Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Представник АТ «ОТП Банк» 03.01.2023 р. звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №2013241667, на підставі якого банк надає позичальнику, а позичальник отримує на умовах передбачених кредитним договором грошові кошти у розмірі 3508,60 грн. Згідно умов договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк", та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору позивач АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, в результаті чого станом на 03.01.2023 р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем АТ «ОТП Банк» становить 41 418,78 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 37 501 грн.; заборгованості за відсотками - 3 917,78 грн. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 41 418,78 грн., а також судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.01.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, підтримала поданий відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» у повному обсязі. Крім того, 22.05.2023 р. відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала поданий відзив на позовну заяву в повному обсязі. Відзив мотивувала тим, що як вбачається зі змісту договору № 2013241667 від 25.10.2017 року п.2.3, строк дії кредитної лінії з моменту підписання договору складає 3 роки. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.2 ст.631 ЦК України), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч.3 ст.631 ЦК України). Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 25.10.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2013241667 (а.с. 4). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2013241667 від 25.10.2017 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» становить 41 418,78 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 37 501 грн.; заборгованості за відсотками - 3 917,78 грн. (а.с.17-41). Як вбачається з розрахунків заборгованості, позичальником здійснювалися платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, проте з порушенням умов договору щодо строків та розміру платежів, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі. Так, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості станом на час звернення з даним позовом утворилась заборгованість. Отже, на виконання умов вищевказаного кредитного договору позивач АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, однак, згідно розрахунку заборгованості по картковому рахунку відкритого на ім`я відповідача, останньою проводилось користування картковим рахунком, у тому числі з повернення кредитних коштів, проте ці платежі були не були систематичними та з вересня 2022 року відповідач взагалі перестала здійснювати операції по картковому рахунку, у тому числі, щодо погашення кредитної заборгованості (а.с. 17-41), у зв`язку з чим, виникла прострочена заборгованість по картковому рахунку, загальний розмір якої становить 41 418,78 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач АТ «ОТП Банк» 19.10.2022 р. направило на адресу відповідача вимогу № 11683060 про погашення заборгованості (а.с.15). Однак, зазначена вимога не була виконана. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Такі обставини, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ОТП Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2013241667 від 25.10.2017 р. у розмірі 41 418,78 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 37 501 грн.; заборгованості за відсотками - 3 917,78 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням № 2901547380 від 25.11.2022 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2481 гривень (а.с. 3). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн. На підставі наведеного та ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved