Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

02 липня 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 113 591,96 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року відкрито провадження у вказаній вище справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку загального позовного провадження, а також задоволено клопотання позивача та витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 10 серпня 2021 року Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надано інформацію, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2010. 13.09.2021 [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд замінити її належним відповідачем та вказує, що не є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . 21.09.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що відповідачкою не надано доказів щодо не проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач щомісячно надсилає споживачу рахунки на оплату послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язана оплатити їх вартість. 06.10.2021 через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про залучення співвідповідача, в якому він просив суд залучити до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року заяву представника позивача про залучення співвідповідача задоволено, залучено участі у справі № 754/10156/21 як співвідповідача [PERSON] , зобов`язано позивача надати нову редакцію позовної заяви з урахуванням залученого співвідповідача та направити (вручити) співвідповідачу копію позовної заяви з додатками, а докази такого вручення надати суду. 01.06.2022 від представника позивача надійшла позовна заява в новій редакції з урахуванням співвідповідача та доказами направлення її відповідачам. Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та гарячої води в газеті Хрещатик № 34 (5085) від 28.03.2018, за яким свідоцтвом повного та беззаперечного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі не здійснили належним чином оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем станом на 01.05.2021 утворилась заборгованість у розмірі 66832,84 грн., яка складається з: 57120,20 грн. - заборгованість за надані послуги з центрального опалення; 9712,64 грн. - заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води. Окрім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 46759,12 грн. Таким чином, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 113591,96 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір. 15.08.2022 від відповідача-2, [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Оскільки позивачем подано позов до суду 13.10.2021 (з вимогами до відповідача-2), а вимоги про стягнення заборгованості заявлені щодо спожитих послуг до 01.05.2018, відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо вимог позивача за нібито спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у сумі 43 130,04 грн. i централізованого постачання гарячої води у сумі 3 629,08 грн., що разом становить 46 759,12 грн. Відповідач-2 у відзиві зазначає, що позивач не надав суду доказу існування у відповідача-2 заборгованості перед ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за спожиті послуги. Сам по собі Договір № 602-18 та додатки до нього не є доказом існування заборгованості відповідача-2 перед ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Відповідач-2 заперечує, що у нього існувала будь-яка заборгованість перед ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Позивачем подано до суду докази на іноземній мові без засвідчення перекладу, тому такі докази є неналежними. Зі змісту позовної заяви неможливо встановити, яку кiлькiсть Гкал/годин та кубометрiв гарячої води використано квартирою за адресою: [ADDRESS] . Беручи до уваги те, що ціни на опалення та гарячу воду змінюються мінімум один раз на рік позивач не зазначив, за якою ціною і в якій кількості та у який період нібито надано послуг вiдповiдачу-2. Не подано розрахунків, яким чином позивач з загальної цифри використання Гкал/годин тепла та кубометрiв гарячої води будинком вирахував, яку з них частку послуг отримав відповідач-2. Також з відзивом подано заяву про застосування позовної давності. 16.08.2022 відповідачем-1, [PERSON] , подано відзив, в якому вона просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач-1 заперечує, що у неї існувала будь-яка заборгованість перед ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Також позивач не надав доказів, що на відповідача-1 відкрито особовий рахунок та того, що вона проживала чи проживає за адресою [ADDRESS] . Також з відзивом подано заяву про застосування позовної давності. 25.08.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документі зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, заборгованості, тощо. Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період вiдповiдач, як власник квартири, до позивача не звертався. Разом з цим, як вбачається з відзиву на позовну заяву, адреса відповідача збігається з адресою, яка була зазначена в позовнiй заявi початково. Тому, слід вважати, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку відповідача в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі а тому, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а отже, [PERSON] споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Вiдповiдач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з березня 2017 про травень 2021 року. 08.09.2022 від відповідача-2, [PERSON] , надійшли заперечення, в яких він не погоджується з заявленими позивачем вимогами, зазначає, що не визнає того, що на відповідача-1 позивачем відкрито особовий рахунок. Вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 за нібито спожиті до 01 травня 2018 року послуги є вигадкою, які доказами не підтверджуються. Відповідач-2 не визнає обставину, що він нібито кожного місяця отримував від позивача платіжні документи. 27.09.2022 представником позивача подано письмові пояснення, в яких зазначає, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення за адресою відповідача також детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал та діючий тариф, а тому є належним та допустимим та відповідає нормам ст. 76-81, 95 ЦПК України та встановлює споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період відповідач, як власник квартири, до позивача не звертався. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку відповідача в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а тому, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. 15.11.2022 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку заборгованості починаючи з липня 2015 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.11.2022 закрито підготовче провадження у справі № 754/10156/21 за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання 24.05.2023 сторони з`явились. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та в письмових поясненнях. Відповідач-1 та представник відповідача-2 заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзивах та запереченнях. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Як вбачається із матеріалів справи, 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесїї позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 43130,04 грн. (а.с. 9) та право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 3629,08 грн. (а.с. 10) за адресою: [ADDRESS] . Водночас неоплаченою залишилася заборгованість на суму 46759,12 грн. Крім того, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті Хрещатик від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.05.2010, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Водночас відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 02.07.2021 № 64778905 [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2010 по теперішній час. Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі належним чином не здійснювали оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 113 591,96 грн., яка складається з: - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 43130,04 грн.; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3629,08 грн.; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 57120,20 грн.; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9712,64 грн.; Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Якщо договором не встановлений інший термін, то від 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договорами або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі тривалий час не виконували належним чином договірні зобов`язання щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість перед позивачем. Доказів того, що відповідачі звертались до позивача з повідомленнями щодо того, що вони не користуються наданими позивачем послугами або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів у сумі 113 591,96 грн. є обґрунтованими. Однак відповідачами подано заяви щодо застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Слід зауважити, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 продовжено на всій території України карантин до 30 червня 2023 року. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строки позовної давності було продовжено. Отже, до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з березня 2017 року до 01 травня 2018 року трирічний строк звернення до суду (позовна давність) не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви 02.07.2021 такий строк був продовжений вищевказаним Законом. Водночас позивачем пропущено позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по лютий 2017 року. З розрахунку заборгованості за період з 01.07.2015 по 01.11.2022 вбачається, що заборгованість відповідача за період з березня 2017 року до 01 травня 2018 року з централізованого опалення становить 23388,76 грн. (43130,04 грн. - 19741,28 грн.), а з централізованого постачання гарячої води - 3130,48 грн. (3629,08 грн. - 498,60 грн.). Окрім того, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення становить 57120,20 грн., а заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9712,64 грн. Відповідачами не надано доказів на спростування наявності вказаної заборгованості перед позивачем. З огляду на зазначене, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 93352,08 грн. (23388,76 грн. + 3130,48 грн. + 57120,20 грн. + 9712,64 грн.). В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності. Понесені позивачем судові витрати збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно задоволених вимог, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial