Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-01 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 14.08.2020 у загальній сумі 11080 грн. 96 коп., а саме: - заборгованість за договором позики у сумі 9000 грн. 00 коп.; - 3% річних від простроченої суми за період з 16.02.2021 по 03.06.2022 у розмірі 349 грн. 89 коп.; - інфляційні втрати за період з 16.02.2021 по 03.06.2022 у розмірі 1731 грн. 07 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.08.2020 [PERSON] складено розписку про те, що вона отримала від [PERSON] у борг 9000,00 грн., які зобов`язується повернути до 15.01.2021. Грошові кошти були отримані [PERSON] 14.08.2020. До 15.02.2021 грошові кошти позивачу повернуті не були, внаслідок чого у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Заборгованість більше року не сплачується, зустрічей з позивачем відповідач уникає. Відповідач продовжує користуватись належними до виплати позивачу грошовими коштами, які знецінюються внаслідок інфляції, що є підставою для застосування до правовідносин ст. 625 ЦК України. Розписка [PERSON] від 14.08.2020, оригінал якої є у розпорядженні позивача, підтверджує факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів. Наявність оригіналу розписки у позивача підтверджує факт неповернення коштів та прострочення виконання зобов`язання. Також у позові [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь всі понесені судові витрати. У відзиві на позов від 05.09.2022 [PERSON] не погодилась із доводами позову. Зазначила, що гроші у сумі 9000,00 грн. вона у позивачки не брала. З 2018 року по кінець 2020 року вона орендувала у позивача квартиру [ADDRESS] , де проживала зі своєю сім`єю. Письмового договору оренди вони не укладали, а обмежились тільки усною домовленістю. За час проживання у квартирі позивача у неї утворився борг за оренду, внаслідок чого [PERSON] погрожувала їй виселенням. Побоюючись залишитись без житла, вона переписала зміст наданого їй зразка розписки із датою 14.08.2020 на суму 9000,00 грн. Даної суми вона не позичала. В дійсності сума боргу по оренді квартири була значно меншою, однак позивачка наполягала на сумі 9000,00 грн., яка має гарантувати, на її думку, майбутні орендні платежі та повернення заборгованості. У подальшому вона із сім`єю виїхала з квартири позивачки. 14.08.2020 дану розписку вона не писала. 29.11.2021 позивачка через борг по оренді житла нанесла їй тілесні ушкодження, через що 11.02.2022 у справі № 317/3988/21 Запорізьким районним судом Запорізької області ухвалено обвинувальний вирок. Отже, 14.08.2020 розписка не укладалась і відповідачка її не писала. Дата у розписці не є датою передання грошей. Гроші у сумі 9000,00 грн. вона від позивачки не отримувала. Письмовий договір позики до виготовлення розписки не укладався. Ніякі кошти у присутності адвоката [PERSON] їй не передавались. Зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачеві грошових коштів та дати отримання відповідачем цих коштів. Текст розписки не визначає моменту передання грошових коштів, що є обов`язковою умовою для того, щоб договір вважався укладеним. У судове засідання з`явилась позивачка [PERSON] , яка відмовилась бути допитаною як свідок відповідно до ст. 92 ЦПК України. По суті позову позивачка зазначила, що вона знає [PERSON] з дитинства, також вони разом працювали. Коли відповідачка була на 8 місяці вагітності, то попросилась пожити у неї в квартирі. Позивачка пустила її, поросила платити за комунальні послуги. У присутності [PERSON] вони написали розписку. Пройшов місяць, позивачка попросила [PERSON] віддати борг, але вона сказала, що наступного місяця віддасть за два місяці. Чоловік [PERSON] також відмовився повертати кошти. Вона здавала квартиру [PERSON] за комунальні послуги. Відповідачка залишила борги. На час складання розписки [PERSON] мала заборгованість за комунальними платежами більше 5 тисяч гривень. Розписка була складена 14.08.2020. Ініціатором розписки була позивачка. Вони приїхали з [PERSON] до адвоката Заярної М.А. вдвох на 49 автобусі. Із [PERSON] попередньо вона не домовлялась. Вони прийшли до неї зранку, надали свої документи. [PERSON] сама писала розписку. У той день вона передавала відповідачці кошти, номінал купюр не пам`ятає. На що саме відповідачці потрібні гроші вона не знала. У неї були борги, чоловік розбив автомобіль, діти хворіли. [PERSON] не казала на що їй потрібні гроші. Крім розписки ніяких документів вони не складали. [PERSON] надала [PERSON] копію розписки. Позивачка передала [PERSON] 9000,00 грн. Борг за комунальні послуги і борг за розпискою це різні борги. Примусу при написанні розписки з її боку не було. Після ухвалення вироку стосовно позивачки у неї склались неприязні відносини з [PERSON] . У її квартирі [PERSON] жила з 14.09.2019, а виїхала - десь 25.08.2020. Вона перестала платити, казала, що бабуся отримає гроші за пай. [PERSON] попросила позичити гроші напередодні 14.08.2020. Вона зателефонувала позивачці. Це було числа 12 чи 13. Пообіцяла написати розписку, коли позивачка спитала чи напише вона її. Тоді позивачка сказала, що вони поїдуть до [PERSON] . Ця розмова відбувалась у першій половині дня. Гроші вона [PERSON] передала готівкою в кабінеті у [PERSON] . [PERSON] перестала платити за квартиру приблизно з початку 2020 року. Ці 9000,00 грн. позивачка просила повернути у жовтні 2020 року, десь 14 числа. [PERSON] сказала, що віддасть пізніше за два місяці. Через два місяці вона знову телефонувала [PERSON] , але та знову сказала, що віддасть пізніше. Після цього відповідачка вже слухавку не брала. Вони домовлялись, що 9000,00 грн. вона буде віддавати по 1500,00 грн. Ініціатором того, щоб [PERSON] виїхала з квартири була позивачка. Комунальні платежі позивачка вже сплатила сама. Розписка не була гарантією повернення боргів за комунальні платежі. Відомості в апеляційній скарзі на вирок суду всі вірні. Крім того, 30.05.2023 у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що [PERSON] дійсно телефонувала їй, але з телефону чоловіка - [PERSON] . У судове засідання з`явився представник позивача, адвокат Писаренко С.Ю., який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Представник позивача заперечив існування між позивачем та відповідачем орендних відносин. Пояснив, що йому не відомо де передавались гроші, не відомі номінали купюр. Крім того, 30.05.2023 у судовому засіданні представник позивача зазначив, що з приводу позичання грошей дзвінок [PERSON] був з телефону чоловіка [PERSON] і був він 5 числа, а не 11 чи 12 числа як зазначала раніше позивачка. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 13.04.2023 була допитана як свідок відповідно до ст. 92 ЦПК України, позов не визнала та пояснила, що з 2018 року по 2020 рік вони орендували квартиру [PERSON] . Вони платили орендну плату, відносини були нормальні. Почались проблеми із роботою, тож вони почали сплачувати лише комунальні платежі. Виникла заборгованість по оренді, тож позивачка почала їх виганяти. Позивачка сказала, що у неї є адвокат - [PERSON] , поросила приїхати до неї. [PERSON] сказала, що давайте не будемо писати що це борг за квартиру, а напишемо, що це гроші у борг. Ніяких грошей на руки відповідачка не отримувала. Вони виселились, оскільки були погрози через заборгованість. Вважає, що заборгованості у них не було, вони все віддали. До адвоката вони поїхали на початку 2021 року. [PERSON] хотіла перестрахуватись. За послуги адвоката Садовнікова О.В. сплатила 200,00 грн. Текст розписки відповідачка писала зі слів адвоката. Напису [PERSON] на розписці вона не бачила. Коли вона написала розписку, то розвернулась і пішла. Заборгованість перед позивачкою за оренду квартири у неї дійсно була станом на серпень 2020 року у розмірі 4900,00 грн. Гроші вони віддали чоловіку [PERSON] . Вони виїхали з квартири з вересня 2020 року. Були дзвінки, зустрічі, [PERSON] погрожувала. [PERSON] зателефонувала їй і сказала, що потрібно приїхати і написати розписку. На розписці вона поставила дату 14.08.2020 як її попросили. Вони казали [PERSON] , що це гроші за квартиру. На дату написання розписки, а саме на початок 2021 року, у неї була заборгованість перед [PERSON] за оренду квартири у розмірі 4900,00 грн. Востаннє 15.09.2020 чоловік відповідачки сплатив 650,00 грн. за комунальні послуги [PERSON] . З початку 2021 року вона не віддавала кошти [PERSON] . Вважає, що винна 4900,00 грн. [PERSON] по теперішній час. Оскільки у [PERSON] був інший розрахунок, то вона написала розписку на 9000,00 грн. Розписка була гарантією того, що вона поверне кошти за оренду квартири. Гроші на лікування дитини вона у [PERSON] не просила. Представник відповідача, адвокат Рогальський В.М. у судовому засіданні заперечував проти позову у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є адвокатом. Сторони були її клієнтами. До неї в офіс прийшли дві людини із питанням як оформити правовідносини. Вона надиктувала розписку. Чітко облич свідок не пам`ятає, це була 15 хвилинна консультація. [PERSON] написала розписку. Вона не пам`ятає чи передавались гроші, в яких купюрах. Якщо вона засвідчила підписом, то вони передавались. Суми не пам`ятає. На що кошти передавались вона не знає. Чи передавалась копія розписки особі, яка її написала, не знає. Хто платив за консультацію не пам`ятає. Ці події були у 2020 році, більш точно не пам`ятає. До неї прийшли з питанням як оформити якщо одна особа позичає гроші в іншої особи. Свідок запропонувала оформити у письмовому вигляді. Не пам`ятає обставин як одна особа передавала іншій особі кошти. Текст розписки визначали всі разом. Напис на розписці зробила вона одразу після складання розписки у присутності сторін. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає позивачку та відповідачку. [PERSON] є її сусідкою, а [PERSON] - квартирантка [PERSON] . Вона дружила із родиною [PERSON] . У свідка квартира напроти квартири [PERSON] , в одному тамбурі. Там проживала [PERSON] з чоловіком та двома дітьми. [PERSON] просила казати, що у квартирі живуть її родичі, а не квартиранти. До цього люди також проживали у [PERSON] , вона про це ж просила. Свідок знає, що сім`я [PERSON] платила за квартиру. Це казали і [PERSON] і її чоловік [PERSON] . Зараз у цій квартирі мешкають інші люди. Свідок не бачила, щоб [PERSON] давала гроші [PERSON] чи навпаки. [PERSON] жила 2 роки у квартирі [ADDRESS] . Вислухавши доводи учасників справи, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, 4 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що [PERSON] власноручно склала розписку від 14.08.2020 про отримання у борг від [PERSON] грошових коштів у сумі 9000,00 грн., які зобов`язалась повернути у тому ж розмірі до 15.02.2021. На даній розписці адвокатом Заярною М.А. зроблений напис про передання грошових коштів у її присутності. При розгляді спору по договору позики, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі за № 369/3340/16-ц . Аналіз здобутих доказів, дає підстави вважати, що розписка про позику грошей була оформлена не у зв`язку з отриманням грошей відповідачкою у позивачки, а з іншої метою, що підтверджується доказами у справі. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, сплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка не лише є доказом укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Окрім з`ясування та виявлення справжньої правової природи укладеного договору, слід також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Суд критично ставиться до пояснення позивачки [PERSON] про те, що вона передала відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 9000,00 грн. виходячи з наступного. Під час судового розгляду за клопотанням відповідачки були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . За змістом наявної у справі розписки адвокат Заярна М.А. була очевидцем передання грошей позивачем відповідачу. Разом із тим, під час допиту свідок [PERSON] зазначила, що вона не пам`ятає чи передавались гроші, в яких купюрах. Вона не пам`ятає обставин як одна особа передавала іншій особі кошти. Оцінюючі ці показання суд враховує, що свідок взагалі не пам`ятає ні факту передачі грошових коштів, ні суми яка передавалась. За вказаних обставин не можна вважати, що свідок [PERSON] була очевидцем виконання [PERSON] своїх зобов`язань по передачі грошових коштів. Посилання свідка [PERSON] на те, що «…якщо вона засвідчила підписом, то гроші передавались, але суми не пам`ятає», не можна вважати належним підтвердження засвідчення факту передачі грошових коштів позивачкою відповідачці. На існування інших відносин, відмінних від відносин позики вказує й наступне. По-перше, допитана у судовому засіданні 13.04.2023 як свідок, відповідно до ст. 92 ЦПК України, відповідач [PERSON] зазначила, що «…з 2018 року по 2020 рік вони орендували квартиру [PERSON] . У 2021 році почались проблеми із роботою, тож вони почали сплачувати лише комунальні платежі. Виникла заборгованість по оренді. На дату написання розписки, а саме на початок 2021 року у неї була заборгованість перед [PERSON] за оренду квартири у розмірі 4900,00 грн. Востаннє 15.09.2020 чоловік відповідачки сплатив 650,00 грн. за комунальні послуги [PERSON] . Оскільки у [PERSON] був інший розрахунок, то вона написала розписку на 9000,00 грн. Розписка була гарантією того, що вона поверне кошти за оренду квартири…». Хоча відповідачка [PERSON] плуталась у питанні наявності чи відсутності боргу перед позивачкою за проживання у квартирі останньої певний час наразі, зрештою вона під присягою підтвердила факт проживання у квартирі позивачки, наявність боргу перед нею за оренду квартири станом на серпень 2020 року. Відповідачка [PERSON] заперечила факт отримання від позивачки грошових коштів у розмірі 9000,00 грн. Підстав сумніватись у вказаних показаннях немає. Вони не спростовані іншими доказами. Хоча допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] не обізнана у питаннях наявності чи відсутності відносин позики між позивачем та відповідачем, вона підтвердила факт проживання [PERSON] із сім`єю у квартирі [PERSON] , та повідомила суд, що родина [PERSON] орендувала квартиру позивачки. [PERSON] відмовилась бути допитаною як свідок, відповідно до ст. 92 ЦПК України, хоча мала можливість спростувати своїми показаннями як свідка повідомлені відповідачкою обставини. Водночас, [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] попросилась пожити у неї в квартирі, а позивачка пустила її, попросивши платити за комунальні послуги. У судовому засіданні позивачка [PERSON] категорично заперечувала, що спірна розписка була гарантією оплати [PERSON] за проживання у квартирі. Між тим, вона пояснила, що коли після написання розписки пройшов місяць, то вона попросила [PERSON] віддати борг, але та сказала, що наступного місяця віддасть борг за два місяці. Вказані пояснення зовсім не узгоджуються із відомостями, які містяться у розписці, адже за змістом боргового документа обов`язок повернути гроші мав би виникнути у [PERSON] не через місяць після написання розписки, а через 6 місяців. Той факт, що [PERSON] почала вимагати повернення грошових коштів за розпискою через місяць після її написання узгоджується із показаннями допитаної як свідка [PERSON] , яка зазначила, що розписку вона написала на початку 2021 року, а дату поставила на розписці 14.08.2020, як її попросили. Зовсім не узгоджується з умовами позики, які зафіксовані розпискою, пояснення позивачки [PERSON] про те, що [PERSON] повинна була віддавати позику частинами. Як зазначила позивачка [PERSON] , на час складання розписки [PERSON] мала заборгованість перед нею за комунальними платежами більше 5 тисяч гривень. В її квартирі [PERSON] жила з 14.09.2019, а виїхала - десь 25.08.2020. Хоча самостійного доказового значення у розумінні ч. 2 ст. 76 ЦПК України пояснення [PERSON] не мають, проте суд вважає за необхідне оцінити їх на предмет відповідності наявним у справі доказам. Так, вкрай сумнівними є пояснення [PERSON] щодо того, що [PERSON] попросила її позичити гроші напередодні 14.08.2020. Так, як зазначила позивачка, «… [PERSON] зателефонувала їй. Це було 12 чи 13 числа…». Між тим, вже у наступному судовому засіданні позивачка та її представник самі спростували той факт, що напередодні 14.08.2020 [PERSON] телефонувала їй з метою позичити кошти, повідомивши, що останній дзвінок був з мобільного телефону чоловіка [PERSON] не 12 чи 13 серпня 2020 року, а 05.08.2020. Таким чином, позивачка докорінно змінила версію щодо обставин, за яких [PERSON] просила у неї позичити кошти. Як було з`ясовано судом під час судового розгляду із пояснень сторін, станом на серпень 2020 року у відповідачки дійсно була заборгованість перед позивачкою за проживання у квартирі [PERSON] . Дана обставина визнавалась обома сторонами. У цьому зв`язку знову ж таки сумнівним є факт передачі грошових коштів позивачкою у борг відповідачці, адже позивачка була невдоволеною тривалою несплатою відповідачкою боргу за комунальні платежі, не знала на які цілі відповідачці потрібні грошові кошти. Також у судовому засіданні був досліджений вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11.02.2022 у справі № 317/3988/21. Вказаним вироком [PERSON] визнано винуватою у спричиненні легких тілесних ушкоджень [PERSON] . За змістом вказаного вироку під час свого допиту [PERSON] пояснила, що провину в тому, що нанесла [PERSON] тілесні ушкодження визнає, але зазначила, що підставою для таких дій була поведінка та дії потерпілої щодо несплати боргу за користування житловим приміщенням, що належить обвинуваченій. Потерпіла має борг по сплаті за житло, але довгий час його не повертає. Жодної згадки про наявність боргу за розпискою у показаннях [PERSON] , які містяться у вироку від 11.02.2022, немає. Більше того, в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 13.06.2022 наведені вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги. Так, у спільній апеляційній скарзі обвинувачена [PERSON] та її захисник, адвокат Писаренко С.Ю., в обґрунтування своїх вимог зазначили, що причиною конфлікту була протиправна поведінка потерпілої, яка протягом тривалого часу винна обвинуваченій грошові кошти, що підтверджується наявною борговою розпискою, та ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед обвинуваченою, не відповідає на дзвінки, ігнорує вимоги сплати боргу, а в подальшому, змінила місце проживання та уникає контакту. Тому, зустрівши [PERSON] , обвинувачена в котрий раз спитала про борг, на що потерпіла зухвало та цинічно сказала, що нічого віддавати не буде, грошей вона не винна та взагалі її не знає. Системний аналіз відомостей, повідомлених [PERSON] суду першої інстанції під час допиту та суду апеляційної інстанції при поданні апеляційної скарги, вказує на те, що борг за користування житловим приміщенням та борг за борговою розпискою - це один і той самий борг. Суд погоджується із доводами відповідачки та її представника, що фактично розписка була написана відповідачкою [PERSON] як гарантія повного розрахунку за проживання у належній позивачці квартирі. Суд констатує, що у судовому засіданні позивачкою [PERSON] та її представником, адвокатом Писаренком С.Ю., не доведено факт отримання боржником від кредитора визначеної у розписці грошової суми. На переконання суду реальної передачі позичальникові грошових коштів у розмірі 9000,00 грн. не відбулося. Оскільки [PERSON] грошові кошти у позику [PERSON] не передавала, а остання не приймала на себе зобов`язання з їх повернення у погоджені сторонами строки, суд доходить висновку, що між сторонами склалися правовідносини не пов`язані із передачею грошових коштів у позику. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачкою [PERSON] та її представником, адвокатом Писаренком С.Ю., не доведено, що подана до суду розписка за своєю природою є договором позики, це є підставою для відмови у позові. Підстав стягувати з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат немає, оскільки дані вимоги є похідними від вимоги про стягнення боргу за договором позики. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed