Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 13737,86 грн. та судових витрат у справі у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами шляхом акцептування банком пропозиції клієнта заяви приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1623720/Z03/16 від 16 листопада 2020 року та на підставі заяви приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від встановлений овердрафт на платіжну карту в сумі 5000,00 грн. згідно умовами, які є невід`ємною частиною договору, відповідно до встановлених банком правил, договору овердрафту № 276220/ФКР510/16 від 02 грудня 2020 року. Отже, згідно із Договором, Заявою Позичальнику було надано кредит у формі овердрафту з лімітом у сумі 5000,00 грн. (в подальшому збільшено до 10000,00 грн.) строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, на платіжну картку міжнародних платіжних систем на наступних умовах: процента ставка за користування овердрафтом встановлюється в розмірі 0,000001 % в межах 30-ти денного пільгового періоду та 42,0 % річних за межами пільгового періоду. Виписками по особовому рахунку підтверджується, що клієнту було надано кредит у формі овердрафту з лімітом у сумі 10000,00 грн. та відображений облік простроченої заборгованості по ліміту овердрафту. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28 лютого 2023 року, за останнім наявна заборгованість, яка складається з: - простроченої заборгованості по ліміту овердрафту 9590,13 грн.; - простроченої заборгованості по нарахованим процентам 4147,73 грн. Загальна сума заборгованості за договором 13737,86 грн. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами шляхом акцептування банком пропозиції клієнта заяви приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1623720/Z03/16 від 16 листопада 2020 року та на підставі заяви приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від встановлений овердрафт на платіжну карту в сумі 5000,00 грн. згідно умовами, які є невід`ємною частиною договору, відповідно до встановлених банком правил, договору овердрафту № 276220/ФКР510/16 від 02 грудня 2020 року. Отже,\~згідно із\~Договором, Паспортом споживчого кредиту, Заявою Позичальнику було надано кредит у формі овердрафту з лімітом у сумі 5000,00 грн. (в подальшому збільшено до 10000,00 грн.) строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, на платіжну картку міжнародних платіжних систем на наступних умовах: процента ставка за користування овердрафтом встановлюється в розмірі 0,000001 % в межах 30-ти денного пільгового періоду та 42,0 % річних за межами пільгового періоду. Відповідно до виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідачу було надано кредит у формі овердрафту з лімітом у сумі овердрафту з лімітом у сумі 5000,00 грн., який в подальшому збільшено до 10000,00 грн. та відображений облік простроченої заборгованості по ліміту овердрафту. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем прострочені строки виконання грошових зобов`язань перед позивачем. За наданим банком розрахунком, станом на станом на 28 лютого 2023 року, за відповідачем наявна заборгованість, яка складається з: - простроченої заборгованості по ліміту овердрафту 9590,13 грн.; - простроченої заборгованості по нарахованим процентам 4147,73 грн. Загальна сума заборгованості за договором 13737,86 грн. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Відповідач, не подавши відзив, вимог позивача не спростував, відсутності зобов`язань перед банком та їх розміру не спростував. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved