Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Озерова Л.М.» ( далі - ФГ « Озєрова Л.М.»), Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області ( далі - Краснокутська РДА Харківської області ) про усунення перешкод у реалізації права вільного володіння , користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом припинення договірних відносин, в якому просила припинити дію договорів оренди землі від 15.07.2009 , укладеного між нею та ФГ « Озєрова Л.М.» про оренду земельної ділянки площею 7,5487 га та нею, як спадкоємцем , після чоловіка [PERSON] , земельної ділянки площею 7,2659 га, за цільовим призначенням : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області) , з підстав закінчення строку на який було укладено договори оренди землі, зобов`язавши ФГ « Озєрова Л.М.» повернути у законне володіння , користування та розпорядження вказані земельні ділянки в придатному стані для використання за цільовим призначенням власнику [PERSON] ; визнати недійсними в повному обсязі правочини у вигляді додаткових угод від 01.12.2017 про зміни і доповнення до договорів оренди землі від 15.07.2009 укладеним між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ «Озєрова Л.М.» стосовно земельних ділянок площею 7,5478 га та 7,2659 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ; скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою , шляхом здійснення оренди ФГ «Озерова Л.М.», відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексні номери 38883499 та 38884562 від 21.12.2017 , проведеної державним реєстратором Краснокутської РДА Харківської області, за номерами запису про інше речове право 24081346 та 24081856 , на підставі додаткових угод від 01.12.2017 про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 стосовно земельних ділянок площею 7,5487 га та 7,2659 га за цільовим призначенням : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної на праві приватної власності [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019243 від 10.12.2004 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.2014 , кадастрові номери : 6323582200:02:000:0183 та 6323582200:02:000:0184 ; вирішити питання про судові витрати. У грудні 2021 року позивачка уточнила позов та просила суд визнати неукладеними додаткові угоди від 01.12.2017 про зміни і доповнення до договорів оренди землі від 15.07.2009 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ « Озєрова Л.М. « стосовно земельних ділянок площею 7,5478 га та 7 ,2659 га в межах , згідно з планом , розташованих за межами населених пунктів Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за цільовим призначенням : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери: 6323582200:02:000:0183, 6323582200:02:000:0184; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію речового права користування ( оренди ) земельних ділянок за ФГ « Озєрова Л.М.» відповідно до рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділів ) ,індексні номери : 38883499 та 38884562 від 21.12.2017 , проведених державним реєстратором Краснокутської РДА Харківської області , за номерами записів про інше речове право 24081346 та 24081856 , на підставі додаткових угод від 01.12.2017 про зміни і доповнення до договорів оренди землі від 15.07.2009 ; на усунення перешкод у володінні , користуванні та розпорядженні земельними ділянками спадкоємця за заповітом [PERSON] припинити речове право користування ( оренди ) ФГ « Озєрова Л.М.» на підставі договорів оренди землі від 15.07.2009 ; у спосіб усунення перешкод у володінні , користуванні та розпорядженні земельними ділянками [PERSON] зобов`язати ФГ « Озєрова » звільнити та повернути власнику [PERSON] земельні ділянки ,кадастрові номери : 6323582200:02:000:0183, 6323582200:02:000:0184. В обґрунтування позову зазначено, що у власності [PERSON] знаходиться земельна ділянка, кадастровий номер : 6323582200:02:000:0183, площею 7,5487 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області). Згідно договору оренди землі від 15.07.2009 [PERSON] передала у оренду ФГ « Озєрова Л.М.» у строкове платне користування вище зазначену земельну ділянку ( ріллю), строком на 10 років , тобто до 15.07.2019 . Крім того, чоловік позивачки [PERSON] при житті володів земельною ділянкою площею 7,2659 га, кадастровий номер : 6323582200:02:000:0184, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області). 05.04.2005 [PERSON] передав орендарю ПСП « Комсомольське » « у строкове платне користування вище зазначену земельну ділянку ( ріллю). 15.07.2009 договір оренди був переукладений на нові істотні умови в строкове платне користування строком на 10 років , тобто до [INFO] . В 2014 році [PERSON] помер. Спадщину за заповітом прийняла його дружина [PERSON] ,яка успадкувала земельну ділянку , що на праві власності належала чоловіку. На письмову пропозицію позивачки від 28.09.2018 про погодження та укладення договірних відношень стосовно оренди земельної ділянки за умовами сучасних вимог чинного законодавства , в редакції запропонованого договору оренди землі , відповідно до Типового договору , орендарем ФГ « Озєрова Л.М.» надана категорична відмова. Одночасно орендарем зазначено , що нібито 01.12.2017 з орендодавцем укладена додаткова угода, але інших договорів або додаткових угод щодо істотних умов та строків дії договору між сторонами не узгоджувалося, не укладалося , не оформлювалося і не підписувалося. На думку позивачки , чинність договору оренди землі від 15.07.2009 строком на 10 років припинилася 14.07.2019 . Позивачка вказує , що строк дії договору оренди землі закінчився , інших додаткових угод про зміну умов строку дії оренди землі вона не підписувала , позивачка не проводила державної реєстрації додаткової угоди ,отже відповідачем порушено право позивачки , як власниці земельної ділянки .Таким чином договір оренди землі від 15.07.2009, на думку позивачки , повинен бути припинений , додаткова угода від 01.12.2017 до договору оренди землі від 15.07.2009 має бути визнана недійсною та скасована державна реєстрація права користування вище вказаною земельною ділянкою ФГ « Озєрова Л.М.» , відповідно до рішення про державну реєстрацію . У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити . Представник відповідача ФГ « Озєрова Л.М.» проти позову заперечувала , просить відмовити в позові . Також представник відповідача подала відзив від 22.08.2019 , в якому зазначила , що договір оренди землі від 15.07.2009 укладений між сторонами , зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі . Волевиявлення учасників сторін були вільними і відповідали їх внутрішній волі . Крім того, позивачкою особисто підписана додаткова угода від 01.12.2017 щодо зміни умов оплати та строку дії оренди, тому підстав вважати , що був відсутній факт погодження власника землі [PERSON] на передачу земельної ділянки фермерському господарству , не має. Умови договору виконуються , тому підстав для задоволення позову не має. Представник відповідача Краснокутської РДА Харківської області до суду не з`явився , подав заяву , в якій прохає слухати справу у його відсутність та відзив на позовну заяву , в якому прохає відмовити в позові . Представник відповідача Богодухівської РДА Харківської області до суду не з`явився , про дату , час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином та в установлений законом строк , про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , проти позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Між сторонами у справі склалися правовідносини, що регулюються нормами чинного Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», нормами Цивільного кодексу України в частині щодо визнання правочинів недійсними, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання використання земель на умовах оренди. Судом встановлено , що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,5487 га , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області), з кадастровим номером : 6323582200:02:000:0183, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019243 від 10.12.2004 . ( а.с.14 т.1 ) 15.07.2009 між [PERSON] та ФГ «Озєрова Л.М.» , в особі голови Озєрової Л.М. , укладений договір оренди землі , згідно якого орендодавець [PERSON] передала ФГ « Озєрова Л.М.» в платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 7,5487 га,кадастровий номер : 6323582200:02:000:0183, строком на 10 років . Державна реєстрація договору оренди землі від 15.07.2009 відбулася 29.12.2011 у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області за № 63235822000135. ( а.с.14 т.1) 29.12.2011 сторонами договору підписаний акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки в оренду ( а. с.19 т.1). 01.12.2017 між сторонами договору [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 15.07.2009 , якою змінено п.8 Договору оренди землі від 15.07.2009 та викладено , що договір оренди укладено на 20 років , тобто до 29.12.2031 . Крім того , внесені зміни в п.9 договору щодо розміру орендної плати з 2 946,01 грн на 14 684,45 грн , що становить 5% від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки. 19.12.2017 інформацію про інше речове право було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , номер запису про інше речове право 24081346. ( а.с. 40 т.1) Крім того , на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХР № 019244 виданого Краснокутським районним відділом земельних ресурсів Краснокутського району Харківської області 10.12.2004 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,2659 га , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ( колишньої - Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області), з кадастровим номером : 6323582200:02:000:0184 ( а.с.23) Відповідно до договору оренди землі від 05.04.2005 між [PERSON] та ПСП « Комсомольське», в особі директора Озєрова В.М. , укладено договір оренди земельної площею 7,2659 га , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , строком на 3 роки . Договір зареєстрований у Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП « Центр ДЗК» від 18.05.2005 за №5. ( а.с.24-27). [INFO] [PERSON] помер , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Китченківською сільською радою Краснокутського району Харківської області від 14.01.2014 ( а.с.28). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , посвідченого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.09.2014 , [PERSON] , на підставі заповіту , посвідченого Китченківською сільською радою Краснокутського району Харківської області 17.12.2013 , зареєстрованого у реєстрі за № 147 , успадкувала земельну ділянку площею 7,2659 га, що на праві власності належала [PERSON] ( а.с. 29). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2014, здійснена державна реєстрація права власності на земельну ділянку кадастровий номер : 6323582200:02:000:0184 за [PERSON] ( а.с.30). Крім того , 01.12.2017 між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» було укладено додаткову угоду до Договору оренди землі від 15.07.2009 площею 7,2659 га , кадастровий номер : 6323582200:02:000:0184. Даною додатковою угодою внесено зміни до п.8 Договору оренди землі від 15.07.2009 та викладено , що договір оренди укладено на 20 років , тобто до 29.11.2031 . Крім того , внесені зміни в п.9 договору щодо зміни розміру орендної плати . 19.12.2017 інформацію про інше речове право внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , номер запису про інше речове право 24081856. ( а.с. 41 т.1) Вказано , що додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати державної реєстрації , складена у 3 ( трьох ) примірниках , по одному примірнику для кожної із сторін і один для органу державної реєстрації. Позивачка звертаючись до суду з позовом стверджувала , що ніяких додаткових угод вона , як орендодавець та власник земельної ділянки , не укладала та не підписувала , зокрема щодо строків продовження договору оренди належної їй земельної ділянки . В свою чергу , відповідач вказує , що посилання позивача на те, що вона не підписувала додаткової угоди щодо продовження строку договору оренди землі є безпідставними . Зазначив , що сторони дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору , в тому числі , щодо строку на який укладено договір , розміру орендної плати . Доказом цього є факт , що до цього часу сторонами умови договору виконуються : земельна ділянка використовується орендарем згідно цільового призначення з дотриманням умов договору , орендар сплачував орендну плату , а орендодавець в свою чергу отримував її. Позивач , заперечуючи факт підписання додаткової угоди до договору оренди землі , заявила клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи . Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 30.09.2020 № 117033/17035/20-32/21936-21942/20-32 , підпис від імені «Орендодавця» [PERSON] у двох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000135 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» від 01.12.2017 та трьох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000138 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» , від 01.12.2017 , у графі « орендодавець [PERSON] » , у рядку « ___ [PERSON] » виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Відповісти на питання щодо виконання підписів від імені [PERSON] ,які містяться у двох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000135 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» , від 01.12.2017 та трьох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000138 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» , від 01.12.2017 , тією особою , що виконала підписи у трудовій книжці колгоспника ,в заявах в спадковій справі , в пенсійній справі , анкеті відомостей про пенсіонера та інших документах, або іншою особою не виявилося можливим з причин , вказаних у дослідницькій частині висновків експертів. Підписи від імені [PERSON] , які містяться у двох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000135 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» від 01.12.2017 та трьох примірниках додаткової угоди про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 , державна реєстрація за № 632358224000138 від 29.12.2011 , укладеної між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» , від 01.12.2017 , у графі « Орендодавець [PERSON] « , у рядку « ____ [PERSON] » -виконані не тією особою , що виконала підписи у квитанції №20 про сплату гонорару ,угоді №41 від 14.06.2019 ,витязі з угоди №41. ( а.с. 104-130 т.2) Власник земельної ділянки вправі укладати договір оренди своєї земельної ділянки за власним вільним і свідомим волевиявленням. У відповідності з нормами Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України, ст. 203, 215, 627 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів ) істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди ( місце розташування та розмір земельної ділянки ); строк дії оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження ( обтяження ) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 15 ЦК України та статтею 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тобто, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв`язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з`ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13. Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України). Згідно роз`яснень, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до правової позиції ,висловленої Верховним Судом України в постанові від 18.12.2013 року ( справа № 6-127 цс 13) , вільне волевиявлення учасника правочину , передбачене ст.203 ЦК України є важливим чинником , без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов , складання та скріплення підписами письмового документа. Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація змін, припинення, набуття речового права здійснюється на підставі судового рішення про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина третя статті 640 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі). Відповідно до статей 125, 126 ЗК України, у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Набрання чинності договором оренди земельної ділянки починається з моменту вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №322/1178/17. Укладаючи 15.07.2009 року договір оренди землі, ФГ «Озєрова Л.М.» та [PERSON] погодили всі умови, необхідні для такого правочину, даний договір скріплений підписами сторін, у визначеному порядку пройшов державну реєстрацію. З матеріалів справи вбачається та не заперечується її сторонами, що з моменту укладення [PERSON] договору оренди землі він жодною із сторін не оспорювався, питання неправомірності використання ФГ « Озєрова Л.М.» орендованої земельної ділянки не порушувалося, що свідчить про фактичне визнання і виконання обома сторонами умов вчиненого правочину. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено , що сторони дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору , в тому числі щодо строку на який укладено договір , розміру орендної плати за землю . Сторонами умови договору виконуються : земельна ділянка використовується орендарем згідно цільового призначення з дотриманням умов договору , орендар сплачує орендну плату , а орендодавець в свою чергу її отримує. Правочин вчинений у формі встановленій законом. Судом не встановлено фактів порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача під час укладення договору оренди землі , додаткової угоди до договору оренди землі та під час державної реєстрації правочинів , а посилання позивача на формальне порушення закону , не є для суду правовою підставою для задоволення позову. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 у справі № 607 /11746/17 (провадження №61-18730св20) зазначено , що « з урахуванням принципів цивільного права , зокрема , добросовісності , справедливості та розумності , сумніви щодо дійсності ,чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності , чинності та виконуваності ». Виходячи з вищевказаних роз`яснень Верховного Суду , враховуючи , що два примірники додаткової угоди підписані позивачем , суд тлумаче їх на користь дійсності та чинності , а відповідач на законних підставах продовжує користуватися земельною ділянкою належну позивачу у відповідності до договору оренди від 15.07.2009 та додаткової угоди від 01.12.2017 . Реєстрація іншого речового права є адміністративним актом , тобто елементом зовнішнім до договору . Тому посилання позивача , що вона не подавала державному реєстратору заяву на реєстрацію додаткової угоди від 01.12.2017 , також не є підставою для задоволення позову , оскільки для державної реєстрації оренди землі, сторони (орендар та/або орендодавець) повинен звернутися до державних реєстраторів, визначених статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV з наступними змінами. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 зазначено, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря. Доводи позивача , що договір набирає чинності з моменту його укладення і строк дії договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ФГ « Озєрова Л.М.» обчислюється з моменту його укладення (15.07.2009 ), а не з моменту його державної реєстрації ( 29.12.2011), тому земельна ділянка після закінчення цього строку (15.07.2019 року) підлягає поверненню на вимогу власника, суд до уваги не приймає з наступних підстав . Згідно п.38 Договору оренди землі від 15.07.2009 вказано , що однією з підстав припинення дії договору є закінчення строку ,на який його було укладено. Пунктом 43 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. У відповідності до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вказаний договір оренди землі від 15.07.2009 зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області 29.12.2011 . У спірному договорі оренди землі , часу початку та закінчення строку договору оренди земельної ділянки не зазначено , а якщо сторони не зазначили часу початку та закінчення строку договору оренди земельної ділянки , він набирає чинності після державної реєстрації .Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Наведений процесуальний обов`язок позивачем не виконаний, доказів, які б підтверджували позовні вимоги, матеріали справи не містять, а тому встановлено наявність волевиявлення власника на укладення оскаржуваного правочину, зміст якого відповідає вимогам закону. Також, слід звернути увагу на те, що до пред`явлення позову сторони виконували досягнуті між ними домовленості, зафіксовані в умовах договору від 15.07.2009 , додаткової угоди до вказаного договору від 01.12.2017 (відповідач володів і користувався земельною ділянкою та сплачував за неї позивачу орендну плату). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц зазначає, що суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 надав таке тлумачення п. 6 ст. 3 ЦК України: «Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Очевидно, що дії позивачки, яка уклала 15.07.2009 договір оренди землі, 01.12.2017 додаткову угоду до договору оренди землі про продовження строку дії договору , а згодом пред`являє позов про повернення земельної ділянки, суперечить її попередній поведінці (отриманню плати за користування земельною ділянкою протягом довготривалого часу) і є недобросовісною. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] про скасування додаткових угод від 01.12.2017 про зміни і доповнення до договору оренди землі від 15.07.2009 задоволенню не підлягають. Оскільки вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень є похідними, то, відповідно, і вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed