Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що з відповідачем шлюб зареєстровано 14.06.2005 р., від якого є дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з січня 2022 р., спільного господарства вони не ведуть, шлюб існує формально. Подальше спільне життя, примирення і збереження шлюбу вважає неможливим. (а.с. 1-2) В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с. 27) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 31, 35, 36-37) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 14.06.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №981, що підтверджується письмовим доказом - оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с. 5) Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується письмовим доказом - копією свідоцтва про народження. (а.с. 6) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ст. 105 ч. 3 СК України). Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подру-жжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, беручи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, сторони тривалий час разом не проживають, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. На а.с. 16 - копія договору №б/н про надання правничої допомоги від 09.02.2023 р., укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Сидорчук Н.М., згідно якого оплата послуг адвоката на правову допомогу обраховується у сумі 1000,00 грн за годину. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №45 від 01.03.2023 р. позивач [PERSON] за договором №б/н від 09.02.2023 р. про надання правової допомоги сплатила адвокату 2500,00 грн. (а.с. 7) На а.с. 8 - акт приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2023 р., на надання позивачу професійної правничої допомоги адвокат Сидорчук Н.А. витратила 2,5 год., загальна вартість послуг адвоката становить 2500,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 п. 1 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В постанові Верховного Суду від 17.02.2021 р. (справа №753/1203/18) зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Згідно ст. 137 ч. 4, 5 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядалась, не є складною, в справі - два письмові докази, спір розглянуто за одне судове засідання, ухвалено заочне рішення, участі в судових засіданнях адвокат не брав, суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаній адвокатом роботі (наданим послугам), тому необхідно стягнути на користь позивача з відповідача 800,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн судового збору.

Outcome: approved