Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3787, вчинений 1 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та вирішити питання судових витрат. Позов обгрунтовано тим, що позивачеві стало відомо про те, що 1 березня 2021 року приватним нотаріусом Головкіною Я.В. було вчинено спірний виконавчим напис № 3787 щодо стягнення коштів з позивача на користь ТОВ "Веллфін" заборгованості за кредитним договором № 356685 від 16.01.2018 року за період з 16 січня 2018 року по 2 березня 2020 року в сумі 54244,40 грн, що включає 1800 грн - простроченої заборгованості суми кредиту та 52444,40 грн - простроченої заборгованості за несплаченими відсотками. Позивач вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом порушено положення статті 88 Закону України "Про нотаріат", а саме надані стягувачем документи не підтверджували безспірність заборгованості перед банком. Крім того, позивач зазначив, що виконавчий напис вчинений на неналежних документах, а саме не на оригіналі документа чи дублікаті, що має силу оригіналу. Позивач вказав, що приватний нотаріус керувався пунктом 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, із змінами, внесеними постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, не зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили, зазначений нормативний акт було визнано незаконним та нечинним. Позивач вважає, що на момент вчинення спірного виконавчого напису 1.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, оскільки обставини в сукупності виключали факт безспірності заборгованості позивача перед ТОВ "Веллфін". 31 травня 2021 року ухвалою суду [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 23-24). 2 червня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 26). 28 вересня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме про витребування у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. належним чином завірених копій виконавчого напису № 3787 від 1.03.2021 року та документів, що були підставою для вчинення виконавчого напису (а.с. 41-42). 26 липня 2022 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування з виконавчої служби належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження ВП № [NUMBER] (а.с. 86-87). 29 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 133). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено нотаріальний напис, відповідно якого звернено стягнення з громадянина [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" на заборгованість за кредитним договором 356685 від 16.01.2018 року. У виконавчому написі зазначено, що боржник [PERSON] допустив прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 16.01.2018 року по 2.03.2020 року. Сума заборгованості складає 54244,40 грн, що включає: 1800 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 52444,40 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками. Нормативні акти, якими керувалася приватний нотаріус - статті 87-91 Закону України "Про нотаріат"; пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (а.с. 7, 114). 26 травня 2021 року представник ТОВ "Веллфін" на ім`я начальника Маловисківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надіслав заяву про відкриття виконавчого провадження, додавши такі документи: договір позики № 356685 від 16.01.2018 року; графік розрахунків; виконавчий напис від 1.03.2021 року (а.с. 103-114). 29 березня 2021 року відкрито виконавче провадження, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, накладено арешт на грошові кошти та майно боржника (а.с. 9-10, 11-13, 95-96, 97-99). 3 червня 2021 року державним виконавцем звернено стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с. 100-102). Аналізуючи дані, які викладені у договорі позики та графіку розрахунків, судом встановлено, що сума позики складає 1800 гривень (пункт 1.1. укладеного договору) зі сплатою процентів за користування позикою, що зазначені у пункті 1.5 договору; строк позики - 20 днів, тобто до 5.02.2018 року (пункт 1.3. договору); відповідно до графіку розрахунків, сума договору складає 1800 гривень, сума процентів - 699,80 грн, разом до сплати - 2499,80 грн. Приписами статті 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Правовий аналіз наведених норм дає підставу для висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Між тим, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (стаття 124 Конституції України). Згідно зі статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Виходячи з положень статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто за змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічні норми зазначені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (надалі - Порядок). Так, пунктами 1.1, 3.1 та 3.2 глави 16 Порядку визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У підпункті 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення позики. Тобто, до подання документів приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису позивач не був проінформований стягувачем про існування заборгованості, її розмір, чим, в свою чергу, позбавив його права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ТОВ «Веллфін». Приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналіз зібраних у справі доказів у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною. Згідно з правовою позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, положенням статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачають можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Договором позики № 356685 від 16.01.2018 року визначено, що строк позики закінчується 5 лютого 2018 року. Між тим, спірний виконавчий напис вчинено 1 березня 2021 року, тобто, поза межами трьохрічного строку, що є грубим порушенням приписів статті 88 Закону України "Про нотаріат". Крім того, аналіз змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вказує на те, що для висновку про безспірність заборгованості позивача за договором позики, нотаріус керувалася положеннями пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у частині, а саме пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак вказана норма "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" та на яку послалася у нотаріальному напис приватний нотаріус, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved