Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

22 березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 63122,45 грн. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 07.10.2010 відповідачу було надано кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - до закінчення строку дії платіжної картки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 09.02.2023 заборгованість за кредитним договором склала 63122,45 грн. в т.ч.: 51670,67 грн - тіло кредиту, 11451,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Подав відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити повністю у задоволенні позову, посилався на неукладеність договору та про відсутність погодження істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.10.2010 відповідач звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н, згідно з якою 24.05.2013 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2800,00 грн, який станом на 16.06.2021 становив 50.000,00 грн. У вказаній заяві визначені відсутні істотні умови договору: розмір кредиту, процентна ставка, відповідальність за порушення зобов`язань. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи відповідачем не підписані, а тому не можна їх вважати погодженими. З розрахунку заборгованості та виписки за договором №б/н вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, процентна ставка змінювалася: 27,60%, 30,00% 32,40% 42,00%, 40,80% 84,00 % річних. 03.06.2020 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 09.02.2023 заборгованість за кредитним договором склала 63122,45 грн. в т.ч.: 51670,67 грн - тіло кредиту, 11451,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. З таким розміром заборгованості суд не погоджується, оскільки відсоткову ставку позивач впродовж дії договору постійно змінював без погодження з відповідачем. Крім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем через 10 років після виникнення правовідносин між сторонами не є частиною кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформування про можливі умови договору. За власним розрахунком суду відповідач використав кредитних коштів на суму 49970,73 грн. Враховуючи те, що банк виконав свої зобов`язання, надавши грошові кошти позичальнику, а позичальник в свою чергу користувався ними та повертав банку, суд доходить висновку про часткове виконання договору, тому відсутні підстави для визнання його неукладеним. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також умову щодо зарахування до тіла кредиту похідних платежів (процентів, комісії, неустойки тощо). Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, визначені законом на підставі положення ст.625, 1048 ЦК України. Відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50000,00грн, однак позивач неправомірно нарахував заборгованість за кредитом у сумі 63122,45 грн. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позов підлягає задоволенню частково, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, які фактично використані відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial