Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем були укладено кредитний договір по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням останнім його умов, а позивач на підставі договору факторингу отримав право вимоги цієї заборгованості. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду від 14.03.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №3304508799 від 29.01.2020 року відповідач отримав В ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень`кредит в сумі 10624,74 гривні строком на 36 днів. Згідно повідомлення про відступлення прав вимог від 29.01.2020 року встановлено, що відповідача було повідомлено, що права вимоги за вищевказаним кредитним договором будуть відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. 02.12.2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/6-Ф, згідно якого в було передано позивачу право вимоги до відповідача. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати боргу у встановлений договором строк та станом на 31.12.2022 року у нього виникла заборгованість в сумі 10126,02 гривень, яка складається з: 10124,83 гривні - заборгованість за кредитом та 1,19 гривні - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, то кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються розрахунком заборгованості. Щодо судових витрат, то відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст.207, 625, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved