Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-25 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з 2012 року він фактично проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою. У сторін є спільний малолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Позивач з відповідачкою проживають окремо. Позивач з сином проживають у власному будинку, а відповідачка в червні 2018 року переїхала проживати до своєї матері. При цьому, вона написала розписку, що залишає нашого сина проживати з позивачем, так як вважає, що йому буде краще проживати з батьком. 07 листопада 2022 року Корсунь - Шевченківським районним судом Черкаської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка життям сина майже не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ним, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги сину. Заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 699/915/22 станом на 20.02.2023 року складала 23 815,17 гривень (за період з червня 2022 року по січень 2023 року не було сплачено жодної копійки). Позивачу відомо, що відповідачка їздила на роботу за кордон. Проте, коли вона прийшла провідати сина по поверненню з-за кордону, то вона з собою принесла лише смаколики для сина. Ні одягу, ні коштів на його утримання вона не принесла. Відповідачка ніколи не запитує у позивача, що син їсть, чи є у нього одяг та інші необхідні для життя речі. Коли прийшов час йти сину до школи (зараз він навчається у третьому класі), то одяг і необхідні для навчання речі позивач купував разом з [PERSON] . Також вона разом з нами ходила до школи на 1 вересня (як син йшов у перший клас). Але з того часу відповідачка більше до школи не ходила, успіхами сина не цікавилася, з ним не займалася. Участі в збиранні сина в 2 та З клас не приймала. Крім того, [PERSON] не цікавиться і станом здоров`я дитини. Вона ні разу з того часу, як проживає окремо, не ходила з сином до сімейного лікаря: ні коли він хворів, ні на профілактичні щеплення. Нещодавно всі члени сім`ї позивача хворіли. Хворіла і дитина. В цей період відповідачка прийшла лише один раз. То вона навіть не зайшла до будинку, щоб провідати хворого сина. Позивачу відомо, що відповідач працювала за кордоном, а зараз працює в Стеблівському психоневрологічному інтернаті. Тобто, вона має змогу сплачувати аліменти, але просто ухиляється від свого обов`язку. З часу "розлучення" пройшло більше 4 років. Перешкод в спілкуванні відповідачці з сином позивач ніколи не чинив. Але спілкування мами з сином відбувалося на мінімальному рівні. У позові позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі просила його задовольнити. Відповідач викликана належним чином, до суду не з`явилась, причини неявки суд не повідомив, гадала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився. Надав заяву в якій просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Під час судового засідання були вивчені наступні матеріали справи : -Свідоцтво про народження дитини (а.с.6) -Копія паспорту, ІПН Позивача (а.с. 7,8) - рішення Корсунь - Шевченківського районного суду від 07.11.2022р (а.с.9-10) -Виконавчий лист (а.с.11) -Довідка розрахунок заборгованості по аліментам (а.с.12-13) -Характеристика [PERSON] , видана Зарічанською гімназією (а.с.14) -Довідка про доходи позивача (а.с. 15) -Довідка про склад сім`ї позивача (а.с.16) -Розписка відповідачки про залишення дитини позивачу (а.с.17) -Рішення виконавчого комітету Стеблівської с/р (а.с.18) -Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.19-21) -Довідка місця реєстрації відповідача (а.с.27) -Копія паспорта відповідача (а.с.36) -Витяг з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації відповідача (а.с.37) -Характеристика [PERSON] (а.с.53) -Акти обстеження умов проживання позивача та відповідача (а.с.54-55,56-57) -Витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Стеблівської с/р (а.с.58-61) -В судовому засіданні була опитана дитина [PERSON] , 2013 р.н. ( з участі психолога), якій пояснив, що він проживає разом з батьком та бабусею. Мама пішла від них коли йому було 4 чи 5 років. Мати спілкується з ним дуже рідко, останній раз коли приходила- не пам`ятає ( при цьому вона з ним тільки привіталась та не розмовляла), в школу крім одного разу ( на 1 вересня, коли він йшов у першій клас) ніколи не приходила. Він іноді сумує за нею. На підставі ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. - Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун ... Згідно роз`яснень, викладених в п. 15 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27,02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих т а інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування. з боку батьків.. Відповідно до ст.150 ч.2 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.152 ч.1 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Приймаючи вказане рішення суд виходив в першу чергу з інтересів дитини, яка має невід`ємне право на охорону життя та здоров`я, на матеріальне забезпечення яке б дозволяло дитині в повній мірі розвиватися духовно та фізично. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи та інших доказів вивчених у судовому засіданні. Вивчені докази по справі свідчать проте, що з 2018 року сторони разом не проживають. В продовж останніх років, мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина та його матеріального забезпечення, не піклується про його розвиток. Залишивши в позивача дитину, відповідачка життям свого сина майже не цікавиться. Тому суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином не виконувала своїх обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 19 Конвенції про права дитини,ст. 150 ч.2,152 ч.1,164 ч.1 п.2 СК України,ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved