Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2023 року позов [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - відповідач, КП «Київтеплоенерго») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь [PERSON] 71 998 грн. 87 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 825 грн. 37 коп. 17.03.2023 року представник позивача, в порядку ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі, посилаючись на те, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 500,00 грн., сплативши вказану суму адвокатам Крикунову Дмитру Олександровичу (далі - Крикунов Д.О.), Крикунову Олександру Володимировичу (далі - Крикунов О.В), Мазурику Сергію Володимировичу (далі - Мазурик С.В. ). Позивач вважає, що відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України наявні підстави, за яких суд має право покласти на відповідача судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору, тобто задоволення позовних вимог повністю чи частково. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, у яких просить відмовити в задоволенні вказаної заяви у повному обсязі. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вирішив розглядати заяву за відсутності учасників справи. Дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі, перевіривши зміст судового рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2023 року позов [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь [PERSON] 71 998 грн. 87 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 825 грн. 37 коп. Разом з тим, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач зазначив, що додаткові докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підставі абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: - копію витягу з договору про надання правової допомоги від 08.08.2022 року, укладеного між адвокатом Крикуновим Д.О. та [PERSON] ; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 20 000,00 грн. на підставі вказаного договору; копію Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року за вказаним договором, згідно з яким вартість виконаних адвокатом робіт становить 20 000,00 грн.; - копію витягу з договору про надання правової допомоги від 20.05.2021 року, укладеного між адвокатом Мазуриком С.В. та [PERSON] ; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 15 000,00 грн. на підставі вказаного договору; копію Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року за вказаним договором, згідно з яким вартість виконаних адвокатом робіт становить 15 000,00 грн.; - копію витягу з договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 року, укладеного між адвокатом Крикуновим О.В. та [PERSON].; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 2 500,00 грн. на підставі вказаного договору; копію Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року за вказаним договором, згідно з яким вартість виконаних адвокатом робіт становить 2 500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатами послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем, у розмірі 37 500 грн. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником позивача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 71 998 грн. 87 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, що становить 54,55 % заявлених позивачем вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 456,25 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, суд звертає увагу, що положеннями ч. 9 ст. 141 ЦПК України, на які посилається представник позивача, передбачено право суду, а не обов`язок щодо покладення на відповідача судових витрат повністю незалежно від результатів вирішення спору. При цьому суд вважає, що підстави для застосування зазначеної норми відсутні, оскільки судом не встановлено факту зловживання відповідачем чи його представником процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що вважає вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. надуманими, безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими жодним розрахунком, оскільки на час подання відзиву було відсутнє рішення суду про задоволення позову, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Крім того, представник відповідача подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, у яких просить відмовити в задоволенні вказаної заяви у повному обсязі. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що: рішенням суду у даній справі позовні вимоги були задоволені частково, у тому числі було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу; представником позивача не надано акти приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги; жодного судового засідання у справі за участю представників позивача не відбулося; зазначені в Актах наданих послуг виконані адвокатами позивача роботи не підтверджені документально, не направлялися відповідачу та не є належними та обґрунтованими доказами; до заяви не додано жодного платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо, які підтверджують факт передачі коштів на рахунки адвокатів з боку позивача. Отже, представник відповідача вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 37 500,00 грн. не відповідають критерію розумності, витраченому адвокатами часу, не є співмірними із заявленими позовними вимогами та описом наданих послуг, тому наявні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру зазначених витрат в розмірі 0 грн. Так, відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, враховуючи положення ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України та встановлені обставини у справі, суд вважає, що представником відповідача не подано доказів на спростування витрат позивача на правничу допомогу та не доведено неспівмірності витрат на оплату послуг адвокатів з наданими послугами з огляду на наступне. Доводи представника відповідача, що рішенням суду у даній справі позовні вимоги були задоволені частково, у тому числі було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає необґрунтованими, оскільки суд стягує з відповідача в даному випадку витрати позивача на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України; крім того, рішенням суду в даній справі не було відмовлено позивачу в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, як вважає представник відповідача. Так, відповідно до змісту судового рішення «З огляду на те, що позивач зазначив, що додаткові докази судових витрат позивача на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підставі абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу може бути розглянуто після надання позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи». Стосовно доводів представника відповідача, що представником позивача не надано акти приймання-передачі послуг за договорами про надання правової допомоги, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, представником позивача подано на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, копії Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року, Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року, Акту наданих послуг (виконаних робіт) від 08.02.2023 року, у яких міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами та прийнятих і сплачених позивачем, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що повністю відповідає вимогам вищезазначеної норми. Доводи представника відповідача, що жодного судового засідання у справі за участю представників позивача не відбулося, спростовуються тим, що в матеріалах справи містяться протоколи судових засідань від 19.09.2022 року та від 08.12.2022 року, з яких вбачається, що в судових засіданнях був присутній представник позивача Крикунов Д.О. Отже зазначені доводи представника відповідача є повністю безпідставними та такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах розгляду даної справи. Разом з тим, суд звертає увагу, що представник відповідача у судові засідання не з`являвся. Доводи представника відповідача, що зазначені в Актах наданих послуг виконані адвокатами позивача роботи не підтверджені документально, спростовуються матеріалами справи. Стосовно доводів представника відповідача, що представником позивача до заяви не додано жодного платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо, які підтверджують факт передачі коштів на рахунки адвокатів з боку позивача, суд зазначає, що до заяви додано копії: квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 20 000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 15 000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 08.02.2023 року про сплату позивачем 2 500,00 грн. Водночас, Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). З огляду на зазначене, заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та заперечення представника відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Крім того, ч. 5 ст. 137 ЦПК України передбачає право суду, а не обов`язок зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті. За таких обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України. З огляду на зазначене, оскільки в рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 757/57806/21-ц. На підставі викладеного,

Outcome: partial