Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

17\~листопада 2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~у якому,\~враховуючи уточнення\~позовних вимог,\~просила стягувати\~з [PERSON] \~на її\~користь аліменти\~на дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~ частки\~його заробітку\~(доходу),\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до\~досягнення дочкою\~повноліття,\~та аліменти\~на неї\~(дружину),\~з якою\~проживає їхня\~дитина,\~у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, до досягнення дочкою трьох років (а.\~с. 1-2, 37). В обґрунтування позову зазначала, що 31 липня 2020 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через сварки та конфлікти подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. З часу припинення шлюбних відносин, відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки їй не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. У неї недостатньо коштів для забезпечення нормальних умов проживання дитини, яка повністю перебуває лише на утриманні матері. Враховуючи малий вік дочки, вона не може працювати, перебуває на даний час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дочкою трьох років. Оскільки відповідач [PERSON] не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу малолітній дитині та дружині до досягнення дочкою трьох років, вона змушена була звернутися до суду з цим позовом про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав заяву до суду, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає, проти задоволення позову та стягнення з нього на користь позивача [PERSON] аліментів на дочку в розмірі частки його заробітку (доходу) та на дружину, з якою проживає дочка, у розмір 4000 грн. не заперечує. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що 31 липня 2020 року сторони у справі: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, через сварки та конфлікти вони припинили підтримувати шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Їхня малолітня дочка [PERSON] проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 12 листопада 2021 року. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Згідно із довідкою №\~76 від 26 травня 2023 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю Сільпо-Фуд, відповідач [PERSON] працює у цьому товаристві з 12 серпня 2020 року на посаді завідувача товарного відділу магазину №\~72_С по теперішній час. За період з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2023 року йому нарахована заробітна плата, прирівняні до неї виплати, у розмірі 146534 грн. 42 коп., що підтверджується довідкою про доходи фізичної особи та податок з них від 26 травня 2023 року №\~001969/СФ. Із цієї довідки також вбачається, що середньомісячні нарахування відповідача [PERSON] за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року становлять 20322 грн. 55 коп. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №\~1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню повністю. У ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved