Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що [INFO] у [PERSON] помер син - [PERSON] . Після смерті сина, а саме на початку 2008 року до [PERSON] почала заходити [PERSON] та в той час вже її колишня невістка почала пропонувати послуги по забезпеченню утримання [PERSON] та послуги по її догляду. 02 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Десятої державної нотаріальної контори Строгою М.Д.. Відповідно до умов договору довічного утримання - [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] взяла на себе зобов`язання довічно утримувати її, забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу та підтримувати передане житлове приміщення у належному стані. За період часу який стосується укладеного договору довічного утримання позивач важко хворіла так як у неї була ціла низка хвороб які потребували постійного догляду за нею. Відповідач [PERSON] починаючи з 18 серпня 2016 року та по день смерті [PERSON] не приходив до неї, ніякої допомоги їй не надавав. [PERSON] як спадкоємець не виконував обов`язків по договору довічного утримання, який був підписаний з [PERSON] .. [PERSON] жодного разу після смерті [PERSON] не з`явився за її адресою проживання: [ADDRESS] та жодної допомоги відповідно до умов договору довічного утримання [PERSON] не надавав. Всі витрати пов`язані з утримання квартири [ADDRESS] , а саме витрати на житлово-комунальні послуги, телебачення, послуги телефонного зв`язку та послуги домофону [PERSON] оплачувала зі своїх коштів, які вона отримувала з пенсії та просила це робити сусідів та сторонніх людей за станом здоров`я. Тому просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 02 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчений Десятою Київською державною нотаріальною конторою, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , а також скасувати обтяження на нерухоме майно - кВ. [ADDRESS] накладене за договором довічного утримання укладеним 02 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений Десятою Київською державною нотаріальною конторою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року відкрито провадження. Протокольною ухвалою залучено до участі в справі правонаступник померлої [PERSON] - [PERSON] . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року позов [PERSON] задоволено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.01.2018 року поновлено [PERSON] строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2018 року заочне рішення суду скасоване та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2018 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 01.03.2018 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року провадження у справі зупинено до розгляду іншої справи. Дана ухвала була предметом апеляційного розгляду, в якому постановою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2018 року ухвалу залишено без змін. 10.04.2018 року до суду позивачем подано відповідь на відзив, який долучений до матеріалів справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів та призначення судово-психіатричної та судово-почеркознавчої експертиз. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просять суд розірвати договір довічного утримання, укладений 02 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , а також скасувати обтяження на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] накладене за договором довічного утримання укладеним 02 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений Десятою Київською державною нотаріальною конторою. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечують проти позову з підстав викладених у відзиві та просять суд відмовити в задоволенні позовові. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 6-820. Крім того, державний нотаріус Десятої Київської нотаріальної контори наклала заборону на відчуження квартири. Відповідно до п.1, 2 договору відчужувач ( [PERSON] ) передає, а набувач [PERSON] отримує у власність квартиру квартиру [ADDRESS] . Згідно п.8 договору, набувач зобов`язується довічно утримувати відчужувача ( [PERSON] ), надаючи їй комплекс послуг: забезпечувати її продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати їй необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у квартирі [ADDRESS] . В разі смерті відчужувача провести її захоронення та оплату всіх ритуальних послуг. Згідно п. 9 договору, сторони домовились, що вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 500 грн. в місяць. У випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення. Сторони погодились на умови зазначеного договору, про що свідчить їх підпис. [PERSON] (набувач за договром довічного утримання) померла [INFO] відповідно до копії свідоцтва про смерть актовий запис № 12680 від 19.08.2016 року. З копії матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] , [PERSON] . Померла [PERSON] залишила заповіт відповідно до якого на випадок свої смерті зробила розпорядження, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде належатиме та на що матиму право за законом заповідає [PERSON] . Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати (стаття 750 ЦК України). Крім того, у відповідності до положень ст.751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. При зверненні до суду з позовом [PERSON] зазначала, що зобов`язання за договором довічного утримання [PERSON] не виконуються належним чином. Стаття 755 ЦК України визначає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Водночас, стаття 757 ЦК України визначає, що у разі смерті набувача, обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Спадкування, відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як випливає зі змісту ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Отже, з викладеного вбачається, що до [PERSON] перейшли всі права та обов`язки за договором довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , а в подальшому правонаступник [PERSON] , наполягають на тому, що після смерті [PERSON] (набувача за договором довічного утримання), [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за договором довічного утримання. В судовому засіданні за клопотанням відповідача допитано двох свідків. Свідок [PERSON] , який є сином відповідача, в судовому засідання пояснив, що з [PERSON] вперше побачився років 10-15 назад, коли разом з мамою приходив до неї. Його мати колись була дружиною сина [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] , його мати уклала договір довічного утримання та доглядала за [PERSON] . З мамою іноді навідувався до останньої. Коли мама захворіла, він особисто приходив до [PERSON] приблизно один раз на два місяці - передавав гроші. Після смерті мами він також приходив до [PERSON] приблизно 1 раз на три місяці, останній раз був у неї наприкінці зими 2016 року та залишив грошей на декілька місяців вперед. Коли була жива мама він з відповідачем разом декілька разів приходили до [PERSON] . Про виконання договору довічного утримання саме відповідачем йому мало, що відомо. Особисто не бачив, щоб [PERSON] приходив до [PERSON] , але в нього були ключі від квартири [PERSON] . Зі слів батька знає, що той іноді приходив до померлої. Після смерті мами [PERSON] він передавав власні кошти, особисто не бачив, щоб батько передавав кошти померлій. Чи купував [PERSON] речі, одяг, ліки, їжу він не знає. Про смерть [PERSON] дізнався від батька, коли той отримав лист від суду і той попитав в нього, коли він був останній раз у [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка з відповідачем перебуває в дружніх стосунках приблизно 20 років, оскільки була подругою [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що їй було відомо, що [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON] . За життя [PERSON] старанно виконувала договір довічного утримання. Чи виконував договір [PERSON] суду не повідомила, вважає, що основне за договором було передати гроші, але не була свідком коли [PERSON] передавав гроші [PERSON] . Чи поховав [PERSON] . [PERSON] вона не знає. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Даючи оцінку показам свідків, суд приходить до висновку, що жодний свідок не підтвердив факту виконання [PERSON] договору довічного утримання. Крім цього, відповідач в судовому засіданні особисто повідомив суду, що виконання договору довічного утримання у нього особисто фактично звелось лише до передачі грошей. З [PERSON] він не спілкувався. Доказів передачі грошей за договором не має. Судом встановлено, що інших зобов`язань за договором довічного утримання він не виконував. Також він не виконав зобов`язання щодо поховання [PERSON] . Всі витрати на поховання [PERSON] було сплачено [PERSON] , що підтверджується Договором - замовлення на надання ритуальних послуг від 20.08.2017 року та Договором-замовлення № 26.5942П на організацію та проведення поховання від 11.08.2017 року. Судом встановлено, що з моменту смерті [PERSON] , права та обов`язки за договором довічного утримання перейшли до [PERSON] , і він не виконував зобов`язань за договором, не з"являвся до [PERSON] , не цікавився її життям, не надавав допомоги в утриманні (догляді), не створював умови для нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб [PERSON] . Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що [PERSON] не надав належних та допустимих доказів виконання зобов`язань за договором довічного утримання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , в частині розірвання договору довічного утримання та скасувати обтяження на нерухоме майно підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог за життя [PERSON] щодо застосування наслідків розірвання договору довічного утримання та визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , то слід зазначити наступне. В даному випадку у зв`язку зі смертю [PERSON] застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання у вигляді визнання права власності за [PERSON] , як правонаступником та спадкоємцем [PERSON] неможливо, оскільки за законом такі наслідки можуть бути застосовані відносно відчужувача, а у [PERSON] , у зв`язку зі складанням [PERSON] заповіту на його ім`я, виникло право на спадкування. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial