Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів у розмірі 9681,88 гривень. Мотивує позов тим, що [PERSON] як\~одержувач пенсії\~по інвалідності перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Головне управління). Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19) від 30.03.2020 № 540 розділ XV Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. В подальшому дія карантину неодноразово продовжувалась. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи відповідач [PERSON] , [INFO] особою з інвалідністю була визнана у період з 12.09.2019 по 30.09.2021. На виконання пункту 14-6 Закону № 1058 та Постанов від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336 та від 23.02.2022 № 229 відповідачу продовжено виплату пенсії по 31.05.2022. Згідно заяви [PERSON] від 20.03.2022, що надійшла до Головного управління за РМК № 13484/8 від 30,05.2022, виплату пенсії припинено з 01.06.2022 у зв`язку із непроходженням переогляду інвалідності. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 31.05.2022 № 1300-5209-8/45433 звернулось до AT Ощадбанк щодо повернення пенсії [PERSON] за жовтень 2021 - травень 2022 р. в сумі 17900 грн., тому з рахунку [PERSON] банківська установа повернула позивачу кошти в сумі 8218,12 грн. З приводу повернення надміру виплачених відповідачу коштів в розмірі 9681,88 грн. [PERSON] скеровані листи від 10.06.2022 № 1300-5209-8/49658 та від 29.12.2022 № 1300-5305-8/124356. Однак, в добровільному порядку [PERSON] не повернула неправомірно отримані кошти. Просить стягнути з відповідача надміру виплачені кошти в сумі 9681,88 грн. та відшкодувати судовий збір. Ухвалою від 19.04.2023 позовну заяву залишено без руху, надано старок для усунення недоліків. Ухвалою від 28 квітня 2023 року після усунення позивачем недоліків відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на час розгляду справи від відповідача будь-які пояснення у справі не надходили. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи особою з інвалідністю ІІІ групи, перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Головне управління) перебувала [PERSON] як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З`ясовано, що згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №298541 від 30.09.2019, виданої Міжрайонною спеціалізованою онкологічною МСЕК №2, відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи на строк до 30.09.2021. Починаючи з 01.10.2021 виплата пенсії не зупинена, продовжена до закінчення терміну дії заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19). З матеріалів електронної пенсійної справи вбачається, що [PERSON] нараховувалась пенсія по інвалідності по 31.05.2022 (а.с.6-11). Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 981 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» дію карантину продовжено до 31.12.2021, а в подальшому дію карантину продовжено до 31.03.2022, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 229 - до 31.05.2022. Встановлено, що [PERSON] заявою від 20.03.2022, повідомила позивача про непроходженням переогляду інвалідності, просить зупинити їй нарахування і виплату пенсії (а.с.16). Після отримання 30.05.2022 заяви [PERSON] позивач провів перерахунок і звернувся до AT «Ощадбанк» щодо повернення пенсії [PERSON] за жовтень 2021 - травень 2022 р. в сумі 17900,00 грн. (а.с.13). З листа АТ «Ощадбанк» від 13.07.2022 вбачається, що грошові кошти з рахунку [PERSON] в сумі 8218,12 грн. повернуті позивачу. Відповідно до індивідуального розрахунку із врахуванням повернутих коштів банківською установою, сума переплати пенсії становить 9681,88 грн. (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічні за своїм змістом висновки про застосування статті 1215 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, підстав відступити від яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц не встановила. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме: через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Підставою для звернення до суду Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилався на те, що [PERSON] отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія щомісячно по 31.05.2022 включно в повному обсязі перераховувалась на особовий рахунок відповідача. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання. Відповідно до ст. 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Статтею 31 Закону № 1058 залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Згідно ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Статтею 35 Закону № 1058 визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. У справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом враховано, що добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої. Встановлено, що інвалідність відповідачеві була встановлена до 01.10.2021, дата чергового перегляду призначена на 12 вересня 2021 року, про що зазначено у довідці до акту огляду МСЕК (а.с.5), органи Пенсійного фонду з жовтня 2021 року були обізнані про імовірність реабілітації відповідача, проте продовжували виплачувати їй пенсію до 31 травня 2022 року. Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача, які б доводили її недобросовісність під час нарахування їй розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів, за період з 01.10.2021 до 31.05.2022, адже нарахування пенсії здійснювалось відповідно до встановленого порядку. Так, позивачем не надано суду доведення відповідачці про її обов`язок повідомляти щодо проходження/непроходження огляду/переогляду для встановлення/припинення групи інвалідності, у матеріалах справи відсутні й відповідні докази на підтвердження вручення відповідачці листів, адресованих їй позивачем з приводу повернення надміру виплаченої їй суми пенсії по інвалідності. Повернулася також від відповідачки вся поштова кореспонденція суду з довідками про причини повернення/досилання\~«адресат відсутній за вказаною адресою». Наведене у поєднанні з іншими дослідженими матеріалами цієї справи, може свідчити про відсутність умислу в її діях з приводу неповідомлення про обставини, котрі стосуються припинення виплати пенсії по інвалідності у вигляді непроходження чергового переогляду МСЕК, та з приводу неповернення надміру сплачених сум пенсії у добровільному порядку. Отже, матеріали справи не містять доказів\~зловживань з боку [PERSON] або подання нею недостовірних даних, а позивачем не надано доказів того, що виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату. З урахуванням того, що позивачем не надано суду доказів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються\~на позивача.

Outcome: dismissed