Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є власником 17/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2000 року, її фактичне місце проживання позивачу невідоме. Позивачу доводиться надлишково сплачувати комунальні послуги, що порушує його право на вільне володіння своїм майном. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 25.04.2023 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 18.05.2023 року за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 18.05.2023 року закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Представник третьої особи просить розглянути справи за їх відсутності на розсуд суду. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] є власником 17/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [NUMBER] від 23.04.1986 року, виданого Ленінською райрадою народних депутатів № 118/34 від 17.04.1986 року (а.с.5,9). Окрім позивача за вказаною адресою зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не проживає за вказаною адресою з 2000 року, що підтверджується довідкою №60 квартального комітету №36 від 11.01.2023 року (а.с.8) Продовження реєстрації відповідача в частині будинку позивача створює йому перешкоди у реалізації свого права власності, регулярно сплачує комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на зареєстрованого за вказаною адресою відповідача. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною другою статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача у розумінні, наведених вище норм законодавства. Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в даному житловому приміщенні, проте вже більше року не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знялась та залишається зареєстрованою в спірному житловому приміщенні, жодних зобов`язань пов`язаних з утриманням будинку не несе, ним не користуються, не виконує обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення, її речі за вказаною адресою відсутні, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні права власності. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved