Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про поділ спадщини. Свій позов мотивують тим, що [INFO] , помер їх батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке позивачі, як дочки та відповідач як дружина померлого [PERSON] мають намір успадкувати. Сторони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі даних заяв була відкрита спадкова справа. До складу спадкового майна увійшло майно, яке перебувало у власності їх батька і майно, яке було спільною сумісною власністю подружжя та колгоспний двір, який є частковою власністю родини. Мати позивачів [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком, а після її смерті батько відмовився від прийняття спадщини на користь позивачів. Таким чином, враховуючи правові підстави набуття права власності на майно, позивачі вважають, що воно повинно бути розділено між спадкоємцями, а тому звернулись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] . Також в судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвами про народження позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками померлого [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі із 23.02.2021 р. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину». Тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Суд звертає увагу на те, що в Пленумі Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність спадкової справи стосовно спадкодавця [PERSON] у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, позивачі не надали суду доказів про існування такої спадкової справи та про те, що вони є спадкоємцями майна спадкодавця [PERSON] . Також зауважує на те, що позивачі не звертались до суду із клопотанням про витребування доказів (у зв`язку з неможливістю самостійно надати такі докази) у порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутня також обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину чи відмову у розподілі спадщини між спадкоємцями, що свідчить про те, що у позивачів відсутні перешкоди в отриманні спадщини чи її розподілі в загальному порядку, установленому законом, тому даний спір є передчасним, а позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed