Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] , позивач 1), [PERSON] (далі [PERSON] , позивач 2) звернулися до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач - 1), [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач - 2), в якій просили стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 55553,00 грн. матеріальної шкоди, 100000,00 грн. моральної шкоди завданої залиттям квартири. Також просили вирішити питання відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 09.12.2020 сталося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] 09.12.2020 ЖБК «Буревісник 9» було складено акт № 09/12/2020-1, у якому зафіксовано факт залиття квартири [ADDRESS] , та наявні пошкодження, зокрема: в одній житловій кімнаті (спальні), кухні, передпокої та туалеті пошкоджені стеля та стіни, відклеїлися шпалери, скрізь руді, брудні плями; залиті кухонні меблі; по всій квартирі залиті водою електромережі. Також, у вказаному акті відображені відомості щодо причин залиття вказаної квартири, а саме: «вирвало картридж зі змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] власниками, якої є: [PERSON] , [PERSON] через неякісний змішувач». Надалі, 24.12.2020 ЖБК «Буревісник 9» було складено акт № 24/12/2020-1 про те, що за наслідками спливу двох тижнів після аварії, що мала місце 09.12.2020 приблизно о другій годині ночі в квартирі [ADDRESS] залишились наступні пошкодження: в одній житловій кімнаті (спальні), кухні, передпокої та туалеті пошкоджені стеля та стіни, місцями відклеїлися шпалери, скрізь брудні плями, кухонні меблі розбухли та розклеїлися, вийшов з ладу блок електророзеток на кухні. Згідно з висновком від 26.04.2021, складеним експертом Лиценком М.В. за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 246.04.21 розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що сталося 09.12.2020 становить 55553,00 грн. У добровільному порядку відповідачі відшкодувати заподіяну шкоду відмовляються, що стало підставою для звернення позивачів до суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 12.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 04.10.2021 від представника відповідачів - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначив, що в матеріалах справи відсутня актуальна інформація про належність позивачам на праві власності квартири [ADDRESS] , оскільки витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно сформований в 2015 році. В актах про залиття вказано, що його причиною є виробничий брак змішувача, але такого виробника не залучено до справи в якості відповідача. Не надано доказів тому, що в той час, через підвищений тиск у водопровідних трубах не було гідроудару, який міг призвести до пошкодження змішувача. Встановлення такого факту виключає пред`явлення позову до відповідачів. Висновок експерта вважав недопустимим доказом, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, експерт зробив свої висновки на підставі відомостей викладених в актах ЖБК «Буревісник-9» від 09.12.2020, 24.12.2020, 01.03.2021, які не несуть в собі точної інформації про розміри та обсяги пошкоджень. До експертизи не долучені як додаток такі акти. Необгрунтованими є пошкодження зафіксовані в акті ЖБК «Буревісник-9» від 01.03.2021, через два місяці після описаної події. Ухвалою суду від 29.06.2020 за клопотанням представника відповідачів у справі було призначено судову будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 24.01.2023 до суду надійшов лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в якому зазначено, що попередня оплата за проведення експертизи невиконана, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи повернуті до Дарницького районного суду м. Києва без виконання експерта. Ухвалою від 25.01.2023 було поновлено провадження по цивільній справі. Призначено справу в підготовче судове засідання на 28.02.2023 о 15 год. 30 хв. Ухвалою суду від 28.02.2023, що занесена до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідачів - [PERSON] , проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та недоведеність вимог. Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши виступи представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивачі [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Як зазначають позивачі у позовній заяві 09.12.2020 сталося залиття квартири [ADDRESS] з квартири, що належить відповідачам та знаходиться поверхом вище. Вказана обставина підтверджується копіями актів від 09.12.2020 № 09/12/2020-1 та від 24.12.2020 № 24/12/2020-1, складених ЖБК «Буревісник -9» у складі комісії: голови правління ЖБК «Буревісник -9» [PERSON], інженера-електрика [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] . Відповідно до акту від 09.12.2020 № 09/12/2020-1, за результатами огляду квартири позивачів виявлені сліди залиття: в одній житловій кімнаті (спальні), кухні, передпокої та туалеті пошкоджені стеля та стіни, а саме: відклеїлися шпалери, скрізь руді, брудні плями; залиті кухонні меблі; по всій квартирі залиті водою електромережі. Причина залиття вказана у акті, як «вирвало картридж зі змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] власниками, якої є: [PERSON] , [PERSON] через неякісний змішувач, виробничий брак». Відповідно до акту від 24.12.2020 № 24/12/2020-1, за результатами огляду квартири через два тижні після аварії залишилися сліди залиття: в одній житловій кімнаті (спальні), кухні, передпокої та туалеті пошкоджено стеля та стіни, а саме: місцями відклеїлися шпалери, скрізь брудні плями, кухонні меблі розбухли та розклеїлися, вийшов з ладу блок електророзеток на кухні. Причина залиття вказана у акті, як «вирвало картридж зі змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] власниками, якої є: [PERSON] , [PERSON] через неякісний змішувач, виробничий брак». При вирішенні вимог даного позову суд керується нормами цивільного процесуального законодавства, які визначають правила доказування у цивільному процесі, та положеннями матеріального закону, які регулюють зобов`язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання). У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 цього Кодексу встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 151 Житлового кодексу України встановлює, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством. За приписами статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального закону дає підстави для висновку, що саме власник житлового приміщення несе відповідальність за збереження цього приміщення та наявного в ньому технічного, побутового обладнання в належному і функціональному стані, при цьому вина заподіювача шкоди у деліктних зобов`язаннях презюмується, а відтак саме відповідач, якщо він заперечує проти позову, повинен довести відсутність вини у завданні шкоди. У наданих суду актах огляду, складених комісійно, зафіксовано факт пошкодження квартири позивачів водою та зазначено причину залиття. Водночас відповідачі заперечують наявність своєї вини у виникненні аварійної ситуації і, як наслідок, у завданні позивачам шкоди, проте жодних належних доказів на підтвердження цих заперечень ними не надано. Та обставина, що відповідачі придбали змішувач, який містив виробничий брак, на вирішення цієї справи не впливає, оскільки саме відповідачі як власники квартири несуть відповідальність за належний стан наявного у них технічного і побутового обладнання. У разі, якщо виявиться, що аварійна ситуація у квартирі відповідачів виникла внаслідок недоліків змішувача, вони не позбавлені права заявити до продавця вимоги про відшкодування завданої їм шкоди, в тому числі і в порядку регресу, що передбачено нормою 1191 ЦК України. Надані позивачами Акти про залиття, які підписані членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата їх складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у їх складенні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідачів та їх вини у заподіянні шкоди. Судом встановлено, що квартира відповідачів розташована поверхом вище над квартирою позивачів, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідачів не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідачів. Таким чином, враховуючи, що позивачами під час судового розгляду справи доведено завдану їм шкоду, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, та наявності вини відповідачів у вказаному залитті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідачів, як осіб, які завдала збитки майну позивачів, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. Відповідно до статті 1192 ЦК України суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачам, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з висновком від 26.04.2021, складеним експертом Лиценком М.В. за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 246.04.21 розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що сталося 09.12.2020 становить 55553,00 грн. Висновок експерта № 246.04.21 складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивачів, за участю заявника [PERSON] та представника відповідачів. Сторона відповідача ставлячи під сумнів вказаний висновок заявила клопотання про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи, яке було задоволено судом. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Суд відхиляє посилання відповідачів, що вартість матеріального збитку не доведена позивачами, оскільки відповідачам була надана можливість у реалізації їх прав для доведення іншого розміру заподіяної шкоди, шляхом призначення судової експертизи, проте відповідачі не оплатили вартість експертизи, а тому ухвала суду залишилася без виконання. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди позивачам з вини відповідачів, а тому вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 55 553,00 гривень є цілком обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню. Позивачі також просили стягнути з відповідачів на їх користь моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Суд враховує, що сама лише, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності (постанова Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №335/11779/16). Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідачів позивачам, як співвласникам залитої квартири, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивачів, істотних вимушених негативних змін у їх житті, змусило позивачів витрачати час на оформлення документів, звернення до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн., задовольняючи позов за цією вимогою частково. Щодо стягнення з відповідача витрат понесених по сплаті судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачів понесені ними витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 62553,00 грн., тобто на 40%. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 3178,00 грн. (в повному обсязі), а позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору. Відтак судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 1271,20 грн. слід стягнути в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (3178,00 х 40% :100). Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено 10000, 00 грн за складання експертного будівельно-технічного дослідження № 246.04.21 від 26.04.2021. Відтак, із [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рівних частках слід стягнути витрати на проведення експертного дослідження в сумі 4000 грн. 00 коп., тобто по 2000 грн. 00 коп. з кожного, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial