Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам в сумі 21010,15 грн. та штрафу на користь стягувача в сумі 51782,13 грн., стягуваних за рішенням Орджонікідзевського міського суду від 29.03.2010 року по справі №2-386/10. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського міського суду від 29.03.2010 року по справі №2-386/10 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Прізвище позивача змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] " на підставі Свідоцтва про зміну імені [NUMBER] . На виконання вищевказаного рішення судом 29.03.2010 року виданий виконавчий лист, який стягувачем звернуто до примусового виконання до Покровського відділу ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області. В ході примусового виконання виконавчого провадження №18564825 боржником рішення виконувалося шляхом здійснення самостійних оплат аліментних сум та шляхом утримань із зарплати боржника. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття. На момент повноліття дитини державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості по аліментам, розмір якої становить 21010,15 грн. Також у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам державним виконавцем 31.10.2018р. винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у сумі 51782,13 грн. Отже, на момент звернення до суду з цим позовом загальна сума заборгованості на користь стягувача становить 72792,28 грн. Повнолітній син [PERSON] , як і стягувач [PERSON] , понад 10 років проживають на території Російської Федерації та набули громадянство цієї країни. Тому представник позивача вважає, що позивач повинен бути звільнений судом від обов`язку сплати заборгованості по аліментам та штрафу на користь стягувача, в зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з довідкою та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 23 грудня 2000 року між позивачем та відповідачкою відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №233 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.10). Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сусенко Олексій Олександрович 31.03.2021 року змінив прізвище на [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання особи №1089/1 від 27.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] з 18.07.2001р. по теперішній час (а.с.11). Згідно виконавчого\~листа,\~виданого Орджонікідзевським\~міським судом\~Дніпропетровської області\~29.03.2010\~року,\~на підставі\~рішення суду\~з [PERSON] \~стягнуто на\~користь [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~ частини\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30%\~від прожиткового\~мінімуму громадян\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~03.03.2010р.\~і до\~повноліття сина (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №18564825 на підставі виконавчого листа №2-386/10 від 29.03.2010р., за період з 03.03.2010р. по 19.01.2021р. заборгованість складає 21010,15 грн. (а.с.15). Згідно довідки Згідно постанови про накладення штрафу від 31.10.2018р. по ВП №18564825 на боржника [PERSON] накладено штраф на користь стягувача у розмірі 51782,13 грн. (а.с.16). Згідно інформації Державної прикордонної служби України, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянами України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в період з 21.03.2018р. по 21.03.2023р. в базі даних не виявлено. Факт того, що [PERSON] та повнолітній син позивача [PERSON] понад 10 років проживають на території Російської Федерації та набули громадянство цієї країни також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо, що вона з [PERSON] з 2021 року живе у шлюбі. З 2015 року живуть разом. Чоловік не спілкується з [PERSON] та сином [PERSON] , тому що вони давно живуть в РФ. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона знає [PERSON] , вони разом навчалися, жили в одному дворі. Два роки назад вона розмовляла з нею по Вайберу. [PERSON] разом з сином давно проживають в РФ, вже отримали громадянство Росії. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що їй відомо те, що [PERSON] жив з [PERSON] , у них є син, потім [PERSON] поїхала до [PERSON] і не з`являється тут багато років. Вона знає, що [PERSON] там народила ще одну дитину. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] та повнолітній син позивача [PERSON] понад 10 років проживають на території Російської Федерації та набули громадянство цієї країни. Відповідно до п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст.273 СК України, за якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно до ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі, щодо припинення такого обов`язку, має право звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. 04.03.2022 року набрала чинності Постанова КМУ від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна; Законом України №2129-IХ від 15.03.2022 внесено зміни до розділу ХІП "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження» розділ доповнено пунктом 10-2 наступного змісту: До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; Таким чином, лише в судовому порядку можливо вирішити питання щодо звільнення позивача від сплати аліментів на користь стягувача - громадянина РФ. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від\~сплати заборгованості\~по аліментам\~та штрафу є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved