Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва ун. №755/7129/22 від 07.11.2022. У цій квартирі зареєстроване місце проживання відповідача у справі - [PERSON] . Відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має, проте зареєстроване місце проживання відповідача за вищевказаною адресою обмежує позивачку у здійсненні права власності, порушує її право як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном. З цих підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 16.03.2023 року звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав і не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначив, що в спірній квартирі давно вже не проживає та це житло йому не потрібне. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва ун. №755/7129/22 від 07.11.2022, що набрало зпконної сили. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача, не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має. Ці обставини визнаються відповідачем, а тому в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав, що зазначені вище. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved