачання надавались відповідачам за адресою: [ADDRESS] , безперервно, що підтверджується актами про подачу теплоносія та актами про припинення подачі теплоносія, відповідно на початку опалювального сезону, та в кінці (копії актів додаються). Постачання теплоносія протягом всього періоду проводилось не порушуючи вимог чинного законодавства та щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Про початок опалювального сезону (Інформація про Рішення Криворізького виконкому Про початок опалювального сезону 2015-2021 роки міститься на офіційному Вебсайті Криворізької міської ради та її виконавчого комітету). Відповідно до приписів Закону України Про природні монополії АТ Криворізька теплоцентраль належить до субєктів природної монополії та як монополіст, згідно Закону України Про теплопостачання, не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей та приєднання споживача до теплової енергії. Для підтвердження розрахунку суми позову надається розрахунок із зазначенням вартості одиниці послуги та обсягу спожитої енергії. Згідно даних з особового рахунку № [NUMBER] , що міститься в матеріалах справи, відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , та за даною адресою позивачем надавались послуги з централізованого опалення. Також, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як видно із розрахунку заборгованості у період з 2015 року по 2021 рік відповідачами виконувались обов`язки по оплаті послуг з централізованого опалення. Відповідачами була здійснена оплата в травні 2017 року, червні 2019 року, червні 2020 року, липні 2020 року, вересні 2020 року. Тому вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності. В частині стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, поставлену починаючи з квітня 2017 року, строк позовної давності в силу п.12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України на момент подання позову (14 грудня 2021 року) не сплив та продовжився на строк дії карантину. Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав заперечення на письмові пояснення представника позивача, зазначив, що визначено чітке призначення платежу за певний період нарахування, а не погашення певних сум нарахованих у попередніх періодах дані суми було сплачено помилково, про що свідчить призначення платежу. Також, карантин введено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 року. Позовна давність може бути застосована до нарахувань за період січень 2017 року включно (граничний термін оплати 20 лютого 2017 року), нарахування становлять 6 811,46 грн. Оскільки з урахуванням зазначеного, вимоги застосування наслідків позовної давності до стягнення підлягає заборгованість в межах трирічного строку позовної давності, інфляційні втрати та три відсотки річних за такою заборгованістю з урахуванням строку до введення карантину. Відповідач заявляє про застосування позовної давності стосовно заборгованості що виникла у період з 01 жовтня 2015 року по 20 лютого 2017 року (позовна давність склала до введення карантинних обмежень та продовження строку позовної давності в розмірі 6 811,46 грн. Не підлягають стягненню всього 11 143,40 грн (6 811,46 грн. + 3 499,06 грн. + 832,88 грн). Просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в період з 01 жовтня 2015 року по 31 січня 2017 року в розмірі 6\~811,46грн, інфляційних втрат за період з 01 жовтня 2015 року по 31 січня 2017 року у сумі 3\~499,06грн та 3% річних нарахованим за комунальні послуги за період з 01 жовтня 2015 року по 31 січня 2017 року в сумі 832,88 грн, а всього 11\~143,40 грн. Також просить стягнути з позивача судовий збір у розмірі 536,80 грн та витрати на правову допомогу у сумі 4\~500,00 грн. 24 січня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. На підставі ухвали суду від 07 липня 2022 року справу прийнято до провадження судді Мазуренка В.В. 25 серпня 2022 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Згідно із\~статтею 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~(далі - Правила). Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною 1 статті 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 2004 року, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. АТ «Криворізька теплоцентраль» регулярно надавалися комунальні послуги по теплопостачанню до будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами про подачу та припинення подачі теплоносія, реєстром по відключенню житлових будинків. Відповідачі зареєстровані за адресою:\~\~ [ADDRESS] та є споживачами послуг, які надає позивач за вказаною адресою. Позивачем здійснювались нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію на опалювальну площу 42,50 м2. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року становить 17 002,81 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 5 222,60 грн та 3% річних у розмірі 1 688,41 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку відповідачами не спростовано. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами\~ЦК України,\~ЖК України,\~Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за №1198. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 01 травня 2019 року вступив в дію\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону №2189-VIII\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої\~статті 7 зазначеного Закону\~\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;\~\~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності. Вирішуючи вказане питання суд приходить до такого. Норми статті 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до положень ст. 257, ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки, як зазначалось вище, оплата наданих комунальних послуг повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, договору між сторонами не було укладено, а отже сторонами не встановлено іншого строку внесення платежів, а тому \~право позивача вважається порушеним з моменту порушення споживачем терміну внесення чергової щомісячної оплати. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу починається\~після\~невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення\~чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №3-269гс16. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що протягом вказаного періоду, а саме в листопаді 2016 року, в травні 2017 року, з грудня 2017 року по лютий 2018 року, в квітні, жовтні, грудні 2018 року, з січня 2019 року по квітень 2019 року, в червні та жовтні 2019 року, з лютого 2020 року по квітень 2020 року, в червні, липні, вересні, листопаді 2020 року, в лютому 2021 року відповідачами здійснювалась часткова оплата послуг з теплопостачання в розмірі, що перевищував нарахування за послугу. У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Суд зауважає що позивач надав достовірні дані внесення часткової сплати коштів відповідачами за послуги з теплопостачання, а вже квитанції про здійснену оплату з посиланням у них на періоди такої оплати належить надати відповідачам, аби спростувати твердження позивача. Оскільки відповідачами було здійснено часткову оплату послуг теплопостачання, відповідно, таким чином ними було визнано існуючу заборгованість та вчинено дії по її частковому погашенню, а отже вказані дії є підставою для переривання перебігу позовної давності, а тому позивач строку звернення до суду не пропустив. Крім того, згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11 березня 2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово його продовжував, і він діє й на теперішній час. Як видно з матеріалів справи, позовна заява подана до суду у грудні 2021 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності (з урахуванням її переривання). Крім того, перебіг позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, нарахованої починаючи з березня 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 17 002,81 грн, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч.2 ст.\~625\~ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних у ромірі 1 688,41 грн та інфляційних втрат у розмірі 5 222,60 грн, які також підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в рівних частинах з кожного. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved