Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги мотивує тим, що між ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші» та [PERSON] було укладено договір №3438110998-007736 від 06.06.2018 року про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Платіжним повідомленням підтверджується те, що відповідачу було перераховано на картковий рахунок позику у розмірі 2300,00 грн. на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 19.02.2018 року за №92.15.000104/2. Строк надання послуг за вищевказаним договором розпочався із моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору. Дата надання Позики - 06.06.2018 року, дата повернення позики - не пізніше 06.07.2018 року. Відповідно до умов договору проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою. Загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою складає 3136,51 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, однак позичальник не повернув суму позики, чим порушив умови договору. Таким чином, відповідачем прострочені строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2300,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3921,51 грн.; заборгованості за пенею - 2070,00 грн. Загальна сума заборгованості за договором складає 8291,51 грн. 01 жовтня 2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші» уклала договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» про надання фінансових послуг факторингу №0110/1, внаслідок чого відбулася заміна кредитора за договором №3438110998-007736 від 06.06.2018 року. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в розмірі 8291,51 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся судом про розгляд даної справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, будь-яких клопотань до суду та відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші» та [PERSON] укладено договір №3438110998-007736 від 06.06.2018 року про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Платіжним повідомлення №2074 від 06.06.2018 року підтверджується те, що відповідачу було перераховано на картковий рахунок позику у розмірі 2300,00 грн. на підставі договору кредитування №3438110998-007736 від 06.06.2018 року. Позивач виконав умови договору перед відповідачем, однак позичальник не повернув суму позики, чим порушив умови договору. 01 жовтня 2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші» уклала договір із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРЕМІУМ АКТИВ» про надання фінансових послуг факторингу №0110/1, внаслідок чого відбулася заміна кредитора за договором №3438110998-007736 від 06.06.2018 року. Відповідно до поданого розрахунку заборгованості за договором, станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2300,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3921,51 грн.; заборгованості за пенею - 2070,00 грн. Загальна сума заборгованості за договором складає 8291,51 грн. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зістаттею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому позики та кредити та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитними договорами. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК Україниє докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказані розрахунки суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначені розрахунки, знаходить їх підставними. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором позик, суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у нового кредитора виникло право на стягнення всієї суми заборгованості за вказаним договором у розмірі 8291,51 грн. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту у розмірі 8291,51 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762, 00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» 15.10.2018 року укладено договір №15/10-1 про надання юридичних послуг з ФОП [PERSON] , відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику визначені цим договором юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також судах загальної юрисдикції України, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №б/н від 20.11.2018 року до Договору №15/10-1 від 15.10.2018 року про надання юридичних послуг ФОП [PERSON] надала, а замовник ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» прийняло юридичні послуги щодо юридичної консультації, підготовлення та передачі до суду позовної заяви про стягнення на користь замовника кредитної заборгованості до [PERSON] . Вартість послуг виконавця за цим актом складає 1500,00 грн. Згідно платіжного доручення №421 від 29.11.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» сплачено ФОП [PERSON] юридичні послуги за договором №15/10-1 від 15.10.2018 року в розмірі 1500,00 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині складення та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правничу допомогу за надання в розмірі 1500,00 грн. є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» задоволено, позивач поніс судові витрати на правничу допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 1500,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved