Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права на залишок земельної частки (паю) в колектив\-ному сільськогосподарському підприємстві «Рощанське» с.Роща Болградського району Одеської області площею 5,00 в умовних кадаст\-рових гектарах, яка залишилася після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Рощанське», розміром 14,4 в умовних кадастрових ге\-ктарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на пра\-во на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479, виданим 22 червня 1999 року на підставі рішення Арцизької районної державної адміністрації № 353 від 17 липня 1996 року, зареє\-строваним 23 червня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну част\-ку (пай) за № 189. На підставі вказаного сертифікату він отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 073516 від 31 березня 2000 року площею 10,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселокутської сільської ради. Після виділення цієї земельної ділянки залишок сертифікату склав 5,00 умовних кадастрових гектарів, до складу якої ввійшли «пасовища». Після смерті спадкодавця позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON] , але отримати відпові\-дне свідоцтво на зазначене майно не зміг через відсутність правовстановлюючого докуме\-нту, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), у зв`язку з чим позивач змушений зве\-рнутися до суду з зазначеною позовною заявою. У судове засідання позивач та його представник-адвокат не з`явилися, але від представника позивача-адвоката надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки в суд не повідомляв, а також не подав до суду відзив на позовну заяву. Суд також враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судові засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для його неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи із вище зазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 26 серпня 2021 року, тобто з моменту заміни неналежного відповідача на належного до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибув, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з пи\-тань, пов`язаних з правом особи на спадкування, тому при вирішенні спору між сторона\-ми, слід керуватися положеннями ЦК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 1967 року [PERSON] (а.с. 49-50), позивач по справі, народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] (а.с. 99-100), відповідач по справі, народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народжен\-ня від 01 червня 1960 року серія [NUMBER] (а.с. 98). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 квітня 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Перемогівської сільської ради Тарутинського району Одеської області [PERSON] (а.с. 45) перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 45, 46). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується сві\-доцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 квітня 2020 року Арцизьким район\-ним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9, 106), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00026593244 від 09 червня 2020 року (а.с. 10). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у КСП «Рощанське», розміром 14,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї час\-тки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479 від 22 червня 1999 року, виданого на підставі рішення Арцизької районної держа\-вної адміністрації № 353 від 17 липня 1996 року, зареєстрованого 23 червня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189 (а.с. 12). Відповідно до державного акту на право приватної власно\-сті на землю серії ІV-ОД № 073516 від 31 березня 2000 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,68 га, розташовану на території Веселокутської сільської ра\-ди (а.с. 13), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 160622390 від 22 березня 2019 року (а.с. 14). Як вбачається з листа Відділу в Арцизькому районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 327/402-21 від 15 липня 2021 року нормативно грошова оцінка 1 га сільськогосподарських угідь пасовища станом на 01 січня 2020 року становить 7011,35 грн. (а.с. 41). Відповідно до листа Відділу в Арцизькому районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 66/102-21 від 16 липня 2021 року, отриманого на адвокатський запит (а.с. 48), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479 від 22 червня 1999 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власно\-сті на землю серії ІV-ОД № 073516 від 31 березня 2000 року, після виділення земельної ділянки залишок земельної частки (паю) по зазначеному сертифікату склав 5,00 умовних кадастрових гектарів (а.с. 15). Розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації № 455/А-2018 від 26 липня 2018 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області (за межами населених пунктів) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479 у розмірі 5,00 умовних кадастрових гектарів (а.с. 16, 17-18). На підставі заяви [PERSON] виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19-39). Згідно заповіту від 20 листопада 2019 року, посвідченого секретарем Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області Ліцкан А.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 60, [PERSON] заповів все своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він по закону матиме право, [PERSON] позивачу по справі (а.с. 40). Протягом встановленого законом строку, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 42), але через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 365/02-14 від 02 липня 2021 року (а.с. 44). Згідно з витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58551422 від 02 грудня 2019 року, № 64774071 від 19 травня 2021 року, інформаційних довідок зі Спадкового ре\-єстру № 65895678 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спад\-щину), № [NUMBER] (заповіти/спадкові договори) від 05 серпня 2021 року, листів № 410/01-16 від 06 серпня 2021 року, № 490/01-16 від 01 вересня 2021 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] за\-ведена спадкова справа 185/2020 року від 06 червня 2020 року, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , позивач по справі; спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] , яка подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині від 06 червня 2020 року за № 531 та [PERSON] , відповідач по справі, який подав заяву про прийняття спадщини; свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с. 41, 43, 61, 62-63, 64, 76, 77-109). Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину у вигляді земельної частки (паю) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рощанське» с.Роща Болградського району Одеської області, площею 5,0 га, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479 від 22 червня 1999 року, виданого на підставі рішення Арцизької районної держа\-вної адміністрації № 353 від 17 липня 1996 року, зареєстрованого 23 червня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189, після смерті батька [PERSON] , але не оформив спадкових прав на земельну частку (пай), із вищезазначених причин. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті осо\-би або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] фактично прийняв спадщину на майно, а саме на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рощанське» с.Роща Болградського району Одеської області, площею 5,0 га, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0288479 від 22 червня 1999 року, виданого на підставі рішення Арцизької районної держа\-вної адміністрації № 353 від 17 липня 1996 року, зареєстрованого 23 червня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки позивач у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадщину у вигляді зазначеної земельної частки (паю) після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved