Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

12.05.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою, в якій заінтересованою особою зазначила Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місту Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. від 12.05.2023р. відкрито провадження у справі (а.с. 30). У поданій заяві [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Маріуполі Донецької області у віці 81 року. В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] . 20 травня 2022 року, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] (тимчасово окупована територія з 2022 року) чоловіком заявниці виявлене тіло [PERSON] . Причиною смерті померлої стали поранення, отриманні внаслідок ракетного обстрілу будинку. Згідно із актом про настання смерті, протоколами допиту потерпілого [PERSON] та додаткового допиту свідка [PERSON] (чоловіка заявниці), складених у межах кримінального провадження № 12023041660000363, розпочатого за ч. 1 ст. 438 КК України, тіло померлої знайдене 20.05.2022р. чоловіком заявниці на підлозі квартири за адресою [ADDRESS] , де останній час мешкала померла, стіни квартири були пошкоджені внаслідок ракетного обстрілу будинка. Через високу інтенсивність обстрілів та високий рівень небезпеки, [PERSON] поховав померлу у подвір`ї будинку. Оригінали документів підтверджуючих особистість померлої були знищені внаслідок ракетного обстрілу будинку, копії не збереглись. Зазначені докази, які є у заявниці в наявності та які підтверджують факт смерті [PERSON] , згідно з діючим законодавством України, є недостатніми для реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть у загальному порядку. У зв`язку з цим, наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для проведення державної реєстрації її смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку та вирішення в подальшому питання щодо вступу до спадщини, оформлення належним чином спадщини, можливого отримання допомоги на поховання. Представник заявниці - адвокат Стасюк В.О. (діє на підставі ордера серії АЕ № 1198737 від 11.05.2023р. (а.с. 28) надав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, справу просив розглянути за його відсутності та відсутності заявниці (а.с. 7). Представник Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся (а.с. 32). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з п. 18 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 10 серпня 2022 року, згідно з яким померла, перебуваючи у першому шлюбі за прізвищем [PERSON] , є матір`ю [PERSON] (а.с. 11), яка після вступу у шлюб взяла прізвища чоловіка [PERSON] (а.с. 12). Факт зміни дівочого прізвища померлої після вступу у перший шлюб, з [PERSON] на [PERSON] , підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00039517131 від 03.05.2023р. (а.с. 16). Факт зміни прізвища померлої після розлучення з [PERSON] на [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00039517494 від 03.05.2023р. (а.с. 17). Факт зміни прізвища померлої після вступу у другий шлюб, з [PERSON] на [PERSON] , підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00039517284 від 03.05.2023р. (а.с. 18). Факт зміни дівочого прізвища заявниці після вступу у шлюб, з [PERSON] на [PERSON] , підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2022 року (а.с. 12). [INFO], перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , чоловік заявниці [PERSON] виявив тіло [PERSON] . Відповідно до пояснень заявниці, причиною смерті померлої стали поранення, отриманні внаслідок ракетного обстрілу будинку. Вказаний факт підтверджується наступним. За заявою [PERSON] 10.04.2023р. зареєстроване кримінальне провадження № 12023041660000363 із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 438 КК України (жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій) (а.с. 19). Згідно із фабулою: 10.04.2023р. о 14:20 надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] про те, що 20.05.2022р. в результаті ракетного, обстрілу з боку держави агресора-рф загинула [PERSON] [INFO] , яка проживала і на той момент перебувала за адресою: [ADDRESS] , що тимчасово перебуває під контролем армії російської федерації. Своїми діями невстановлені особи порушили закони та звичаї війни, що передбачені ст. 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949р. (ЄО 5462). У межах вказаного кримінального провадження у якості потерпілої допитана [PERSON] , у якості свідка допитаний [PERSON] , які підтвердили, що тіло померлої знайдене 20.05.2022р. чоловіком заявниці на підлозі квартири за адресою: [ADDRESS] , де мешкала померла [PERSON] , стіни квартири були пошкоджені внаслідок ракетного обстрілу будинка. Через високу інтенсивність обстрілів та високий рівень небезпеки, [PERSON] поховав померлу у подвір`ї будинку (а.с. 21 - 25). [PERSON] власноруч складено акт про настання смерті від 09.05.2023р. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для проведення державної реєстрації її смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку та вирішення в подальшому питання щодо вступу до спадщини, оформлення належним чином спадщини, можливого отримання допомоги на поховання. Суд вважає вимоги заяви підлягаючими задоволенню, виходячи з такого. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно з п. 7 ст. 1 (1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року знаходиться під тимчасовою окупацією. Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України спільно з Міністерством цифрової трансформації України запущено цифрову платформу, де в режимі реального часу відображаються території, які є тимчасово окупованими, а також тими, що знаходяться в оточенні (блокуванні) та на яких ведуться активні бойові дії за посиланням - https://groshi.edopomoga.gov.ua/. Таким чином, місце смерті матері заявниці (м. Маріуполь) є територією, що не підконтрольна державній владі України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті матері заявниці у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати її смерть не має, тому відновлення порушених прав заявниці неможливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За викладених обставин, суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Маріуполь, Донецької області, у віці 81 року, від поранень, отриманих внаслідок ракетного обстрілу, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved