Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» (надалі «Відповідач») про визнання незаконними та скасування наказів Івано-Франківського загону воєнізованої охорони: №39 від 17.03.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного складу штабу загону; №56 від 31.03.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного складу штабу загону; №66 від 19.04.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності інструктора з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загону [PERSON] ; №242 ос від 20.04.2022 року про припинення трудового договору щодо [PERSON] ; просить поновити [PERSON] на посаді інструктора з організації служби у ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ « Українська залізниця»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2022 до фактичного поновлення на роботі. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2022 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.11.2022 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Круця Володимира Мироновича задоволено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 20.09.2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.12.2022 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» про скасування та визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивача, на його думку, було незаконно звільнено з посади інструктора з організації служби у ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ « Українська залізниця» за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, оскільки такий факт систематичного невиконання, за твердженням Позивача, відсутній, а прийняті роботодавцем накази за №№ 39, 56, 66 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконними та упередженими відносно нього, а тому, на думку Позивача, підлягають скасуванню. Як зазначив Позивач у позовній заяві, усі ввірені йому вказівки керівництва ним виконувалися належним чином, у міру його об`єктивних можливостей на той час, окремі з них залежали від кореспондуючого виконання своїх обов`язків іншими особами, а тому, за твердженнями Позивача, у його діях відсутні склади дисциплінарних проступків, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за трьома оскаржуваними наказами, а в подальшому незаконно, на його думку, звільнено з роботи. У зв`язку з незаконним, на думку Позивача, звільненням з посади, ним також пред`явлено позовні вимоги про поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Представником Відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони», на адресу суду подано Відзив на позов, в якому він заперечив проти позовних вимог, вважаючи доводи позову безпідставними. Заперечуючи проти позовних вимог, представник Відповідача у відзиві на позов покликається на те, що при притягненні [PERSON] до дисциплінарної відповідальності роботодавцем було дотримано встановленої законом процедури за умови встановлення наявності для цього відповідних підтверджених фактами підстав. Оскільки Позивачем, як зазначено у відзиві, неналежно виконувалися доручені йому вказівки, не у встановлені строки, без погодження з керівництвом, його було у встановленому порядку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а в подальшому звільнено з роботи за систематичне невиконання трудових обов`язків. У відзиві на позов та в судовому засіданні представник Відповідача також звернув увагу на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, з метою забезпечення охорони вантажів і об`єктів залізниці, збереження зброї та боєприпасів, посилення охорони вантажів і об`єктів залізниці, забезпечення дисципліни та попередження травмування особового складу підрозділів воєнізованої охорони «Львівської залізниці» з 24.02.2022 року підрозділ, у якому працював Позивач, переведено на робочий режим особливого періоду, а всі вказівки керівництва мали виконуватися негайно. В судовому засіданні представник Відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав. Заслухавши в судовому засіданні пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] з 29.08.2007 року працював на посаді інструктора по стрільбі Івано-Франківського загону воєнізованої охорони» ДТГО Львівської залізниці». 01.12.2015 року даний підрозділ перетворено на виробничий структурний підрозділ «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ « Укрзалізниця» (том 1, а.с. 44 -47). Наказом начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №39 від 17 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону» (том 1, а.с.13-14) за порушення п.4 Вказівки-611 в частині ненадання інформації до вказаного терміну, вимог п. 1.6.6 Керівництва-0029 та п. 3 Положення-55 в частинах не виконання беззаперечно і своєчасно наказів і розпоряджень керівників і недотримання вимог п. 1 Протоколу 1-54/14 в частині негайного виконання вказівок, що надаються безпосередніми керівниками, інструктору з організації служби [PERSON] оголошено догану. Наказом начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №56 від 31 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону» (том 1, а.с.20-21) за порушення п.4 Вказівки-611 в частині ненадання інформації до вказаного терміну, вимог п. 1.6.6 Керівництва-0029 та п. 3 Положення-55 в частинах не виконання беззаперечно і своєчасно наказів і розпоряджень керівників і недотримання вимог п. 1 Протоколу 1-54/14 в частині негайного виконання вказівок, що надаються безпосередніми керівниками, інструктору з організації служби [PERSON] оголошено догану. Наказом начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №66 від 19 квітня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інструктора з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загоду Овчарука Руслана» (том 1, а.с.27-28) за систематичне невиконання посадових обов`язків та розпоряджень керівництва загону і служби воєнізованої охорони регіональної філії «Львівська залізниця» НОРІ [PERSON] звільнити 20.04.2022 року з роботи згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Наказом (розпорядженням) виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №242 ос від 20 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) (том 1, а.с.6) [PERSON] звільнено 20.04.20232 року з роботи на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин). Вважаючи вищевказані накази незаконними та такими, що прийняті без правових підстав, [PERSON] звернувся до суду з даним цивільним позовом. За загальним правилом, будь-яке звільнення особи у трудових відносинах має бути обґрунтованим, тобто, мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену Кодексом законів про працю України, а також бути наслідком дотримання встановленої законом процедури. Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України (надалі «КЗпП України») визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Так, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1 статті 5-1 КЗпП України). Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. Частиною першою статті 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування. Предметом позовних вимог в даній цивільній справі є, зокрема, позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України). Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень, відповідно до якого\~ до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За передбаченими пунктом\~ 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (строки та порядок зняття дисциплінарного стягнення\~ визначено стаття 151 КЗпП України). У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19). За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана або звільнення (стаття 147 КЗпП України). Дисциплінарне стягнення застосовується з дотриманням строків та порядку їх накладення, передбачених статей 148, 149 КЗпП України. Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника ( стаття 149 КЗпП). Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17). Згідно з положеннями статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Сукупний аналіз змісту норм КЗпП та правові позиції вищих судових органів дають підстави для висновку, що звільнення з роботи за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП є дисциплінарним стягненням за конкретний дисциплінарний проступок,вчинений працівником після застосування до нього (одного чи більше) заходів дисциплінарного стягнення. При цьому необхідно дотримуватись наступної послідовності у часі: вчинення проступку накладення дисциплінарного стягнення за перший проступок вчинення після цього повторного проступку накладення стягнення за повторний проступок (звільнення). Як зазначено Верховним Судом у Постанові від 11 січня 2023 року справа №740/4649/20 (провадження № 61-10206 св 22): «Отже, головною умовою для звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. У правилах внутрішнього трудового розпорядку містяться, зокрема, основні права та обов`язки працівників і роботодавця, вказується тривалість робочого дня і робочого тижня, початок і закінчення робочого дня, обідньої перерви, зазначається відповідальність працівників за порушення трудової дисципліни. Це зобов`язує працівників не лише просто виконувати свої трудові функції, а й дотримуватися встановленого режиму роботи, правил охорони праці, техніки безпеки тощо, оскільки їх систематичне порушення також може стати підставою для звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Тобто, за правилами пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника за його трудовим договором чи випливають з ПВТР. Очевидно, що з відповідними правилами та обов`язками працівник має бути своєчасно та належно ознайомлений, оскільки, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, провадження № 14-157 цс 19. Ще однією умовою звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є наявність вини працівника (у формі умислу чи необережності). Якщо поважні причини невиконання працівником його трудових функцій є, то, відповідно, вина його відсутня, а отже, звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України проводити не можна. Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. А саме, для звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець звільнив за пунктом 3 статті 40 КЗпП України) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому для дотримання порядку звільнення роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього попереднього стягнення та коли. Тобто необхідна саме наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили стягнення, що передувало новому порушенню, а не просто фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 266/7382/18, провадження № 61-12663 св 19. Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію у справах за аналогічних обставин. Так, у своїй постанові від 09 грудня 2021 року у справі №489/58/20, провадження № 61-11862 св 20, ним зроблено такий висновок: «Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок». Отже, для звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень. При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним. За змістом закону, звільнення працівника згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об`єктивні причини». Так, в ході розгляду справи Судом встановлено наступні фактичні обставини. Івано-Франківський загін воєнізованої охорони є виробничим структурним підрозділом регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» без статусу юридичної особи. Відповідно до Положення про виробничий структурний підрозділ «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 28.12.2018року №753/од (том 1, а.с.104-109) основними завданнями Підрозділу є: 1) охорона вантажів на шляху прямування та в парках станцій за переліком, затвердженим у порядку, встановленим Товариством, Залізницею; 2) охорона об`єктів залізничного транспорту за переліком, затвердженим у порядку, встановленим Товариством, Залізницею; 3) запобігання незаконному проїзду сторонніх осіб у вантажних поїздах і ходіння сторонніх осіб залізничними коліями у невизначених місцях та забезпечення встановленого перепускного режиму на об`єктах, що охороняються, і штучних інженерно-технічних спорудах; 4) пожежно-профілактична робота та ліквідація пожеж на підприємствах, в установах, а також на рухомому складі Залізниці (в межах зони відповідальності Підрозділу). Предметом діяльності Підрозділу є: 1) здійснення заходів, спрямованих на збереження вантажів, запобігання розкраданню вантажів та інших матеріальних цінностей; 2) затримання розкрадачів вантажів та матеріальних цінностей; 3) здійснення охоронної діяльності; 4) здійснення пожежно-профілактичних заходів та контроль за виконанням встановлених вимог пожежної безпеки; 5) участь у ліквідації пожеж на підприємствах, в установах та організаціях, що входять до складу Залізниці; 6) розслідування технічних причини пожеж та здійснює їх облік; інші. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та\~ з метою забезпечення охорони вантажів і об`єктів залізниці, збереження зброї та боєприпасів, посилення охорони вантажів і об`єктів залізниці, забезпечення дисципліни та попередження травмування особового складу підрозділів воєнізованої охорони «Львівської залізниці» з 24.02.2022 підрозділ переведено на робочий режим особливого періоду (том 1, а.с.119-120). Також відповідно до п.1 протоколу правління АТ «Українська залізниця» №54/14 від 24.02.2022 року (том 1, а.с.118) (на зворотньому боці якого міститься підпис, в тому числі, Позивача), всі вказівки, що надаються у відповідності до вимог законодавства, Статуту АТ «Укрзалізниця», локальних нормативних актів товариства, для забезпечення безперебійної роботи АТ «Укрзалізниця» Головою Правління, членами правління……. або безпосередніми керівниками працівників АТ «Укрзалізниця» засобами телефонного та електронного зв`язку (включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями тощо) належать до негайного виконання працівниками АТ «Укрзалізниця». У випадку одержання вказівки від вищого керівника, працівник зобов`язаний виконати її, повідомивши про це безпосередньому працівнику.\~ Завдання і обов`язки, права та відповідальність інструктора з організації служби ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» (посада [PERSON] ) визначено Посадовою інструкцією інструктора з організації служби ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» [PERSON] , затвердженою 01.06.2016 року (том 1, а.с.97-101). Постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 р. № 55 затверджено Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, пунктом 3 якого визначено обов`язки працівників, на яких поширюється дія цього Положення. 1. Наказ начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №39 від 17 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону» (том 1, а.с.13-14). Як зазначено у вказаному наказі, підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є: порушення п.4 Вказівки-611 в частині ненадання інформації до вказаного терміну, вимог п. 1.6.6 Керівництва-0029 та п. 3 Положення-55 в частинах не виконання беззаперечно і своєчасно наказів і розпоряджень керівників і недотримання вимог п. 1 Протоколу 1-54/14 в частині негайного виконання вказівок, що надаються безпосередніми керівниками. Так,\~ 07.03.2022 року о 9 год. 45 хв. в штаб загону отримано вказівку від керівництва ВСП «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» №НОШ-6/611 (Вказівка-611) щодо проведення аналізу та визначення потреби, спільно з керівниками підрозділів залізниці, потреби взяття під охорону додаткових стратегічно важливих об`єктів на дільниці обслуговування загону. Термін виконання даної вказівки (термін надання інформації) до 16:00 год. 07.03.2022 року (том 1, а.с.158). Дану вказівку було доручено до виконання [PERSON] його безпосереднім керівником [PERSON] , з умовою погодження її з керівником перед наданням. Вказана обставина сторонами не заперечується. Згідно рапорту НОР [PERSON] на ім`я начальника ВСП І.Кабана від 09.03.2022 року (том 1, а.с.17) НОРІ [PERSON] відмовився надавати особисте пояснення по виконанню вказівки керівництва служби в/охорони від 07.03.2022 року №НО-6/611 в частині не проведення в повній мірі аналізу щодо взяття під охорону додаткових об`єктів та вказання в відповіді щодо охорони наявними підрозділами НП чи Тероборони. Дану відповідь НОРІ [PERSON] надіслав засобами електронної пошти 07.03.2022 року о 17 год. 18 хв. без погодження з керівником ВСП. Як зазначено у протоколі оперативної наради від 10.03.2022 року (том 1, а.с. 15-16) після зібрання інформації інструктор з організації служби [PERSON] не дотримався терміну надання відповіді відповідь надав засобами електронної пошти в 17:18 год. 07.03.2022 року і без погодження з начальником загону. На час проведення оперативної наради інструктор з організації служби [PERSON] відмовився надати письмове пояснення по даному випадку. Вказане підтверджується Актом від 10.03.2022 року, підписаним працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1, а.с.18). На нараді також було встановлено, що це вже другий випадок за період 11-ти календарних днів лютого-березня 2022 року невиконання інструктором з організації служби [PERSON] вказівок керівництва загону: 25.02.2022 року відмовився виконати вказівку\~ щодо прийняття участі в оформленні довідок для працівників загону на право пересування в комендантську годину при виконанні службових обов`язків, мотивуючи це тим, що це не його робота. Таким чином, роботодавцем було встановлено, що [PERSON] порушено вимоги п. 1.6.6 «Керівництва з організації служби стрілецьких та стрілецько-пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України», затвердженого наказом Укрзалізниці від 28.12.2005р. № 003-Ц/ДСК\~ та п. 3 «Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту», затвердженого Постаново Кабінету Міністрів України від 23.01.1993р. №55, в частинах не виконання беззаперечно і своєчасно наказів і розпоряджень керівників, і недотримання вимог п. 1 Витягу з протоколу №54/14 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022р. в частині негайного виконання вказівок, що надаються безпосередніми керівниками, у зв`язку з чим притягнуто його до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану (протокол оперативної наради від 10.03.2022 року (том 1, а.с.15-16). Від підписання наказу №39 від 17 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону» [PERSON] відмовився, що підтверджується Актом від 17.03.2022 року, підписаним працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1, а.с.19). Так, в матеріалах справи міститься зміст електронного листа від 07.03.2022 року, направлений [PERSON] електронною поштою 07.03.2022 року\~ о 18:18 год., отриманий адресатом 07.03.2022 року о 19:20 год. (том 2, а.с.73-77). Той факт, що вказаного електронного листа направлено [PERSON] після 16:00 год. 07.03.2022 року та без погодження з керівником стороною Позивача не заперечується. Як пояснив представник Позивача в судовому засіданні, протермінування надання відповіді сталося у зв`язку з тим, що Позивач очікував відповіді від інших керівників стрілецьких підрозділів, які її надали із запізненням, про що неодноразово усно повідомляв [PERSON] , а також постійно телефонував начальникам стрілецьких рот для пришвидшення надання інформації. Зокрема, у позовній заяві та в судових засіданнях Позивач посилався нате, що дані по станції Хриплин було отримано лише 16:03 год., по станції Чортків о 16:12 год. В той же час, станом на 16:00 год. 07.03.2022 року (граничний термін виконання вказівки) Позивачем не зафіксовано таких обставин належним чином (наприклад, письмово не повідомлено про таке керівника, не повідомлено про затримку надання інформації тощо). Щодо неузгодження змісту відповіді з керівником ВСП І.Кабаном Позивач в судовому засіданні пояснив, що після 16:00 год. керівник був відсутній на робочому місці. Разом з тим, належні докази на підтвердження вказаних обставин в матеріалах справи відсутні. Натомість факт протермінування часу надання відповіді за вказівкою від 07.03.2022 року №НО-6/611 та не погодження її змісту з керівником ВСП І.Кабаном є доведеним. Крім того, Суд зауважує, що як підтверджується матеріалами справи, на час проведення оперативної наради 10.03.2023 року з приводу вищезазначених обставин інструктор з організації служби [PERSON] відмовився надати письмове пояснення по даному випадку (Акт від 10.03.2022 року (том 1, а.с.18). Таким чином, жодних пояснень щодо неналежного виконання вказівки керівництва, які б були враховані роботодавцем та давали підстави стверджувати про відсутність його вини (наявність у [PERSON] поважних причин неналежного виконання\~ даної вказівки) [PERSON] під час розгляду працедавцем на оперативній нараді обставин дисциплінарного проступку не надавалося. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до переконання про вірність висновку Відповідача щодо вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку (неналежного виконання\~ вказівки від керівництва ВСП «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» №НОШ-6/611) та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу №39 від 17 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону». 2. Наказ начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №56 від 31 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону» (том 1, а.с.20-21) Як зазначено у вказаному наказі, підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є: порушення п.4 Вказівки-611 в частині ненадання інформації до вказаного терміну, вимог п. 1.6.6 Керівництва-0029 та п. 3 Положення-55 в частинах не виконання беззаперечно і своєчасно наказів і розпоряджень керівників і недотримання вимог п. 1 Протоколу 1-54/14 в частині негайного виконання вказівок, що надаються безпосередніми керівниками. 24.03.2022 року в штаб загону надійшла вказівка керівництва ВСП «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» №НО-6/702 про проведення зустрічі з керівниками ВКВОК, СБУ, ДСО, ЗСУ, ТРО і національної поліції щодо унеможливлення конфліктних ситуацій та проведення щоденних інструктажів особовому складу воєнізованої охорони про порядок взаємодії відповідальних працівників вокзалів, працівників воєнізованої охорони і працівників силових структур. Дану вказівку було зареєстровано в «Журналі реєстрації вхідної документації» 24.03.2022р. №444 та отримано інструктором з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загону [PERSON] для виконання. 29.03.2022 року [PERSON] на ім`я начальника загону [PERSON] написано рапорт (том 1, а.с.24), за змістом якого повідомив, що на виконання телеграми від 24.03.2022 № НО-6/702 і відповідного розпорядження, ним 28 березня п.р. проведено зустріч з начальником залізничного вокзалу станції Івано-Франківськ Корчмарюком А.Є., щодо унеможливлення конфліктних ситуацій між працівниками вокзалу, воєнізованої охорони та силових структур при охороні залізничного вокзалу. Зі слів начальника залізничного вокзалу [PERSON] аналогічну вказівку вони отримали по своїй службі і 25.03.2022 року він по даному питанню мав розмову з представником СБУ. До кінця тижня планує домовитися про дату проведення зустрічі з представниками інших силових структур, про що додатково повідомить керівництво загону воєнізованої охорони . Крім того, зі змісту Протоколу оперативної наради від 31 березня 2022 року (том 1, а.с. 22-23) вбачається, що за період з 24 про 29 березня 2022 року НОРІ [PERSON] двічі звертався до начальника сектора [PERSON] щодо своїх дій по виконанню Вказівки-702, на що отримував відповіді про необхідність проведення зустрічі з оформленням протоколу, який мають підписати всі причетні. Таким чином, роботодавцем було встановлено факт самоусунення [PERSON] від виконання вимог Вказівки-702, за його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Як пояснив представник Відповідача в судовому засіданні, фактично підставою притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок Відповідача про наявність в діях [PERSON] дисциплінарного проступку, пов`язаного з неналежним виконанням ним Вказівки-702: за висновком Відповідача, всупереч вимогам вказівки щодо проведення зустрічі з керівниками усіх зазначених у даній вказівці силових структур\~ Позивач провів зустріч тільки з керівником вокзалу і обмежився лише посиланнями на те, що начальник вокзалу займається цим питанням. Належним чином оформленого протоколу зустрічі з підписами всіх учасників Позивачем не складено. Заперечуючи проти висновку Відповідача в цій частині, представник Позивача в судовому засіданні посилався на те, що згідно Вказівки-702 [PERSON] було доручено провести зустріч тільки з начальником вокзалу, що ним і було зроблено. Крім того, покликався на те, що у Позивача була відсутня об`єктивна (фізична) можливість провести зустріч з керівниками усіх силових структур, оскільки для цього не було відповідного приміщення. Так, з наявної в матеріалах справи копії Вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702 (том 1, а.с.175) вбачається наступне завдання: «з метою виконання вказівки від 23.03.2022 №ЦУО-16255 та забезпечення якісної охорони залізничних вокзалів Товариства Львів, рівне, Івано-Франківськ, унеможливлення появи конфліктних ситуацій між причетними співробітниками різних структур (СБУ, ДСО, ЗСУ, ТРО, національної поліції тощо). Зобов`язую провести зустрічі з їх керівниками щодо унеможливлення конфліктних ситуацій та проведення щоденних інструктажів особовому складу воєнізованої охорони про порядок взаємодії відповідальних працівників вокзалів, працівників воєнізованої охорони та працівників силових структур. Про проведені заходи прошу інформувати на електронну адресу\~ Л_НО_відділ-охорони». Таким чином, зміст вказаної вказівки свідчить про необхідність проведення зустрічі з керівниками відповідних структур (СБУ, ДСО, ЗСУ, ТРО, національної поліції тощо) з метою унеможливлення конфліктних ситуацій та визначення порядку взаємодії відповідальних працівників вокзалів, працівників воєнізованої охорони та працівників силових структур. Дійсно, на вказівці від 24.03.2022 року №НО-6/702 (том 1, а.с.175) міститься резолюція на ім`я [PERSON] наступного змісту: «провести зустріч з нач. вокзалу ст. Івано-Франківськ». Однак системний аналіз конкретного змісту Вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702 та зазначеної на ній резолюції свідчить про те, що [PERSON] спільно з начальником вокзалу м. Івано-Франківська доручено провести зустрічі з керівниками відповідних структур (СБУ, ДСО, ЗСУ, ТРО, національної поліції тощо) з метою унеможливлення конфліктних ситуацій та визначення порядку взаємодії відповідальних працівників вокзалів, працівників воєнізованої охорони та працівників силових структур. Тлумачення [PERSON] змісту вказаної вказівки та резолюції виключно таким чином, що йому слід було провести зустріч тільки з керівником вокзалу, є невірною та суб`єктивною, суперечить суті самої наданої вказівки. Сама суть такої вказівки зводилася до унеможливлення конфліктних ситуацій між працівниками АТ «Укрзалізниця» (якими є як працівники ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони», так і працівники вокзалу) та працівниками інших силових структур (СБУ, ДСО, ЗСУ, ТРО, національної поліції тощо). Таким чином, проведення [PERSON] зустрічі тільки з начальником вокзалу та відображення це у рапорті на ім`я начальника загону [PERSON] від 29.03.2022 року (том 1, а.с.24) не може вважатися належним виконанням Вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702. Щодо посилання представника Позивача на відсутність у [PERSON] трудового обов`язку по покладеному у Вказівці від 24.03.2022 року №НО-6/702 завданню, Суд зауважує, що в даному випадку мало місце власне розпорядження керівництва загону працівнику, яке згідно підпункту «а» розділу ІІІ «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» від 21.04.2021 року (том 1, а.с.110-117) та Протоколу №54/14 від 24.02.2022 року (том 1, а.с.118) підлягало до негайного виконання. Крім того Посадовою інструкцією інструктора з організації служби ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» [PERSON] , затвердженою 01.06.2016 року (том 1, а.с.97-101), визначено, що обіймаючи вказану посаду, [PERSON] займається організаційно-методичною роботою з питань організації служби в підрозділах охорони вантажів (пункт 1.1); контролює і аналізує роботу оперативних груп підрозділів загону по підтриманню встановленого на залізничному транспорті порядку (п.2.10); розробляє та приймає участь в підготовці керівних документів та матеріалів загону (накази, протоколи)(п.2.21). Визначене у Вказівці від 24.03.2022 року №НО-6/702 завдання, на переконання Суду, кореспондується з вищенаведеними повноваженнями [PERSON] , як інструктора з організації служби ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця». При цьому, Суд зауважує, що для з`ясування відповідних обставин з приводу виконання [PERSON] . Вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702 роботодавцем\~ 31.03.2022 року було проведено оперативну нараду, за результатами якої складено Протокол від 31.03.2022 року (том 1, а.с.22-23). На даній оперативній нараді [PERSON] відмовився надавати особисте пояснення щодо обставин виконання ним вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702, що підтверджується підписаним працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Актом від 31.03.2022 року (том 1, а.с.25). Актом від 31.03.2022 року, підписаним працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1, а.с.26) підтверджується факт відмови [PERSON] від підпису про ознайомлення з наказом від 31.03.2022 року №56. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до переконання про вірність висновку Відповідача щодо вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку (невиконання вказівки від 24.03.2022 року №НО-6/702 в повному обсязі) та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу №56 від 31 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівного штабу загону». 3. Наказ начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №66 від 19 квітня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інструктора з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загоду [PERSON] » (том 1, а.с.27-28). Вказаним наказом за систематичне невиконання посадових обов`язків та розпоряджень керівництва загону і служби воєнізованої охорони регіональної філії «Львівська залізниця» НОРІ [PERSON] звільнено 20.04.2022 року з роботи згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Актом від 19.04.2022 року, підписаним працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1, а.с.32) підтверджується факт відмови [PERSON] від підпису про ознайомлення з наказом від 19.04.2022 року №66. Так, 14.04.2022 року в штаб загону надійшло повідомлення від керівника ВСП «Коломийська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» №ПЧ-13-2/329\~ про виявлення 13.04.2022 року крадіжки деталей верхньої будови колії на під`їзній колії №10 ст. Заставна. Дане повідомлення зареєстроване в «Журналі реєстрації вхідної документації» 14.04.2022 №545 та отримане інструктором з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загону [PERSON] для виконання. Згідно резолюції керівника на вказаному повідомленні №ПЧ-13-2/329 (том 1, а.с.34) на ім`я [PERSON] йому було доручено виїхати на місце події, провести розслідування, доповісти письмово 18.04. до 10:00 год. 13 квітня 2022 року начальником ВСП було затверджено План-завдання на проведення перевірки по організації служби в структурних підрозділах ВСП, яке доручено НОРІ [PERSON] (Розслідування факту розкрадання елементів верхньої будови колії на станції Заставна 13.04.2022 року). Рапортом від 18 квітня 2022 року (том 1, а.с.35) [PERSON] повідомив начальника ВСП [PERSON] наступне: «… 15.04.2022р. в 07:30 год., після цілодобового чергування, я прибув на вокзал ст. Івано-Франківськ щоб виїхати в 8-01 год. на станцію Чернівці потягом №7 Київ Чернівці. Звернувшись в касу за квитком, я отримав застереження від касира, що всі потяги з Києва ідуть з запізненням і що мені краще дочекатись офіційного повідомлення довідки. В 8-10 год. довідка зробила оголошення, що потяг №7 Київ Чернівці запізнюється на невизначений час. Враховуючи, що з ст. Чернівці до ст. Заставна ще їхати автобусом, то на місце крадіжки я прибув би, в кращому випадку, в кінці робочого дня. Оскільки 16 і 17 квітня 2022 р. вихідні дні, я не зміг вчасно, до 10-00 год. 18.04.2022 р. виконати Вашу вказівку». З приводу даних обставин керівництвом ВСП 18 квітня 2022 року проведено оперативну нараду, за результатами якої складено Протокол оперативної наради від 18 квітня 2022 року (том 1, а.с.29-30). Додатково на нараді встановлено наступне. 15.04.2022 року НОРІ [PERSON] міг виїхати із ст. Івано-Франківськ до ст. Чернівці двома пасажирськими поїздами: №7 Київ-Чернівці відправився зі ст. Івано-Франківськ на дві години пізніше по причині затримки руху замість 08:01 год. відправився 10:00 год. №816 Львів-Чернівці відправився зі ст. Івано-Франківськ на десять хвилин пізніше замість 10:54 год. відправився 11:04 год. Крім того, згідно наявної в матеріалах справи відповіді АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» від 31.05.2022 року №НЮ-1/1566 на адвокатський запит (том 1, а.с.128): 15.04.2022 поїзд №7 сполученням «Київ-Чернівці» мав затримку по прибуттю на станцію Івано-Франківськ +3 год. 14 хв. (відправився зі ст. Івано-Франківськ о 11 год. 19 хв., прибув у м. Чернівці о 13 год. 48 хв.), поїзд №816 сполученням Львів-Чернівці мав затримку +13 хв. до графіку поїздів (відправився зі ст. Івано-Франківськ о 11 год. 05 хв., прибув у ст. Чернівці о 13 год. 33 хв.). Отже, обидва пасажирські поїзди 15.04.2022 року прибули до ст. Чернівці близько 14:00 год., тобто в межах робочого дня та часу та за кілька годин до його завершення. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що, враховуючи час затримки поїздів №7 та №816 із ст. Івано-Франківськ до ст. Чернівці 15.04.2022 року, яким Позивач міг добратися до ст. Чернівці, а також відстань між зазначеними містами та час перебування поїздів у дорозі, Суд приходить до висновку про непереконливість зазначених у рапорті від 18 квітня 2022 року (том 1, а.с.35) доводів [PERSON] щодо неможливості виконання ним вказівки керівника. Крім того, у робочий день 15 квітня 2022 року в межах робочого часу Позивач не був позбавлений можливості повідомити керівника про не відбуття ним до ст. Чернівці залізничним сполученням з метою виконання затвердженого начальником ВСП Плану-завдання на проведення перевірки по організації служби в структурних підрозділах ВСП (Розслідування факту розкрадання елементів верхньої будови колії на станції Заставна 13.04.2022 року) від 13 квітня 2022 року, для подальшого пошуку альтернативних варіантів відбуття до пункту призначення з метою виконання даного завдання. На переконання Суду, Позивачем допущено недбалість та нехтування своїм обов`язком щодо виконання завдань керівництва, не вжито всіх вичерпних заходів для їх виконання. Належних доказів поважності причин, які унеможливили відбуття Позивача до ст. Чернівці для виконання завдання керівництва 15.04.2022 року стороною Позивача не надано. Посилання на те, що 15.04.2022 року була п`ятниця і скорочений день до уваги не приймаються, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів (Вказівка від 324.02.2022 року (том 1, а.с.119-120) особовий склад стрілецьких та пожежних підрозділів переведено на режим найбільшої робочої зміни. Згідно ж графіку чергування працівників по ст. Заставна на квітень місяць 2022 року (том 1, а.с.137) тривалість зміни працівників щодня з 08:00 год. до 20:00 год. Робочий час для працівників воєнізованої охорони регулюється відповідно до вимог Положення про регулювання робочого часу та часу відпочинку працівників воєнізованої охорони АТ «Укрзалізниця», затвердженого на засіданні правління АТ «Укрзалізниця», протокол №Ц-45/18 Ком.т. від 25.02.2020 року та розділу V «Робочий час і його використання» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників виробничого структурного підрозділу « Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» РФ «Львівська залізниця» (закінчення робочого дня у п`ятницю 15 год. 45 хв.)(том 1, а.с. 114). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який прийнято 15.03.2022, нормальна тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути збільшена до 60 годин на тиждень для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо). Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) визначається роботодавцем. Тривалість щотижневого безперервного відпочинку може бути скорочена до 24 годин. У період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65 (граничні норми застосування надурочних робіт, частин третьої - п`ятої статті 67 (перенесення вихідних та святкових днів), статей 71 (заборона роботи у вихідні дні, винятки), 73 (святкові і неробочі дні), 78-1 (неврахування святкових і неробочих днів при визначенні тривалості щорічних відпусток) Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України "Про відпустки". Щодо посилання представника Позивача на те, що оскільки 14.04.2022 року [PERSON] перебував на чергуванні, а тому йому не могло бути доручено до виконання 15.04.2022 року відповідного план-завдання, Суд зауважує, що режим роботи посади [PERSON] не був позмінним, його посада відносилася до категорії працівників з щоденним графіком роботи з 8 год. до 17 год. (п`ятниця 15:45 год,), що підтверджується випискою з табеля обліку робочого часу (том 1, а.с. 133). Ототожнення Позивачем поняття «чергування» і «позмінний режим роботи» є невірним. Крім того докази об`єктивної неможливості виконання Плану-завдання на проведення перевірки по організації служби в структурних підрозділах ВСП (Розслідування факту розкрадання елементів верхньої будови колії на станції Заставна 13.04.2022 року) від 13 квітня 2022 року в межах встановленого станом на 15.04.2022 року робочого часу Позивача в матеріалах справи відсутнє. Щодо доводів представника Позивача щодо не віднесення до повноважень Позивача розслідування фактів крадіжки колії,Суд зауважує, що відповідно до Посадової інструкції інструктора з організації служби ВСП «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» [PERSON] , затвердженої 01.06.2016 року (том 1, а.с.97-101), визначено, що до завдань [PERSON] входить: пункт 2.2. Оперативний облік крадіжок та облік по формі КНО-1, проведення аналізу крадіжок майна та не збережених перевезень по загону … (пункт 2.2) пункт 2.3 Забезпечує\~ повноцінну, об`єктивну та своєчасну звітність по колу питань, за які відповідає пункт 2.4. Розслідування, зокрема, оперативних донесень, що надходять в загін воєнізованої охорони. пункт 2.10. Контролює і аналізує роботу оперативних груп підрозділів загону по профілактиці та розкриттю крадіжок вантажів, інших товарно-матеріальних цінностей, підтриманню встановленого на залізничному транспорті порядку. Стосовно посилання сторони Позивача на те, відповідно до наказу Укрзалізниці від 23.02.2010 року №022-ЦЗ (ЦУО-0037) відповідне розслідування повинні проводити інші особи (керівник підприємства, в складі комісії), Суд зауважує, що, враховуючи положення пунктів 2.2-2.4, 2.10 Посадової інструкції Позивача, доручення йому керівником ВСП проведення розслідування розкрадання колії на ст. Заставна є правомірним, а в обов`язки Позивача входило виконати дане доручення відповідно до вимог чинного законодавства, з яким Позивач, обіймаючи відповідну посаду, повинен бути обізнаним. Крім того, Суд зауважує, що у рапорті на ім`я начальника ВСП [PERSON] від 18 квітня 2022 року (том 1, а.с.35) [PERSON] не посилався на те, що до його посадових обов`язків не входить розслідування крадіжки колії на станції, як і не вказував він на це на оперативній нараді 18.04.2022 року (Акт від 18.04.2022 року, підписаний працівниками ВСП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про відмову [PERSON] надати особисте пояснення (том 1, а.с.31). Доводи [PERSON] щодо невиконання плану-завдання зводились до неможливості відбуття ним до станції Чернівці для виконання ввіреного йому завдання у зв`язку із затримкою поїзда №7 Київ-Чернівці, який, як встановлено Судом, 15.04.2022 року відправився зі ст. Івано-Франківськ на три години пізніше. Таким чином, враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про те, що висновок Відповідача про наявність у діях [PERSON] складу дисциплінарного проступку за невиконання Плану-завдання на проведення перевірки по організації служби в структурних підрозділах ВСП (Розслідування факту розкрадання елементів верхньої будови колії на станції Заставна 13.04.2022 року) від 13 квітня 2022 року є обґрунтованим та підставним. При цьому, на оперативній нараді 18 квітня 2022 року комісією ВСП було встановлено, що за період березня 2022 року наказами по загону від 17.03.2022 року №39 і від 31.03.2022 року №56 (які, за висновком Суду, є правомірними, - прим. Суду) Позивач двічі притягався до дисциплінарної відповідальності за невиконання вказівок та розпоряджень керівництва загону і служби воєнізованої охорони регіональної філії «Львівська залізниця», такі його дії, за висновком комісії, являються систематичними, у зв`язку з чим за систематичне невиконання посадових обов`язків і вказівок та розпоряджень керівництва загону і служби воєнізованої охорони регіональної філії «Львівська залізниця» вирішено звільнити [PERSON] 20.04.2022 року з роботи згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. При\~ цьому, в ході розгляду справи стороною Позивача не спростовано висновку Відповідача про систематичність невиконання [PERSON] вказівок та розпоряджень керівництва загону і служби воєнізованої охорони регіональної філії «Львівська залізниця». Попередні Накази начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.03.2022 року №39 і від 31.03.2022 року №56 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є правомірними та підставними за висновком Суду. Порушень процедури притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності Судом не встановлено, а сторона Позивача на такі обставини не посилалася. За таких обставин Суд приходить до висновку про наявність факту систематичності невиконання [PERSON] своїх посадових обов`язків, тобто наявність підстав для його звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України. Відтак, Суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування Наказу начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №66 від 19 квітня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інструктора з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загону [PERSON] ». 4. Наказ (розпорядження) начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №242 ос від 20 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту). Вказаним наказом [PERSON] звільнено 20.04.20232 року з роботи на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин). Підставою винесення даного наказу зазначено Наказ №66 від 19.04.2022 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. За попереднім висновком Суду, Наказ начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №66 від 19 квітня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інструктора з організації служби сектору охорони вантажів і об`єктів штабу загону [PERSON] » (який і став підставою винесення наказу 242 ос від 20 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) є законним та таким,що ґрунтується на доведених підставах, а, відтак, Суд не знаходить підстав для скасування Наказу (розпорядження) начальника виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №242 ос від 20 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту), як фактично, похідного наказу. В ході розгляду даної цивільної справи Судом встановлено наявність всіх умов для звільнення працівника ( [PERSON] ) на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України: бездіяльність працівника (недбале відношення до ввірених йому вказівок, виконання їх не в повному обсязі, невиконання взагалі), його вина (доказів відсутності вини [PERSON] у невиконанні вказівок керівництва (певні обставини непереборної сили, об`єктивні причини тощо) стороною Позивача суду не надано) систематичність порушень. При розгляді справи Суд враховує ту обставину, що у 2013 році [PERSON] переніс інсульт, йому встановлено третю групу інвалідності (том 1, а.с.40-43), у зв`язку з чим його стан здоров`я є погіршеним. Однак, згідно наявної в матеріалах справи довідки МСЕК №836679 від 23.06.2020 року (том 1, а.с.40, зворотній бік), медико-соціальною комісією визначено, що [PERSON] протипоказано важку фізичну працю, надмірні психо-емоційні навантаження. При цьому, завдання, які надавалися Позивачу у спірних правовідносинах (з приводу невиконання яких його притягалося до дисциплінарної відповідальності), на переконання Суду, за своїм характером не пов`язані з важкою фізичною працею, надмірними психо-емоційними навантаженнями. Сам Позивач при наданні йому спірних вказівок та під час оперативних нарад не посилався на те, що виконанню даних вказівок перешкоджав стан його здоров`я. А тому, на жаль, Суд позбавлений можливості врахувати стан здоров`я Позивача як поважну причину невиконання (неналежного виконання) тих вказівок, які надавалися йому, та є предметом розгляду в даній цивільній справі. При цьому, Суд враховує і ту обставину, що всі спірні події мали місце під час дії воєнного стану в державі, а установа, в якій працював Позивач, є критично важливою, оскільки на той час залізниця була чи не єдиним видом перевезень вантажів, зокрема, і тих, що необхідні для оборони держави. А тому, на думку Суду, вказана обставина вимагає від усіх працівників залізниці підвищеної дисциплінованості та неухильної виконавчості. Позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ж похідними від позовних вимог про оскарження наказів, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню, враховуючи висновок суду про законність таких оскаржуваних наказів. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 5-1, 40,43-1, 139, 147-149 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»,

Outcome: dismissed