Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області, про визнання неправомірною відмову у реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.07.2014 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 24.03.2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №146 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Виконавчому комітету Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області вжити заходи щодо збереження житла за малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 14.04.2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №200 призначено тітку [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] . Виконавчому комітету Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області вжити заходи щодо збереження житла за малолітньою [PERSON] . 05.11.2020 року позивачем було подано до органу реєстрації Малютянської сільської ради Заяву №53 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , сплачено адміністративний збір та надано оригінали і копії документів (Розпорядження Києво-Святошинської РДА Київської області та рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області), які підтверджують право на реєстрацію місця проживання. Однак, виконавчим комітетом Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області у реєстрації місця проживання було відмовлено. Враховуючи вище викладене, позивач просила суд визнати неправомірною відмову Виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.11.2020 року у реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] та визнати за [PERSON] [INFO] , такою, що має право користування будинком, який знаходиться адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.07.2021 року замінено відповідача Малютянську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області на належного відповідача Боярську міську раду Київської області. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 06.10.2021 року № 529 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу передано судді Ковальчук Л.М. Ухвалою суду від 13.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 10.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 03.07.2014 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 24.03.2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №146 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Виконавчому комітету Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області вжити заходи щодо збереження житла за малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 14.04.2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №200 призначено тітку [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] . Виконавчому комітету Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області вжити заходи щодо збереження житла за малолітньою [PERSON] . 05.11.2020 року позивачем було подано до органу реєстрації Малютянської сільської ради Заяву №53 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, виконавчим комітетом Малютянської сільської Києво-Святошинського району Київської області у реєстрації місця проживання було відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно п. 11 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою кабінету Міністрів № 207 від 02.03.2016 року, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] , є [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, реєстрація місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , окремо від батьків (усиновлювачів, опікунів) не можлива. За таких обставин суд відмовляє у задоволені вимог про визнання неправомірною відмову Виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.11.2020 року у реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] . Щодо вимог про визнання за [PERSON] [INFO] , такою, що має право користування будинком, який знаходиться адресою: [ADDRESS] , то суд виходить з того, що судом відмовлено у визнанні неправомірною відмову Виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.11.2020 року у реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] та що позивачем не надано правовстановлюючих документів на даний будинок та кому належить на праві власності цей будинок, які особи проживають і зареєстровані в даному будинку, а тому в цій частині вимог суд також відмовляє у задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed