Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

26.12.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження № 5, складеного 03 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, де в графі «відомості про батька» записати [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування цих вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , в свідоцтво про народження якої, відомості про батька були внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України. Відповідач визнає своє батьківство, однак добровільно подати заяву про реєстрацію його як батька, відмовляється, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні 23.03.2023 року просили позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у поданому позові. В судове засідання, призначене на 23.05.2023 року, після поновлення судового розгляду, [PERSON] не з`явилася, надавши письмову заяву, яка була зареєстрована в канцелярія суду 23.05.2023 року за вх.№ 4528/23, згідно якої просить завершити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 23.03.2023 року підтвердив, що є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому позов визнає та не заперечує проти його задоволення. В судове засідання, що призначене на 23.05.2023 року, після поновлення судового розгляду, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився. Його неявка не перешкоджає завершенню розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з`явилася. Згідно листа від 15.03.2023 року № 160/28.25-35, начальник Калинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить справу розглянути за відсутності органу ДРАЦ, позовні вимоги підтримують, проти їх задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено і підтверджується доданою до позовної заяви копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2007 року Дружелюбівською сільською радою Калинівського району Вінницької області, що [INFO] в селі Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області народилась [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 03 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 5. Відомості про батька дитини записано відповідно до частини 1 статті 135 СК України, про що свідчать листи Калинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.02.2023 року № 52/28.25-35, від 28.02.2023 року № 120/28.25-35. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до частини 1 статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. За частиною 1 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями статті 128 СК України регламентовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття . Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. …Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). …Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. …Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням вимог процесуального закону, згідно з якого жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями статті 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). За вказаних обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] при зверненні до суду за позовну вимогу про визнання батьківства сплатила судовий збір у розмірі 992,40грн., що підтверджується квитанцією № 64032917, виданою 12.12.2022 року ПАТ «АБ «Укргазбанк». Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 992,40грн. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved