Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 12 травня 2023року надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди за спричинену тяжким ушкодженням здоров`я (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 12 травня 2023 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 15 травня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 23,24). На виконання вимог статтей 178, 191, 278\~ЦПК України Відповідачем 25 травня 2023 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача (а.с.28-37). Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. 02 червня 2023 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та без надання відповіді на відзив. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що на підприємстві Відповідача працювала з 19.10.1999року по 20.12.1999р.\~на подрібнювальній\~фабриці гірничого\~департаменту та\~з 20.121999р.\~по 19.08.2021р.\~на рудозбагачувальній\~фабриці №2\~машиністом крана\~(кранівником)\~з правом\~на пільгове\~пенсійне забезпечення\~за Списком\~№1. 19.08.2021р. звільнилася з підприємства за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. Працюючи тривалий\~час у\~відповідача (більше\~21\~року),\~від фізичних перенавантажень позивач\~почала часто\~хворіти,\~від чого\~стала переносити\~фізичні страждання.\~Ці фізичні\~страждання поступово\~переросли в\~моральні страждання\~та переживання\~-\~тому,\~що вона\~отримала ушкодження\~своєму здоров`ю,\~працюючи у\~відповідача. 19.01.2023р.\~Українським науково-дослідного\~інститутом промислової\~медицини мені\~були встановлені\~захворювання за\~діагнозами -\~Вібраційна хвороба\~другої стадії\~від дії\~загальної вібрації\~з церебрально-\~периферичнисм ангіодистонічним\~синдромом,\~ускладнена гіпертонічною\~хворобою II\~стадії,\~2\~ступеня,\~гіпертензивне серце,\~СН 1\~ст.\~Ризик 4,\~у поєднанні\~з полірадикулонейропатією\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями хребта, стійким больовим\~та мязово-тонічним\~синдромами,\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу І\~ліктьових та\~колінних суглобів\~(ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу дрібних\~суглобів 1\~кистей та\~трофічними розладами\~на кистях.\~ Хронічне\~обструктивне захворювання\~легень першої\~стадії (пиловий\~бронхіт першої\~стадії,\~емфізема легень\~першої стадії),\~група А,\~Легенева недостатність\~першого-другого\~ступеня. Захворювання були визнані професійними - такими, що отримані були по причині тривалої роботи на підприємстві у відповідача. 04.05.2023р. висновком МСЕК від професійних захворювань позивачу було визначено 65% втрати працездатності: 50% по вібраційній хворобі та 15% по ХОЗЛ. За висновками лікувально-експертної комісії позивачу були протипоказані - важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах вібрації та в умовах виробничого пилу. Рекомендовано - постійний нагляд у сімейного лікаря та невролога, медикаментозне лікування, забезпечення засобами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Від отриманих\~професійних захворювань\~позивачу спричинена\~моральна шкода\~від якої\~вона переносить\~страждання,\~переживання,\~негативні наслідки\~в своєму\~житті,\~має матеріальні\~збитки. Позивач позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, тривалий процес лікування позбавляє її можливості вести повноцінний свосіб життя, постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Вважає винним у втраті працездатності відповідача. В зв`язку з цим, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 360 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивачем не доведено належними доказами якими саме неправомірними діями Відповідача було заподіяно шкоду позивачеві. Наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 ЗУ «Про охорону праці». Крім того, Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію процесу не порушував. Позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що вона дійсно зазнає моральних страждань, розмір шкоди сильно завищений. Позивач оцінила свої моральні страждання в розмірі, що становить 360 000,00 грн. зокрема простить стягнути з ПАТ «АМКР» 360 000,00 грн. що жодним чином не аргументовано та необґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості, обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог, тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] працювала на підприємстві відповідача з 19.10.1999р.\~по 20.12.1999р.\~на подрібнювальній\~фабриці гірничого\~департаменту та\~з 20.121999р.\~по 19.08.2021р.\~на рудозбагачувальній\~фабриці №2\~машиністом крана\~(кранівником)\~з правом\~на пільгове\~пенсійне забезпечення\~за Списком\~№1. Звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.16-18). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Відповідно до\~пункту 18\~акту розслідування\~хронічного професійного\~захворювання (отруєння)\~від 28\~лютого 2023\~року (надалі\~акт Форми\~П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача є: Фактичне значення еквівалентного коригованого рівня вібрації становило 61 дБ при нормативному значенні 59 дБ, що перевищує допустимий рівень вібрації на 2 дБ. Пил: - Концентрація пилу фіброгенної дії складає від 3,7 до 5,9 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ, що перевищує гранично-допустиму концентрацію у 1,85 - 2,95 разів. Важкість праці: - Робоча поза: незручна та фіксована від 51,2% до 70% робочої зміни при нормативному значенні 25%, що перевищує гранично допустиме значення у 2-2,8 разів. (а.с. 6-8). Крім того, пунктом 15 Акту встановлено, що у позивача не було раніш виявлено хронічних професійних захворювань (отруєнь) (а.с.7). Згідно пункту 12 Акту встановлено, що Позивач пропрацювала на підприємстві Відповідача в цеху в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 8 місяців (а.с.7). Пунктом 13 Акту встановлено, що на підставі інформаційної довідки про умови праці від 02.09.2021 №867/4.6-9, -підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці машиніста крана (кранівника) рудозбагачувальної фабрики №2 (на правах цеху) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Ященко І.Г. відноситься: - за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класа 3 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі) (а.с.7). Крім того, 19.01.2023 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було установлено такі професійні захворювання: Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом,ускладнений гіпертонічною хворобою ІІ стадії, 2 ступеня, гіпертензивне серце. СН 1 ст. Ризик 4, у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, C7), з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим тамязово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозу дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.(а.с.12-13). 04 травня 2023 року Позивачу висновком МСЕК встановлено 65% втрати професійної працездатності (50% по вібраційній хворобі та 15% по ХОЗЛ,) та третю групу інвалідності безстроково (а.с.9). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46\~Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причино наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивач професійного захворюванням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався і цим Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 28.02.2023 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні нею трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Суд бере до уваги оцінку умов праці [PERSON] , яка згідно з Державними санітарними нормами та правилами «гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» віднесена до: - за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класа 3 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі) (п.13 Акту, а.с. 7). Крім того, медичним висновком ЛЕК від 19.01.2023р. також встановлено, що захворювання [PERSON] є професійним (а.с.12). При цьому чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 10-11,14-15). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Посилання представника відповідача в у відзиві на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, був повідомлений про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, не приймаються судом до уваги, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 153\~КЗпП України та ст.\~13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. ПАТ «АМКР» є належним відповідачем, оскільки первісно втрату працездатності з підстав професійного захворювання позивачу встановлено у 2023 році. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшла огляд медико- соціальною експертною комісією 04 травня 2023 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мала до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності, 3 (третю) групу інвалідності безстроково, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, а так само і тривалість трудових відносин між сторонами у справі, зокрема: 21 рік 8 місяців в умовах впливу пилу та шкідливих факторів, у зв"язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 250 000,00грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень). При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подала позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження її здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2500,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial