Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказав, що з 03 серпня 2020 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , під час якого у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2023 року дитина залишилась проживати з ним, а відповідач продовжила проживати окремо та виїхала за кордон, усунувшись від виконання своїх обов`язків по вихованню сина та його утриманню, не виявляє інтересу до життя дитини. Позивач також наголосив у своєму позові на тому, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, в той час як він забезпечує належне виховання сина, турботу про нього, отримання ним освіти, і забезпечив належні умови для проживання дитини. Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але направила до суду заяву визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за її відсутності, оскільки вона перебуває за кордоном. Представник Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області Ровгейша Н.Н. подала заяву з проханням проводити розгляд справи в цілому за її відсутності, врахувавши відомості, викладені у висновку органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись з заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана нею особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. Дослідивши у підготовчому засіданні наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2020 року, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 12 січня 2021 року відділом державної РАЦС по Харківському району та місту Люботин Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2023 року, ухваленого в справі № 630/61/23 за позовом [PERSON] . Як зазначено в рішенні суду, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства ще в березні 2022 року. Одночасно з цим вказаним судовим рішення було визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] . У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 17 квітня 2023 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Виконавчий комітет Люботинської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування у своєму висновку № 03-36/1564 від 30 травня 2023 року вказав, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , для якого створені усі необхідну умови для його утримання та виховання; у догляді за дитиною [PERSON] допомагає його мати [PERSON] ; батьком здійснені усі необхідні дії по догляду за станом здоров`я малолітнього сина. Під час перевірки умов проживання дитини спеціалістами служби у справах дітей було з`ясовано, що [PERSON] виїхала за кордон навесні 2022 року разом зі своїм старшим сином від першого шлюбу [PERSON] , і від тоді не приймає участі у вихованні сина [PERSON] . Згідно із висновком КНП «Люботинська міська лікарня» [PERSON] , як батько дитини, за станом свого здоров`я може бути його опікуном. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. Позивач стверджує, що відповідач припинила піклуватися про сина та забезпечення його потреб, коли виїхала за кордон і залишила дитину на його утримання. Відповідачем [PERSON] такі обставини визнані у поданій суду заяві, тому слід вважати їх встановленими. Отже відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за яких її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, а тому задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На даний час відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання свого малолітнього сина [PERSON] , а тому суд стягує з неї аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно з цим, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 1073,60 грн., які документально підтверджені. Крім того, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved