Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

10 лютого 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 21 серпня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати непорозуміння та зварки, сумісний бюджет не ведуть, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного домогосподарства, що призвело до припинення шлюбних відносин, повної втрати почуття любові, взаємоповаги та будь-яких почуттів. Стверджувала, що 01.07.2022 фактично не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та взагалі не спілкуються. Зазначала, що примирення між нею та відповідачем вважає неможливим, та оскільки відповідач не бажає оформити розлучення у відділі РАЦС, позивачка змушена була звернутися з позовною заявою до суду. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 01 березня 2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Козельщинського районного суду Полтавської області за територіальною підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 цивільну справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Призначено судове засідання на 08 травня 2023 року. Протокольною ухвалою суду від 08.05.2023 судовий розгляд справи відкладено на 05.06.2023. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду. Від представниці позивачки - адвоката Артюшкової С.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представниці. Відповідач [PERSON] , у розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 27 серпня 2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у Печенізькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 27.08.2016 серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивачки підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved