Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

20 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Комунарського районного суду м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] , про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 січня 2020 року, він через турагента ФОП [PERSON] , що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту № 7530/15 від 12.02.2016 від імені та за дорученням туроператора ТОВ "ДЖОІН АП", уклав договір про надання туристичних послуг № 01 15-01 (далі Договір), відповідно до умов якого туроператор через турагента зобов`язується відповідно до заявки туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Зокрема туроператор мав надати для нього та його дружини [PERSON] туристичний продукт, що включав послуги з авіаперевезення та розміщення в готелі Indigo Inn Hotel 4* в номері Superior Double Room за системою харчування "НВ", що знаходиться в Греції (о. Крит) в період з 31.05.20 по 07.06.20, за ціною 840 EUR за комерційним курсом туроператора станом на 15.01.20 - 28,09 грн., що в національній валюті становило 23596 грн. 17.01.2020 ним через турагента здійснено передплату за вказаний туристичний продукт готівкою в розмірі 30 % його загальної вартості, що становить 252 EUR (за комерційним курсом туроператора 7079 грн.), що підтверджується квитанцією № 858901 серія 10 ВАА. Решта коштів мала бути сплачена не пізніше ніж за 30 днів до початку подорожі. Проте, після укладення вказаного договору відбулися події, які істотно змінили обставини, якими він керувався при укладенні договору, що якби він міг це передбачити, то не уклав би цей договір або уклав би його на інших умовах, тому змушений просити суд про захист своїх порушених прав. Так, 30.01.2020 Всесвітня організація охорони здоров`я визнала спалах нового короновірусу надзвичайною ситуацією в області суспільної охорони здоров`я, що має міжнародне значення та 11.03.2020 визнала, що спалах набув характеру пандемії. Того ж дня, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID- 19), Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVІD-19» (з подальшими змінами), якою на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 24.04.2020 і введено ряд заборон та обмежень. Згідно досліджень багатьох провідних вірусологів світу, пандемія може тривати від одного до двох років що може призвести до погіршення умов нашої туристичної подорожі, зокрема внаслідок обмеження перебування в громадських місцях, закриття деяких пляжів чи туристичних об`єктів (музеїв, пам`яток історії та архітектури природні заповідники тощо), їх подорож буде пов`язана із постійним і підвищеним ризиком для здоров`я та життя, необхідністю дотримуватися соціальної дистанції і особистої гігієни, вдягати засоби індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски. Крім того, у вказаний період істотно змінився комерційний курс туроператора з 28,01 грн. за 1 EUR станом на 15.01.20 до 30,77 грн. за 1 EUR станом на 09.04.20, а з 01.04.20 він очікує суттєве скорочення власних доходів, що пов`язане з тяжкою економічною і соціальною ситуацією в державі. Вказані ускладнення суттєвим чином змінили рівновагу договірних обов`язків в силу збільшення для нього вартості виконання умов договору та зменшення цінності отримуваного туристичного продукту. 30.03.2020 року він через месенджер Viber звернувся до турагента з проханням роз`яснити ситуацію щодо надання туристичних послуг за укладеним договором в умовах пандемії COVІD-19 та умовами анулювання замовленого туру, також 03.04.2020 року він звернувся з аналогічним запитом безпосередньо до туроператора через електрону пошту, проте отримав відповідь про можливість ануляції лише із штрафними санкціями, розмір яких буде розрахований після завершення туру та може складати до 100 % від його вартості, йому надано пораду чекати і нічого не робити. Запропоновані умови вирішення спірної ситуації йому не підходять, що спонукало звернутися до суду з позовом про розірвання договору про надання туристичних послуг № 0115-01, та просив суд на підставі ст.ст.652-653, 1212 ЦК України розірвати вказаний договір у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при його укладенні та стягнути з відповідача отримані від нього передплату в розмірі 30 % від загальної вартості туристичного продукту - 252 EUR, що в національній валюті за комерційним курсом туроператора станом на 11.04.20 - 30,76 грн., становить 7 751,52 грн. Позивач з позовній заяві просить розірвати договір про надання туристичних послуг № 0115-01 від 15 січня 2020 року укладений між турагентом ФОП [PERSON] , що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту № 7530/15 від 12.02.2016 від імені та за дорученням туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖОІН АП" та [PERSON] та стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖОІН АП" на його користь сплачену за туристичний продукт грошову суму у розмірі 7751,52 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Михайловій А.В. 04 травня 2020 року ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цій справі. Прийнято рішення розглядати справу за правилами с прощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) учасників справи. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. 01 червня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з доказами направлення іншим особам. З зазначеною позовною заявою відповідач не погоджується та вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вимога позивача про стягнення сплаченої за туристичний продукт грошової суми у розмірі 7751,52 грн. не ґрунтується на умовах Договору та нормах Закону України «Про туризм». Відповідно до п. 7.1. Договору турист має право відмовитись від виконання договору, за умови оплати Туроператору (безпосередньо або через турагент) фактично понесених ним витрат за послуги, надані до цього повідомлення, не пізніше дати початку туру. Заява про відмову туриста від надання туристичних послуг в письмовій формі приймається Туроператором через Турагента до виконання з дня отримання такої заяви. Відповідно до п.3.3.5 договору Турист зобов`язується оплатити фактично понесені Туроператором/Турагентом витрати, у тому числі і штрафні санкції, у випадку відмови від даного Договору. На дату написання відзиву Туроператор не одержував письмове звернення відповідача про відмову від договору. Також на адресу туроператора не надходив запит позивача щодо надання інформації та підтвердження фактично понесених витрат. Матеріали справи також не містять таких письмових звернень від позивача на адресу третьої особи чи відповідача. Оскільки, позивач не звертався з відмовою від турпослуг та не заявляв про встановлення фактично понесених витрат, без такого розрахунку неможливо визначити суму коштів до повернення, а тому вимога щодо повернення повної суми у розмірі 7751, 52 грн. - є необґрунтованою. Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 9.1 Договору про надання туристичних послуг сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин. Враховуючи, що позивач не дотримався умов Договору щодо порядку відмови від турпродукту та без наявності розрахунку фактично понесених витрат позовні вимоги є такими, що не відповідають ст. 20 Закону України «Про туризм» та договору у зв`язку з чим, вважаємо їх такими, що не підлягають задоволенню. 09 червня 2020 року до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив з доказами направлення відповідачу, де не погоджується з доводами відповідача та підтримує раніше зазначені вимоги. Позивач надав докази звернення до турагента з приводу ситуації щодо надання туристичних послуг за укладеним договором в умовах пандемії COVID-19 та умови анулювання замовленого туру, а також те що 03.04.2020 позивач звернувся з аналогічним запитом безпосередньо до туроператора через електрону пошту ( т. 1 а.пр. 45-50). Судом неодноразово виносились ухвали про призначення судового розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи «Easy Con» за клопотаннями представника відповідача та третьої особи. 15 червня 2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення доказів (т. 1 а.пр. 55-56). 15 червня 2020 року до суду від відповідача надійшли заперечення з доказами направлення іншим учасникам, де відповідач не погоджується з доводами позивача та підтримує позицію викладену у відзиві. Крім того, відповідач зазначає, що вимога позивача щодо відмови від договору та стягнення суми у розмірі 7751,52 грн. є необґрунтованою та у відповідача відсутні підстави для повернення зазначеної суми коштів. На рахунок відповідача не були зараховані кошти у тому розмірі, в якому вимагаються до повернення позивачем. Так, відповідно до платіжного доручення №1878 від 21.01.2020 на рахунок відповідача за договором з позивачем було зараховано суму розмірі 5410 грн. (т. 1 а.пр. 57-63). 05 жовтня 2020 року та 12 жовтня 2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення доказів (т. 1 а.пр. 82-94, 110-117, 119-130). 04 листопада 2020 року до суду від позивача надійшли пояснення, доводи, міркування та заперечення в порядку ст. 43 ЦПК України (т. 1 а.пр. 131-132). 27 січня 2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] надав до суду переписку щодо ануляції заявки 1975415 (т. 1 а.пр. 160-170). 20 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення доказів та клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору (т. 1 а.пр. 204-218). 20 січня 2022 року позивач ознайомився з матеріалами справи та зробив фотокопії (т. 1 а.пр. 223). 11 січня 2023 року позивач звернувся до суду з клопотанням про передачу справи за підсудністю до його додав копію рішення Голови Верховного Суду про відрядження від 29 липня 2022 року (т. 1 а.пр. 257-258). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2023 року суд першої інстанції просить апеляційний суд як суд вищої інстанції на підставі ст. 26 ч. 1 ЦПК України визначити підсудність цієї справи, оскільки позивачем за вищезазначеним позовом у цій справі є [PERSON] , який є суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя (т. 1 а.пр. 260). Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2023 року визначено підсудність судового розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] , про захист прав споживачів - за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (т. 1 а.пр. 263). 08 лютого 2023 року з Запорізького апеляційного суду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали цивільної справи № 333/1784/20 на 263 арк. (т. 2 а.пр. 1). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву було розподілено судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 333/1784/20 (номер провадження 2/336/1078/2023) за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] , про захист прав споживачів. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження відповідно до ст.ст. 274-279 ЦПК України в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Після прийняття вказаної цивільної справи до провадження заяв по суті справи від учасників провадження не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Надав заяву та раніше в заявах по суті справи просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП», в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 02 травня 2023 року надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій підтримав раніше висловлену позицію та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказав на відсутність предмету спору, а також вказав, що відповідач несе витрати на правову допомогу. Орієнтовна сума витрат, які відповідач очікує понести з розглядом даної справи, на професійну правничу допомогу становить 13300,00 грн. Представник відповідача, посилаючись на положення до ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив, що такі докази будуть подані, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань до суду не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 січня 2020 року, [PERSON] через турагента ФОП [PERSON] , що діяв на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту № 7530/15 від 12.02.2016 від імені та за дорученням туроператора ТОВ "ДЖОІН АП", уклав договір про надання туристичних послуг № 01 15-01 (далі Договір) (т. 1 а.пр. 7-11). Відповідно до п. 2.1 договору, предметом договору є те, що туроператор через турагента зобов`язується відповідно до заявки туриста на бронювання (лист бронювання) забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Визначені істотні умови договору. Зокрема сторони дійшли згоди, що відповідно до підпункту 11 пункту 2.1. договору вартість туристичного обслуговування становить 840 EUR за курсом станом на 15.01.2020 року 28,09 грн. в гривні 23596 грн., станом на 17.01.2020 року сплачено 7079,00 грн. (252 EUR). Даним договором визначено права та обов`язки сторін. Відповідно до п. 3.4.5. договору турист має право відмовитися від замовленого продукту з урахуванням наслідків, передбачених договором. В п. 4 договору визначено порядок виконання договору. Відповідно до п. 4.13. договору зміна ціни туристичного продукту після підтвердження бронювання допускається лише у разі необхідності врахування зміни тарифів на транспортні послуги, запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів та інших обов`язкових платежів, зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена вартість туристичного продукту. Відповідно до п. 4.14. договору зміна ціни туристичного продукту можлива не пізніш як за 20 днів до початку туристичної подорожі. При цьому збільшення ціни туристичного продукту н може перевищувати п`яти відсотків його початкової ціни. У разі, якщо ціна туристичного продукту вища за початкову ціну на п`ять відсотків, турист має право відмовитися від виконання договору, а туроператор через турагента зобов`язаний повернути йому раніше сплачену суму. Відповідно до п. 4.14.1 договору сторони домовилися, що у разі збільшення комерційного курсу туроператора вартість неоплаченого або неповністю оплаченого туристичного продукту (туристичної послуги) у строки передбачені умовами оплати туру пропорційно збільшуються. Відповідно до п. 4.22 договору туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; - невиконання або неналежне виконання умов договору сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин, які вказані в даному договорі або є результатом подій, які туроператор/турагент та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. В п. 5 договору визначено порядок розрахунків. Відповідно до п. 5.1 договору під час заповнення листа бронювання, турист здійснює туроператору через турагента передплату в розмірі не менше 30 % від загальної вартості замовленого туристичного продукту та супутніх послуг. В п. 7 договору визначено відповідальність сторін. В п. 9 договору визначено форс мажорні обставини, а саме п. 9.1. договору передбачено, що сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань передбачених договором, при виникненні форс мажорних обставин, а саме: повінь землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; лісові пожежі, вибухи, виходи з ладу чи ушкодження транспортних засобів; страйк, саботаж, локаут, оголошена чи неоголошена війна; революція, масові безладдя, терористичних актів, аварій і інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного договору; несприятливі погодні умови, що не є стихійними явищами, але які приводять до неможливості надання послуг в повному обсязі та належної якості, прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості належного виконання сторонами зобов`язань, які вони взяли на себе відповідно до умов даного договору; інших подій в країні перебування чи регіоні, що несуть в собі загрозу життю, здоров`ю та особистій безпеці туристам, а також інших обставин, які не залежать від волі сторін. Відповідно до п. 9.1. договору при настанні будь-якої вищевказаної форс мажорної обставини, за згодою сторін, дія чинного договору або продовжується, або переноситься, або припиняється. Відповідно до п. 10.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення терміну туру. В частині фінансових взаємовідносин діє до моменту повного розрахунку сторін по договору. Відповідно до квитанції № 858901 від 17 січня 2020 року [PERSON] на виконання умов договору сплатив ФОП [PERSON] за туристичні послуги 7079,00 грн. (т. 1 а.пр. 12) Відповідно до платіжного доручення №1878 від 21.01.2020 на рахунок відповідача за договором з позивачем було зараховано суму розмірі 5410 грн, відповідно до якого ФОП [PERSON] перерахував ТОВ ДЖОІН АП! грошові кошти за туристичні послуги (т. 1 а. пр. 56, 59). Відповідачем надано до суду копію договору публічної оферти на реалізацію турпродукту та гарантійний лист Millenium Travel Center від 01.10.2020 року, відповідно до якого останній гарантує ТОВ ДЖОІН АП!, що грошові кошти в розмірі 303,45 євро отримані від турагенства по заявці № 1975415для туристів [PERSON], депонуються туроператором на строк до 31.12.2021 року, згідно з грецьким законом (т. 1 а.пр. 82-94, 110-117, 119-130). Відповідачем надсилався позивачу лист з повідомленням, про те що сплачені ним кошти зберігаються на депозиті Millenium Travel Center, та пропонують скориставтися туристичними послугами з березня 2021 року (т. 1 а.пр. 145-149). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] надав до суду переписку щодо ануляції заявки 1975415, з якої слідує, що заявка анульована у зв`язку з форс мажорними обставинами, тимчасовим обмеженням перетину державного кордону, направленим на попередження розповсюдженню на території України та Греції гострої респіраторної хвороби Covid-19 та запропоновано альтернативний тур (т. 1 а.пр. 160-170). Відповідно до листа про взаємозалік за вих № 05/05 від 05 травня 2021 року ФОП [PERSON] просив генерального директора ТОВ ДЖОІН АП! у зв`язку з анулюванням заявки переплату по заявці 1975415 від 20.01.2020 року в розмірі 5410,00 грн. зарахувати в рахунок оплати заявки № 2343640 від 01.05.2021 року (т. 1 а.пр. 204-205). До суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, обґрунтовуючи клопотання наступним. Представник відповідача повідомляє, що під час підготовки до судового засідання у справі № 333/1784/20 призначене на 20.10.2021, виявлено, що кошти за заявкою №1975415 за Договором [PERSON] у розмірі 5410 грн були зараховані у рахунок заявки 2343640 для туриста [PERSON] (копія листа ФОП [PERSON] від 05.05.2021 та роздруківка ваучера про замовлення туристичних послуг за заявкою 2343640 для [PERSON] ). [PERSON] послугами за новим договором, на оплату якого було здійснено взаємозалік у розмірі 5410 грн. - скористався будь-які заборгованості у туроператора перед позивачем відсутні. У матеріалах справи відсутні докази які б вказували на одержання відповідачем 7751,52 грн. за договором. Отже, Туроператор є неналежним відповідачем у частині стягнення 2341,52 грн. Таким чином вимога щодо виплати різниці між сумою 7751,52 грн. та 5410 грн заявлена до неналежного відповідача. З підстав вищенаведеного: будь-яка заборгованість перед [PERSON] у відповідача відсутня. Вирішувати клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, є недоцільним, оскільки позивачем позовні вимоги не уточнювались, позивач з позовній заяві просить розірвати договір про надання туристичних послуг № 0115-01 від 15 січня 2020 року укладений між турагентом ФОП [PERSON] , що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту № 7530/15 від 12.02.2016 від імені та за дорученням туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖОІН АП" та [PERSON] та стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖОІН АП" на його користь сплачену за туристичний продукт грошову суму у розмірі 7751,52 грн. Судові витрати покласти на відповідача. У зв`язку з чим суд вирішує спір по суті, на підставі доказів наданих сторонами. Між турагентом і туроператором з 12 лютого 2016 року діяв агентський договір на реалізацію турпродукта № 7530/15, за яким турагент узяв на себе зобов`язання за винагороду надати послуги туроператору шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії, що визначені даним договором. Турагент - це особа (юридична або фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності), що реалізує туристичний продукт від імені туристичного оператора та має право на здійснення турагентської діяльності відповідно до вимог чинного законодавства У країни. Також зобов`язався надавати послуги з реалізації турпродукт туристу шляхом укладання договорів на туристичне обслуговування відповідно до додатку № 1 до договору від імені, під контролем та в інтересах туроператора, а також виконати вимоги передбачені пунктами 3.3, 3.4. агентського договору. Відповідно до п. 5.3 Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту усі види платежів до договору провадяться в гривнях, вартість вказана в прайсах в іноземній валюті, перераховуються у гривню України за комерційним курсом встановленим туроператором на день виставлення рахунків. Відповідно до пункту 5.4 договору кошти, отримані турагентом від туристів, не є власністю турагента, а є транзитними коштами які підлягають перерахуванню туроператору, за винятком плати за інформаційно- консультативні послуги з підбору та бронювання турпродукту турагентом, передбаченої п. 5.7 даного договору. У пункті 5.7 договору визначено, що у разі належного виконання своїх обов`язків за дійсним договором, турагент має право на отримання винагороди. Агентська винагорода за дійсним договором складає 1 (одну) грн. за кожне замовлене та підтверджене бронювання та включає в себе ПДВ, якщо турагент є платником ПДВ на загальних підставах. Туроператор не заперечує, що турагент може отримати від туриста плату за інформаційно-консультаційні послуги з підбору та бронювання турпродукту туроператора. Відповідно до пункту 5.10 договору винагорода турагента є повною компенсацією будь-яких витрат турагента, що можуть виникнути у останнього у зв`язку з наданням послуг за даним договором. Відповідно до пункту 5.14 договору сторонами визначено, що оплата проводиться у будь-якому випадку незалежно від того, чи було спожито туристичний продукт кінцевим споживачем. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 4.22 Договору про надання туристичних послуг туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; - невиконання або неналежне виконання умов договору сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин, які вказані в даному договорі або є результатом подій, які туроператор/турагент та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити (т. 1 а.пр. 9). У частині сьомій статті 20 Закону України "Про туризм" передбачено, що кожна зі сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення зміни до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладання договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Відповідно до частини 11 статті 20 Закону України "Про туризм" якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити (частина 12 статті 20 Закону України "Про туризм"). Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. За змістом статті 30 Закону України "Про туризм" порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання Туристичних послуг. Статтею 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб`єкт Туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі Туристичної діяльності при наданні Туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати Туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна Туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом Туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. За неналежне виконання своїх зобов`язань Туроператор, турагент, інші суб`єкти Туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності Туроператора, турагента чи іншого суб`єкта Туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини (частини перша та друга статті 32 Закону України "Про туризм"). За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала. В розумінні таких норм, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних нею збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. З урахуванням встановлених судом обставин, слідує, що відповідач змінив дати туристичного обслуговування та запропонував позивачу інший туристичний продукт, з урахуванням необхідності забезпечення безпеки туристів, у зв`язку з чим кошти за заявкою №1975415 за Договором [PERSON] у розмірі 5410 грн були зараховані у рахунок заявки 2343640 для туриста [PERSON] (копія листа ФОП [PERSON] від 05.05.2021 та роздруківка ваучера про замовлення туристичних послуг за заявкою 2343640 для [PERSON] ). [PERSON] послугами за новим договором, на оплату якого було здійснено взаємозалік у розмірі 5410 грн. - скористався. Відповідно до п. 10.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення терміну туру. В частині фінансових взаємовідносин діє до моменту повного розрахунку сторін по договору. В даному випадку договірні зобов`язання між сторонами виконані. Позивач в позові зазначає, що після укладення вказаного договору відбулися події, які істотно змінили обставини, якими він керувався при укладенні договору, що якби він міг це передбачити, то не уклав би цей договір або уклав би його на інших умовах, тому змушений просити суд про захист своїх порушених прав. Позивач зазначає, що погіршення умов туристичної подорожі внаслідок спалаху пандемії COVІD-19 та істотна зміна курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту, є подіями, ще викликали ускладнення у виконанні договору та можна назвати "істотною зміною обставин", і настання яких він не міг передбачити в момент укладення договору та розумно прийняти їх до уваги, виникнення цих подій не залежить від моєї волі чи волі відповідача, вони фундаментально змінюють договірну рівновагу у силу істотного підвищення вартості туристичного продукту та у силу суттєвого зменшення цінності отримуваного ним за договором через марність цілі отримувати послуги з авіаперевезення та розміщення в готелі під час спалаху пандемії СOVID-19, при цьому ані договір, ані сам характер та зміст зобов`язання не покладає на туриста ризик настання таких подій і істотної зміни обставин. Проте з такими твердженнями позивача суд не може погодитися, оскільки в п. 9 договору визначено форс мажорні обставини, до яких віднесено епідемії тощо, крім того в п. 4.13, п. 4.14.1 договору сторони домовилися, що у разі збільшення комерційного курсу туроператора вартість неоплаченого або неповністю оплаченого туристичного продукту (туристичної послуги) у строки передбачені умовами оплати туру пропорційно збільшуються. Крім того, в договорі визначено порядок розрахунків відповідальність сторін тощо. 15 січня 2020 року, [PERSON] через турагента ФОП [PERSON] , що діяв на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту № 7530/15 від 12.02.2016 від імені та за дорученням туроператора ТОВ "ДЖОІН АП", уклав договір про надання туристичних послуг № 01 15-01 (далі Договір) (т. 1 а.пр. 7-11). Відповідно до п. 5.3 Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту усі види платежів до договору провадяться в гривнях, вартість вказана в прайсах в іноземній валюті, перераховуються у гривню України за комерційним курсом встановленим туроператором на день виставлення рахунків. Відповідно до квитанції № 858901 від 17 січня 2020 року [PERSON] на виконання умов договору сплатив ФОП [PERSON] за туристичні послуги 7079,00 грн. (т. 1 а.пр. 12). Відповідно до платіжного доручення №1878 від 21.01.2020 на рахунок відповідача за договором з позивачем було зараховано суму розмірі 5410 грн, відповідно до якого ФОП [PERSON] перерахував ТОВ ДЖОІН АП! грошові кошти за туристичні послуги (т. 1 а. пр. 56, 59). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець [PERSON] надав до суду переписку щодо ануляції заявки 1975415, з якої слідує, що заявка анульована у зв`язку з форс мажорними обставинами, тимчасовим обмеженням перетину державного кордону, направленим на попередження розповсюдженню на території України та Греції гострої респіраторної хвороби Covid-19 та запропоновано альтернативний тур (т. 1 а.пр. 160-170). Відповідно до листа про взаємозалік за вих № 05/05 від 05 травня 2021 року ФОП [PERSON] просив генерального директора ТОВ ДЖОІН АП! у зв`язку з анулюванням заявки переплату по заявці 1975415 від 20.01.2020 року в розмірі 5410,00 грн. зарахувати в рахунок оплати заявки № 2343640 від 01.05.2021 року (т. 1 а.пр. 204-205). [PERSON] послугами за новим договором, на оплату якого було здійснено взаємозалік у розмірі 5410 грн. - скористався. У матеріалах справи відсутні докази які б вказували на одержання відповідачем 7751,52 грн. за договором № 01 15-01 від 15 січня 2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.03.2020 року через месенджер Viber звернувся до турагента з проханням роз`яснити ситуацію щодо надання туристичних послуг за укладеним договором в умовах пандемії COVІD-19 та умовами анулювання замовленого туру. 03.04.2020 року позивач звернувся з аналогічним запитом безпосередньо до туроператора через електрону пошту. Між тим, позовні вимоги пред`явлені лише до Туроператора. Позивачем не обґрунтовані позовні вимоги саме до відповідача, не надані пояснення щодо сплати послуг на користь третьої особи у сумі більшої ніж зазначено у квитанції, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними. При вирішенні вказаної справи суд, враховує правову позицію висловлену Верховним Судом в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі N 645/997/15-ц, провадження N 61-9295св18, де зазначено, що грошові кошти, які залишились у власності турагента - в якості плати за інформаційно-консультативні послуги (пункти 5.4, 5.7 агентського договору), то туроператор не може нести зобов`язання по їх поверненню на користь позивача. Між турагентом і туроператором з 12 лютого 2016 року діяв агентський договір га реалізацію турпродукта № 7530/15, за яким турагент узяв на себе зобов`язання за винагороду надати послуги туроператору шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора, а також здійснювати фактичні дії, що визначені даним договором. Турагент - це особа (юридична або фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності), що реалізує туристичний продукт від імені туристичного оператора та має право на здійснення турагентської діяльності відповідно до вимог чинного законодавства У країни. Також зобов`язався надавати послуги з реалізації турпродукт туристу шляхом укладання договорів на туристичне обслуговування відповідно до додатку № 1 до договору від імені, під контролем та в інтересах туроператора, а також виконати вимоги передбачені пунктами 3.3, 3.4. агентського договору. Відповідно до п. 5.3 Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту усі види платежів до договору провадяться в гривнях, вартість вказана в прайсах в іноземній валюті, перераховуються у гривню України за комерційним курсом встановленим туроператором на день виставлення рахунків. Відповідно до пункту 5.4 договору публічної оферти на реалізацію турпродукту кошти, отримані турагентом від туристів, не є власністю турагента, а є транзитними коштами які підлягають перерахуванню туроператору, за винятком плати за інформаційно- консультативні послуги з підбору та бронювання турпродукту турагентом, передбаченої п. 5.7 даного договору. У пункті 5.7 договору публічної оферти на реалізацію турпродукту визначено, що у разі належного виконання своїх обов`язків за дійсним договором, турагент має право на отримання винагороди. Агентська винагорода за дійсним договором складає 1 (одну) грн. за кожне замовлене та підтверджене бронювання та включає в себе ПДВ, якщо турагент є платником ПДВ на загальних підставах. Туроператор не заперечує, що турагент може отримати від туриста плату за інформаційно-консультаційні послуги з підбору та бронювання турпродукту туроператора. Відповідно до пункту 5.10 договору публічної оферти на реалізацію турпродукту винагорода турагента є повною компенсацією будь-яких витрат турагента, що можуть виникнути у останнього у зв`язку з наданням послуг за даним договором. Відповідно до пункту 5.14 договору публічної оферти на реалізацію турпродукту сторонами визначено, що оплата проводиться у будь-якому випадку незалежно від того, чи було спожито туристичний продукт кінцевим споживачем. Так, Туроператор є неналежним відповідачем у частині стягнення 2341,52 грн. Таким чином вимога щодо виплати різниці між сумою 7751,52 грн. та 5410 грн заявлена до неналежного відповідача. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження наявності в діях відповідача протиправної поведінки, вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, за умови наявності складу яких можливе настання цивільно-правової відповідальності, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат Позивач звільнений від сплати судового збору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідача не відшкодовуються. 02 травня 2023 року представник відповідача в поданій до суду заяві вказав, що відповідач несе витрати на правову допомогу. Орієнтовна сума витрат, які відповідач очікує понести з розглядом даної справи, на професійну правничу допомогу становить 13300,00 грн. Представник відповідача, посилаючись на положення до ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив, що такі докази будуть подані, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: dismissed