Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ у сумі 7 449,96 грн, а також 685,40 грн інфляційних втрат та 351,47 грн 3 % річних. Свої вимоги мотивує тим, що споживач [PERSON] за адресою споживання: [ADDRESS] здійснював фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, копія акту, яким зафіксовано показник лічильника природного газу. Крім цього доказом того, що між сторонами існували цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природний газ, наявність у відповідача особового рахунку, проведення ним оплати за надані послуги, нарахування за якими здійснювалося відповідно до показів лічильника газу та встановлених цін на газ. Позивач також вказує, що боржник не звертався до товариства із заявами про припинення подачі газу чи відмови від послуг, а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Внаслідок несплати вартості отриманих послуг відповідачем, почала виникати заборгованість, яка станом на 25 листопада 2019 року склала 7 449,96 грн. Оскільки заявник як постачальник природного газу свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав боржнику послуги з постачання природного газу, а останній своїх зобов`язань щодо оплати вартості спожитих послуг не виконує, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак попередньо направляла суду заяви, в яких клопотала про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 32 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор це національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. До компетенції регулятора на ринку природного газу належить, зокрема затвердження правил постачання природного газу. Так, 27 листопада 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетичних та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року. На виконання вимог статей 12 та 40 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор затвердив типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Судом встановлено, що у газеті «Новини Закарпаття» від 22 грудня 2015 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» повідомило споживачів, що для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу всіх побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, ТОВ «Закарпатгаз Збут» в установленому порядку направлятиме кожному побутовому споживачу типову заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник ТОВ «Закарпатгаз Збут». Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) ТОВ «Закарпатгаз Збут» за поставлений природний газ та факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Закарпатгаз Збут» відповідно до вимог Правил за умови, що у споживача відсутній інший постачальник (а. с. 9). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184023258 від 08 жовтня 2019 року, власником квартири [ADDRESS] з 2005 року є відповідач [PERSON] (а. с. 12-13). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, що передбачені договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спору) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Згідно з пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, на підставі якого шляхом фактичного споживання [PERSON] природного газу між сторонами укладений договір на постачання природного газу, ТОВ «Закарпатгаз Збут» зобов`язувалося постачати відповідачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати позивачу вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина третя статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Відповідно до пункту 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Закарпатгаз Збут», заборгованість [PERSON] станом на 11 листопада 2019 року становить 7 449,96 грн (а. с. 10). Суд встановив, що ТОВ «Закарпатгаз Збут» виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, зокрема, провело пуск газу в газове обладнання у квартиру [ADDRESS] , відкрило відповідачу особовий рахунок № [NUMBER] , до 12 березня 2019 року здійснювало безперервне постачання природного газу, а [PERSON] отримував послуги з газопостачання, проте належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на листопад 2019 року утворилася заборгованість, тому вказана заборгованість зі сплати за спожитий природний газ підлягає стягненню на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут». У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Щодо розподілу судових витрат суд констатує таке. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Outcome: approved