Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-16 00:00:00

Позичав за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 11.11.2016 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Їхнє спільне життя з відповідачкою не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідачка систематично зловживає спиртними напоями, при цьому вчиняє сварки в родині, свідком яких є малолітня донька. Мати дитини не займається вихованням доньки, оскільки має психологічні розлади, однак лікуватися не бажає, не визнає свої проблеми, та в стані виниклих у раптових неї агресій, поводиться неадекватно, у присутності доньки виражається нецензурною лайкою, хватає дитину за частини тіла, що негативно впливає на психологічний стан дитини. [PERSON] часто покидає дитину вдома, та може підти в невідомому напрямку. Він неодноразово звертався до поліції з приводу неадекватної поведінки дружини. 08.11.2021 біля вчинила на нього замах, про що він також звернувся до поліції. Він самостійно утримує доньку, яка до війни відвідувала КЗ «Дошкільний заклад освіти ясла-садок № 116» КМР, займався її вихованням, цікавився її успіхами та розвитком. Донька наразі потребує тривалої психологічної реабілітації, у зв`язку з чим він звертався до психолога. [PERSON] не може проживати з донькою, оскільки вона потребує психіатричної допомоги, однак не усвідомлює цього, та не бажає лікуватись. Проживання доньки з її матір`ю [PERSON] становить загрозу для життя та здоров`я донечки. Приблизно в лютому 2022 року відповідачка [PERSON] без його дозволу, без нотаріальної довіреності про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, вивезла малолітню доньку [PERSON] до Республіки Польща. Наразі йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] розпиваючи спиртні напої у Польщі була затримала поліцією, та у останньої поліцейськими відібрано малолітню [PERSON] , яку тимчасово влаштовано до чужої родини. На його адресу з Центру з питань родинної опіки та піклування м. Рибнік, Республіки Польща від 09.12.2022 року, надійшли документи, що підтверджують те, що відповідачка [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по догляду, піклуванню, вихованню малолітньої [PERSON] , та те що малолітній [PERSON] буде краще проживати разом зі своїм рідним батьком. Поведінка відповідачки [PERSON] становить загрозу для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] , яку відповідачка [PERSON] свідомо залишила одну вдома в чужій країні, направившись розважатись в нічний клуб, де в стані алкогольного сп`яніння влаштувала бійку та сварку. Як наслідок, малолітня дитини [PERSON] тимчасово передана на виховання до чужої родини, в чужій країні. Він звернувся з письмовими заявами про сприяння повернення його малолітньої доньки [PERSON] із-за кордону до Уповноваженого Верховної ради України з прв людини, Посольства Республіки Польща в Києві, до відділу у справах дітей Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради. На його адресу надійшла відповідь від секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з права людини від 28.11.2022 року, з якої вбачається, що Уповноважений ВРУ не наділений повноваженнями у поверненні дитини із-за кордону. Для подачі заяви про повернення дитини із-за кордону до територіальних органів Міністерства юстиції України або безпосередню до Республіки Польща необхідне рішення місцевого суду для визначення місця проживання дитини разом з батьком. У зв`язку з чим він змушений звернутись до суду, та в інтересах дитини, просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. 03.02.2022 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічної позовною заявою до [PERSON] , та просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , разом з нею. Ухвалою суду від 07.07.2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою суду від 23.01.2023 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач за первісним позовом [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах щодо визначення місце проживання дитини разом з ним, наполягає. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилися, про день та час розгляду справи була повідомлена. Заяв, клопотань від неї не надходило. До суду неодноразово, через електронну адресу надходили клопотання від представника [PERSON] про відкладення розгляду справи. Однак повноваження [PERSON] , як представника [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Як визначено у ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Так, представником [PERSON] до суду не надано жодного з документів на підтвердження свої повноважень по зазначеній справі. З приводу вирішення зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). При цьому суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Позивач за зустрічним позовом відповідач [PERSON] жодного разу не з`явилась в судове засідання. Жодних клопотань чи заяв від неї не надходило. Наданні клопотання представник [PERSON] про відкладення розгляду справи, суд не приймає до уваги, оскільки до суду не надано жодного документу, який би підтверджував повноваження [PERSON] на представництво інтересів в суді [PERSON] . Матеріали цивільної справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин неявки відповідача. За таких обставин розгляд справи неодноразово відкладався. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Беручи до уваги, що відповідні обставини позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю потребують особистих пояснень позивачки за зустрічним позовом, її неявка в судові засідання без поважних причин перешкоджає повно, всебічно та в розумні строки розглянути цивільну справу, позивач за зустрічним позовом не повідомила про причини неявки, суд залишає відповідну зустрічну позовну заяву без розгляду та розглядає справу за первісним позовом. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи за первісним позвом, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 11.11.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2022 року ( а.с. 14, 80). В період шлюбу, [INFO] у них народилась донька: [PERSON] ( а.с. 15). У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно акту про проживання від 27.08.2021 року, [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з вересня 2018 року по теперішній час. Спільно з [PERSON] однією сім`ю проживала його дружина [PERSON] , та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . За роки проживання за даною адресою [PERSON] проявив себе виключно з позитивного боку, останній працює, у спілкуванні із сусідами поводиться ввічливо, приймає активну участь у організації та облаштуванні житлового будинку, прибудинкової території, у громадському житті громади. За свідченнями сусідів [PERSON] самостійно займається вихованням доньки [PERSON] , систематично гуляє з донькою на дитячих майданчиках. Натомість, дружина [PERSON] , - [PERSON] за роки проживання за даною адресою проявила себе з виключно негативного боку, оскільки, зі слів сусідів, зловживає спиртними напоями. Від сусідів неодноразово надходили скарги на аморальну поведінку [PERSON] , порушення нею правил співжиття із сусідами, порушення громадського порядку та тиші. [PERSON] систематично вступає у конфлікти із сусідами, вихованням своєї доньки [PERSON] не займається. За свідченням сусідів, [PERSON] ніде не працює, товариських відносин із мешканцями будинку та сусідами, - не підтримує, участі у громадському житті мешканців житлового будинку, - не приймає. Окрім того, за свідченнями сусідів, [PERSON] систематично вчиняє фізичне та психологічне насилля щодо своє малолітньої доньки [PERSON] та чоловіка ( а.с. 4, 17). [PERSON] з 01.09.2021 року відвідувала заклад дошкільної освіти ( ясла-садок) № 116 Криворізької міської ради. Вихованням дівчинки займається тато - [PERSON] . Мама дівчинки участі у житті дошкільного закладу не приймає. [PERSON] повністю реалізовує свої права та обов`язки по відношенню до [PERSON] . Своєчасно приводив і забирав доньку, цікавився життям садочка, відвідував всі заходи. Дитина завжди мала здоровий, охайний, доглянутий зовнішній вигляд. Тато цікавився поведінкою та розвитком дівчинки в садочку, конфліктних ситуацій у спілкуванні не виникало. [PERSON] володіє навичками самообслуговування. Доброзичлива, неконфліктна, проявляє активність у всіх видах ігрової діяльності. Пізнавальна активність і мова відповідає віковим особливостям дівчинки. Дівчинка в сім`ї одна. Вона контактна, спокійна, на пропозиції педагогів реагує без образ, доброзичливо, із задоволенням грається та навчається з Дітьми, активно вступає у будь-які види діяльності ( а.с. 18). [PERSON] щодо сварок, які вчиняє його дружина [PERSON] у нетверезому стані, неодноразово звертався до Довгинцівського відділу поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ( а.с. 24-39). 08.11.2021 року близько 22.30 знаходячись в [ADDRESS] [PERSON] спричинила тілесні ушкодження [PERSON] , про що 04.12.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження № 12021046720000449 ( а.с. 77). Наразі, позивачеві [PERSON] стало відомо, що відповідачка [PERSON] розпиваючи спиртні напої у Польщі була затримана поліцією, та у останньої поліцейськими відібрано малолітню [PERSON] , яку тимчасово влаштовано до чужої родини, зі слів [PERSON] до моменту вирішення справи № 211/7399/21 за позовом позивача [PERSON] у Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу. На підтвердження вказаних обставин представником органу опіки і піклування Республіки Польща були позивачеві [PERSON] були надіслані відповідні документи, а саме: постанова районного суду м. Рибнік ІV Відділу у справах сім`ї та неповнолітніх від 10.10.2022 року про видання розпорядження щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] року на час розгляду справи у суді до органу опіки та піклування; постанова районного суду м. Рибнік ІV Відділу у справах сім`ї та неповнолітніх від 21.10.2022 року про надання повноважень родині [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] ; супровідний лист з Центру з питань родинної опіки та піклування м. Рибнік, Республіки Польща від 09.12.2022 року на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що малолітня [PERSON] перебуває на вихованні у будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] . Вищезазначені документи були переведені з польської на українську мову перекладачем [PERSON] та справжність підпису перекладача посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. Документами, які надані на адресу позивача [PERSON] з Центру питань родинної опіки та піклування м. Рибнік, Республіки Польща від 09.12.2022 року додатково підтверджується те, що відповідачка [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по догляду, піклуванню, вихованню малолітньої [PERSON] , та те, що малолітній [PERSON] буде краще проживати разом зі своїм рідним батьком [PERSON] . Поведінка відповідачки [PERSON] становить загрозу для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] , яку відповідачка [PERSON] свідомо залишила одну вдома в чужій країні, направившись розважатися в нічний клуб, де в стані алкогольного сп`яніння влаштувала бійку та сварку. Як наслідок, малолітня дитина [PERSON] тимчасово передана на виховання до чужої родини, в чужій країні. Окрім того, позивач звернувся з письмовими заявами про сприяння повернення його малолітньої доньки [PERSON] із-за кордону до Уповноваженого Верховної Ради Украіїни з прав людини,Посольства Республіки Польща в Києві, до відділу у справах дітей Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради. ( а.с. 108-33), та рекомендували йому звернутися до суду з метою отримання судового зобов`язання про повернення неповнолітньої дитини на територію України. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається між батьками конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Таким чином, враховуючи, обставини, що склалися, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідачка не надала доказів, що визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечити інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved