Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

21 лютого 2022 року [PERSON] звернулись до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, у даній квартирі, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . На даний час він не є членом її сім`ї, не проживає в даній квартирі понад рік, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні квартирою відповідачу не чинила. Факт реєстрації відповідача в даній квартирі порушує її право на вільне розпорядження квартирою. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання у цій квартирі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.02.2021=2 року відкрито провадження у даній справі. Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18.05.2022 року справу прийнято до провадження, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явились, але подала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволенні позовних вимог, просила в їх задоволенні відмовити. Вказала, що на день розгляду справи відповідач знятий з реєстрації. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст..319 ЦК України власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач в позовній заяві посилались на те, що відповідач понад рік не проживає по місцю своєї реєстрації, не сплачував комунальні платежі та не брав участі в утриманні житла. Обов`язковою умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Однак, в своєму позові позивач не посилається на відсутність поважних причин не проживання відповідача у квартирі. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіби, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належні та достатні докази не проживання відповідача у зазначеній квартирі, в тому числі і без поважних причин, у справі відсутні. Суд, враховуючи вищевикладені обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Крім того, вирішуючи позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою, суд виходить з того, що повноваження реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання до компетенції суду не належать. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи,крім інших підстав здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженихпостановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, судом встановлено, що відповідач 23.05.2023 року знятий з реєстрації у квартирі [ADDRESS] , що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, а саме [PERSON] від 30.05.2023 року. На підставі викладеного,суд приходить до висновку,що у задоволенні позовної вимоги, що зняття з реєстраційного обліку [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed