Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Адвокатського об`єднання «Правовий стандарт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов обґрунтовує тим, що 28.10.2009 [PERSON] у кримінальній справі № 20-184-09 було притягнуто в якості обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України. 31.10.2009 між адвокатом Тарашевським С.В. і [PERSON]. було у кладено угоду про надання правової допомоги та здійснення його захисту під час досудового слідства та в суді першої інстанції у кримінальній справі №20-184-09, порушеній відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України. При цьому з [PERSON] була досягнута усна домовленість про виплату ним винагороди яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь [PERSON] або сплачені Державою Україна або іншими особами у кримінальній справі. З 2009 по 2013 роки захист [PERSON] в кримінальному провадженні здійснювався адвокатом Тарашевським С.В. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинької області від 08.06.2012 [PERSON] було виправдано. 04.08.2012 Апеляційним судом Волинської області скасовано вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2012 та направлено справу на новий судовий розгляд. 07.05.2013 Луцьким міськрайонний судом Волинської області кримінальну справу направлено прокурору для організації додаткового розслідування. 12.07.2013 постанову суду першої інстанції залишено без змін. У зв`язку з прийняттям в 2012 році нового КПК України відомості про кримінальне провадження були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12013020130000615 від 05.08.2013 за ч.1 ст.286 КК України. 17.09.2013 між Адвокатським об`єднання «Правовий стандарт» і [PERSON] було укладено договір № 26 про надання правової допомоги. Згідно п.1.1. Замовник укладає цей договір з Виконавцем виходячи із захисту правової позиції Відповідача яка полягає в тому, що він не винен у вчиненні 18.07.2009 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по захисту інтересів Замовника які випливають з такої правової позиції. Відповідно до п.1.2. Договору Виконавець приймає на себе обов`язки надавати [PERSON] правову допомогу у кримінальних, цивільних і адміністративних провадженнях, що пов`язані із дорожньо-транспортною пригодою від 18.07.2009, представляти його інтереси в органах досудового розслідування, МВС, прокуратури, судах та інших установах, і у зв`язку на що уповноважує адвокатів об`єднання, кожен з яких може діяти самостійно за окремими ордерами. З цього часу захист інтересів [PERSON] здійснювався двома адвокатами об`єднання - Тарашевським С.В. і Коренгою В.А . Крім цього, у договорі № 26 від 17.09.2013 були закріплені попередні усні домовленості з [PERSON] про визначення вартості надання правової допомоги. Так, згідно п.3.1. Договору Замовник сплачує Об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присудженні до стягнення на користь [PERSON] .. У зв`язку з набуттям [PERSON] у даному кримінальному провадженні крім статусу підозрюваного (обвинуваченого) ще й статус потерпілого - 26.01.2015 між АО «Правовий стандарт» і ним було укладено договір з № 159 за яким об`єднання прийняло на себе обов`язки надавати потерпілому (цивільному позивачу) [PERSON] правову допомогу у кримінальному провадженні №12013020130000615 від 05.08.2013. У вказаному Договорі відповідно до п.3.6. також визначено розмір винагороди Об`єднання, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Відповідача, або сплачені цивільним відповідачем чи іншою особою. 23.01.2015 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 14.08.2018 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2015 залишено без змін. 03.09.2019 між АО «Правовий стандарт» і [PERSON] було укладено договір № 037 про надання [PERSON] правової допомоги з підготовки позовної заяви до Держави Україна про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в кримінальній справі №161/1773/15-к і здійснення представництва у цій цивільній справі. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.02.2020, яке залишене без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 515 909,03 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання Державної Казначейської служби України списати зазначену суму з відповідного рахунку, на якому акумулюються кошти Державного бюджету України. 04.06.2020 на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2020, судом видано виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України на користь [PERSON] 515 909,03 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання Державної Казначейської служби України списати зазначену суму з відповідного рахунку, на якому акумулюються кошти Державного бюджету України. Заявою від 09.06.2020 Виконавчий лист Луцького міськрайонного суду вих. № 746 від 04.06.2020 подано до виконання до Державної казначейської служби України. Разом із заявою надано реквізити банківського рахунку [PERSON] на які необхідно здійснити зарахування коштів в рахунок виконання судового рішення. Листом за вих. №05-06-06/21325 від 20.10.2021 Державна казначейська служба України повідомила, що на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду…» обліковувався виконавчий лист Луцького міськрайонного суду по справі №161/17046/19 про стягнення коштів на користь [PERSON] . Казначейством 13.08.2021 в порядку черговості здійснено виконання зазначеного вище виконавчого листа та кошти перераховані на відповідний банківський рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». Згідно договору про надання правової допомоги № 26 від 17.09.2013: п.3.1 - Замовник сплачує об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника ( [PERSON] ); п.3.2 - Винагорода визначена п.3.1 договору сплачується Замовником шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Об`єднання в день отримання Замовником коштів на виконання рішення суду. Згідно договору про надання правової допомоги № 159 від 26.01.2015: п.3.6. - Замовник сплачує Об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника, або сплачені цивільним відповідачем або іншими особами; п.3.7. - винагорода визначена п.3.6 договору сплачується Замовником шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Об`єднання в день отримання Замовником коштів на виконання рішення суду або добровільної сплати коштів цивільним відповідачем чи іншою особою. Згідно договору про надання правової допомоги №037 від 03.09.2019: п.3.6. - Замовник сплачує Об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника, або сплачені Державою Україна або іншими особами. п.3.7. - Винагорода визначена п.3.6. договору сплачується Замовником шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Об`єднання в день отримання Замовником коштів на виконання рішення суду або добровільної сплати коштів Державою Україна чи іншою особою. Таким чином у [PERSON] перед АО «Правовий стандарт» виникло грошове зобов`язання, після того, як Державна казначейська служба України 13.08.2021 перерахувала кошти, у розмірі 515909,03 грн. на відповідний банківський рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». Згідно договору винагорода повинна сплачуватися відповідачем в день отримання ним коштів на виконання рішення суду. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АО «Правовий стандарт» 257954,52 грн. боргу, а також понесені у справі судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2021 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно [PERSON] . Ухвалою судді від 29.12.2021 відкрито провадження у справі. Відзиву від відповідача у визначений ухвалою строк до суду не надходило. 01.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 28.09.2022 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження на час її проведення у справі зупинено. 29.12.2022 провадження у справі поновлено. В судовому засідання представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач та його представник позовних вимог не визнали та просили відмовити в задоволенні позову з мотивів наведених у письмових судових дебатах. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. 03.09.2019 між [PERSON] та АО «Правовий стандарт» було укладено договір № 037 про надання правової допомоги (далі - Договір) (а.с. 60 Т.І). Факт укладення та підписання договору сторонами визнається та не оспорюється. Окрім цього, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-22/9689-ПЧ від 15.12.2022, підпис від імені [PERSON] в графі «Замовник ___ В.В. Макарук» зворотнього боку Договору про надання правової допомоги № 037 від 03.09.2019 - виконаний [PERSON] . Таким чином, Договір був підписаний його сторонами та містить реквізити сторін. Предметом Договору про надання правової допомоги є надання [PERSON] правової допомоги з підготовки позовної заяви до Держави Україна про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в кримінальній справі №161/1773/15-к і здійснення представництва у цій цивільній справі у зв`язку з чим, було уповноважено адвокатів об`єднання, кожний з яких може діяти самостійно а окремими ордерами та в тому числі представляти інтереси [PERSON] у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п.1.1, підпункт 1.1.4 Договору). АО «Правовий стандарт» відповідно до умов договору взяло на себе зобов`язання надавати [PERSON] правову допомогу в межах визначених Договором, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики, на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги та невідкладно повідомити клієнта про виникнення конфлікту інтересів. [PERSON] в свою чергу зобов`язався оплачувати послуги Об`єднання, згідно розділу 3 Договору. Таким чином, спірні правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є правовідносинами, що виникли між сторонами Договору (між адвокатом та його клієнтом), з приводу виконання цього Договору, є господарськими, договірними та зобов`язальними. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Враховуючи зобов`язальний та договірний характер цих правовідносин для їх врегулювання застосовуються загальні вимоги договірного права, норми цивільного права, що урегульовують зобов`язальні договірні відносини. Відповідно до ч.1, 5 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі Договір є договором про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Ч.1 ст.903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про на дання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення містяться і у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним З`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року 15.02.2019. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством (ч. 3, 4, 6 ст. 28 Правил адвокатської етики). Аналіз наведених норм свідчить про те, що, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір є відплатним. З п.3 Договору випливає, що розмір оплати за надані послуги визначається Об`єднанням, погоджується з Замовником в додатковій угоді. За надання послуг замовник зобов`язується оплатити їх вартість, згідно п. 3.1 Договору, протягом одного місяця з моменту підписання договору, шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Об`єднання. Крім вартості послуг визначених п. 3.1-3.4 Договору замовник сплачує Об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника, або сплачені Державою Україна або іншими особами. Винагорода визначена п.3.6. договору сплачується Замовником шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок Об`єднання в день отримання Замовником коштів на виконання рішення суду або добровільної сплати коштів Державою Україна чи іншою особою. Таким чином, сторони погодили, що розмір оплати за надані послуги визначається Об`єднанням, погоджується з Замовником в додатковій угоді. Крім того, замовник сплачує Об`єднанню винагороду, яка становить 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника, або сплачені Державою Україна або іншими особами. Судом встановлено,що передбачена п.3.6 Договору винагорода є додатковою винагородою адвоката, платою за досягнутий результат, та є за своєю суттю так званим «гонораром успіху», нарахування та сплата якого залежить від настання певної події. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зробила висновок про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Суд також враховує висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у постанові № 903/781/21, про те, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правила адвокатської етики надають визначення поняття «гонорар» без поділу цього поняття на види. Зокрема норми зазначених закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи «гонорар успіху», що свідчить про те, що поняття «гонорар», яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди. З урахуванням наведенного, суд дійшов висновку про те, що погоджений сторонами у п.3 Договору розмір гонорару загалом (як основний, передбачений п. 3.1, 3.2, 3.3 п.3 Договору, так і додатковий, передбачений п.3.6 п.3 Договору є за своєю суттю погодженою сторонами ціною договору в розумінні статей 632, 903 ЦК України, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства гонорар безвідносно до його виду (основний, додатковий (гонорар успіху)) є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою за виконану роботу / надані послуги. Суд, звертає увагу на те, що «винагорода», погоджена сторонами у п.3.6 Договору під відкладальною умовою (грошові кошти, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь [PERSON] , або сплачені Державою Україна або іншими особами) є складовою частиною гонорару адвоката, погодженого у пункті п.3.6 Договору. Зазначене узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката. Отже, істотна умова договору, а саме ціна, була визначена сторонами у п.3 Договору, зокрема і у п.3.6. Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Судом встановлено, що Договір недійсним повністю чи частково в судовому порядку не визнавався, сторонами не розривався та не змінювався. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18). З огляду на викладене, враховуючи закріплену законом презумпцію правомірності правочину, Договір укладений між сторонами є дійсним та є обов`язковим до виконання сторонами. Також, судом встановлено, що 10.12.2021 позивачем на адресу відповідача направлено рахунок-фактуру № СФ-0000002 від 10.11.2021 на суму 257951,52 грн. та акт № ОУ-0040 здачі-прийняття робіт (наданих послуг), що підтверджується квитанцією поштового відправлення. Жодних заперечень щодо вказаних вище документів та висловлення незгоди щодо суми, яка там зазначена, відповідачем не зазначено Таким чином, визначена п.3.6 Договору винагорода є платою за досягнутий результат, нарахування та сплата якого залежить від настання певної події, а саме рішення суду, яким стягнуто на користь [PERSON] грошові кошти як відшкодування завданої моральної шкоди. 05.02.2020 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області за участю позивача [PERSON] , його представника - адвоката Коренги В.А. ухвалено, стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 515909,03 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання Державної Казначейської служби України списати зазначену суму з відповідного рахунку, на якому акумулюються кошти Державного бюджету України. Постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2020 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області залишено без змін. 04.06.2020 Луцьким міськрайонний судом Волинської області, видано виконавчий лист № 746 від 04.06.2020. 09.06.2020 [PERSON] звернувся з письмовою заявою про виконання рішення суду до Державної казначейської служби України, долучивши до неї відповідні документи, в тому числа банківські реквізити в АТ КБ «Приватбанк» Відповіддю Державної казначейської служби України від 20.10.2021 № 5-06-06-21325, підтверджено, що Казначейством 13.08.2021 в порядку черговості здійснено виконання зазначеного вище виконавчого листа та перераховано на відповідний банківський рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». Отже, подія з настанням якої у відповідача [PERSON] виник обов`язок сплатити позивачу 50% від суми грошових коштів, які відповідно до рішення суду будуть присуджені до стягнення на користь Замовника, або сплачені Державою Україна або іншими особами, настала. А тому, у [PERSON] , перед АО «Правовий стандарт» виникло грошове зобов`язання зі сплати винагороди (гонорару успіху)в розмірі 257954,52 грн. (515909,03 - 50%), яке він не виконав. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав, а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатом послуг, тому не може бути предметом договору, оскільки такі спростовуються наведеним вище. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява АО «Правовий стандарт» є підставною та підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в сумі 2579,55 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 1135,00 грн., на загальну суму 3714,55 грн.

Outcome: approved