Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у липні 2021 року позивачу стало відомо, що в мережі Інтернет, а саме на сайті [INFO] опубліковано матеріал під заголовком «[INFO]» [INFO] В даній статті, джерелом якої вказано izvestia.kiev.ua, зазначається: В середине февраля состоится съезд адвокатов, на котором будут избираться новые члены Высшего совета правосудия и ВККС. К этому событию притягивается интерес не только судей и адвокатов, но и журналистов, активистов и нардепов. И им есть к кому присмотреться. Фамилии кандидатов, вызвавшихся побороться за места в судебной власти, выложены на сайте Высшего совета правосудия с полными биографиями, декларациями и мотивациями претендентов. Все они - адвокаты, имеют разную карьеру и разную славу. Место в ВРП хочет занять и адвокат [PERSON] . Молодой человек прячется от прессы и особо за себя не агитирует. Наверное, для того, чтобы не напомнить о неудобных историях своей трудовой биографии и еще более неудобных историях о своем гламурном досуге. Выпускник элитного КИМО, киевлянин [PERSON] рано открыл в себе предпринимательские таланты и умения дружить с однокурсниками из еще более влиятельных и обеспеченных семей, чем он сам. Еще студентом он попал в компанию «богатых и знаменитых». И сразу после выпуска оказался младшим партнером в юрфирме « [INFO] », которое сейчас возглавляет. В 2005 году бизнес придумали дочь экс-спикера Верховной Рады [PERSON] и еще тогдашний супруг [PERSON] . Главным критерием подбора сотрудников « [INFO] » стали не деловые или человеческие качества сокашников, а их блатной потенциал. В этом плане [PERSON] выглядел идеальным вариантом. Два его двоюродных брата трудились в столичных судах, а мать в разное время управляла финансами целого ряда крупных государственных и частных компаний (иными словами, потенциальных клиентов молодой юрфирмы). И пусть [PERSON] был не совсем чист на руку, - например, еще будучи студентом, он взялся «порешать» для [PERSON] серьезный вопрос за крупное вознаграждение, но ни решения, ни денег последний так не увидел, [PERSON] сначала пропал, а потом принялся втюхивать друзьям историю, что деньги у него якобы украли, - но связи в нашей стране решают все. Долг перед будущим старшим партнером по «Гарантии», в конце концов, закрыла состоятельная мать [PERSON] , а братья-судейские постарались, чтобы скандал быстро затух к взаимному удовлетворению сторон. Благодаря мажорному статусу основателей АО «Гарантия» быстро обросла крупными государственными клиентами. Эта лавочка могла быстро закрыться после развода гламурных основателей, но тут наступил звездный час для [PERSON] . Он стал управляющим партнером «Гарантии». К тому времени и его родственники существенно продвинулись по судебной иерархии. Один из братьев стал судьей Высшего хозяйственного суда, другой - трудился в одном из апелляционных судов. Стиль работы этой фирмы в юридических кругах известен - перед клиентами рисуется радужная перспектива решения любых юридических проблем. Называются фамилии и бывших основателей, и влиятельных родственников [PERSON] (с которыми он даже не делится гонорарами). Любопытно, что тарифу «гарантийщиков» не зависит от сложности дела. Партнеры выставляют счета в десятки тысяч долларов даже тогда, когда проблема стоит не больше пары тысяч гривен рутинной работы над документами. Фирма воплотила в себе худшие черты самого негативного стереотипа об адвокатах - «решалы». При этом «решать» мажорные юристы даже не пытались. Ни в какие «высокие кабинеты» денег чаще всего не несли, а просто присваивали их себе. А дальше просто ждали, что суд и без заноса примет решение в их пользу. Для обманутых клиентов [PERSON] и [PERSON] наловчились выстраивать целую систему лживых аргументов. Чаще всего срыв договоренностей с судьями объяснялся вмешательством «высших сил» из «Администрации», от «[PERSON]-стоматолога», «Генпрокуратуры», судов верхние инстанций и т.д. Потраченное зря ребята не возмещали. Наглость «гарантийщиков» имела внушительные масштабы. Например, невыполнение договора по предоставлению юридические услуг на сумму в 500 тыс. грн. для одной из известных украинских страховых компаний. Но ребята изворачивались и ни за что не отвечали. Жили при этом очень хорошо. На отдыхе [PERSON] не ведет себе более порядочно, чем в работе. Несколько лет назад парень совершил наезд на пешехода в центре Одессы. Естественно, как и любой мажор, он считает нормой «давить быдло» и уезжать с места происшествия. Будет ли он вести себя иначе, если вдруг получит должность в ВРП? И не стремиться ли он туда, что решить все свои проблемы с долгами и обманутыми клиентами? Стаття була опублікована 08.02.2019 року, кількість переглядів 2175. 26.07.2021 року Позивачем була направлена вимога про спростування поширеної недостовірної інформації і відновлення порушених прав до Порталу Антикор (вимога та докази направлення додаються). У відповіді Порталу Антикор від 26.07.2021 року, яка підписана юрисконсультом Денисом Поповим, зазначено, що стаття не є авторською, відповідно до чинного законодавства відповідальність несе автор та джерело інформації. При наявності рішення суду надають спростування (лист порталу Антикор додається). При цьому, Позивач також звертався із вимогою про спростування поширеної недостовірної інформації до інтернет-сайту [INFO] , які вказані джерелом інформації, та інтернет-сайт [INFO] видалило вказану статтю. Тобто, джерело інформації izvestia.kiev.ua видалило статтю, а порталом Антикор залишено на власному сайті дану статтю. Пізніше 02.09.2021 року Позивачу стало відомо, що в мережі Інтернет, а саме на сайті [INFO] опубліковано матеріал під заголовком «[INFO]» [INFO]. В даній статті зазначається: На первый взгляд [PERSON] - обычный столичный адвокат, коих на просторах Киева трудится тысячи. Если судить по адресу, где он ведет прием - улица [ADDRESS] - весьма успешный. Ибо это - самое сердце столицы, тут за одно аренду маленькой комнатушки надо заплатить больше, чем средний киевлянин зарабатывает в месяц. Впрочем, хорошие адвокаты стоят дорого, так что может [PERSON] иметь офис на Прорезной - пусть себе имеет. Хотя, скорее всего, эти данныеустарели, ибо страничка его Адвокатского объединения «Гарантия» говорит, что он принимает по другому адресу - [ADDRESS] . Впрочем, этот разнобой в данных, скорее всего не сознательное запутывание клиентов, а просто невнимательность - сменился адрес, а данные на сайте Совета адвокатов города Киева не изменили. Не более, чем небрежность. Впочем, на успешность [PERSON] это не вилияет - Крещатик тоже центр, и стоят там офисы тоже недешево. Но, раз уж мы выснили, что [PERSON] является руководителем адвокатского объединения «Гарантия», давайте поинтересуемся, что это. И тут выясняется, что существует как упомянутое АО «Гаранти», так и ООО «Юридическая фирма «Гарантия». И в обеих руководит [PERSON] . Кроме того, оказывается, что [PERSON] имеет отношение еще к минимум трем фирмам. Это ООО «УБ Инвест груп», ООО «Санта С» и загадочное «ВГО «ВОП», которое, впрочем, расшифровывается как «Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнське об`єднання правників». В общем, - обычная общественная организация. Хотя нет, не совсем обычная. Восемь санкционных списков, вызванных войной России против Украины, в том числе СНБО, Минфин США, Канада, Великобритания, ЕС, Япония и даже далекая Австралия. Плюс - шлейф скандалов, судя по тому, что это «ВГО ВОП» являлось фигурантом расследования ряда отечественных медиа. Но и у других предприятий, бенефициаром которых значится [PERSON] , такая же картина. Значит, дело не в самой организации, а в ее основателе. Что же, придется погрузиться в ранние годы становления адвоката [PERSON]. И тут оказывается, что в 2005 году [PERSON] организовал то самое АО «Гарантия». Но не сам - его партнером выступил некий [PERSON] . Он же является партнером и в ООО «Юридическая фирма «Гарантия», и в упомянутом «ВГО ВОП». И именно благодаря [PERSON] пошли дела у вновьсозданной фирмы. Потому что [PERSON] весьма удачно женился - на дочери [PERSON] , того самого, который был спикером ВР и имеет звание «Герой Украины» за протараненный его джипом « Жигуленок », в котором ехал какой-то дедушка. Впрочем, надо отдать должное и самому [PERSON] - его два двоюродных брата на тот момент были столичными судьями, а мать - главой бюджетной комиссии Украинского городского совета (Обуховский район Киевской области). Для понимающих людей все понятно, простите за тавтологию. Старт новоиспеченному адвокату был обеспечен, чем последний и воспользовался, взяв на обслуживание столичных мажоров. Правда, как говорят злые языки, с Крейнином была какая-то некрасивая история еще перед основанием фирмы - вроде как [PERSON] одолжил у него немаленькую сумму денег и не отдал. По как было на самом деле - неизвестно. Деньги, опять же - по слухам, отдала его мать, а судьи, то есть братья, договорились о том, чтобы претензий не было. Если кто думает, что мать [PERSON] , [PERSON] , брала кредиты для погашения долгов ее сына, то вот вам выдержка из ее декларации (это только кусочек, просто для понимания, что такое депутат в провинциальной Украинке). Садовый домик площадью в 221 метр. У человека, который нигде не работает. По в довесок к этому домику имеет еще 15 земельных участков в той же Украинке, где депутатствует на протяжении ряда лет. Так что секрет «первого миллиона» у адвоката [PERSON] понятен - не последнее дело в этой жизни родственники и партнеры. Но дальше захотелось, естественно, большего. И [PERSON] включается в борьбу за столичную землю. Не для себя лично, а для небезызвестного соратника [PERSON] . Еще одна общественная организация, « [INFO] », созданная с другим партнером [PERSON] - включается в рейдерский захват Павловского сквера, где [PERSON] намеревался построить многоэтажку. Правда, Майдан спутал все карты [PERSON] отчалил за « [PERSON] », а [PERSON] с [PERSON] остались с тем, что успели на тот момент заработать. В частной практике у [PERSON] что-то не заладилось и он пошел работать юрисконсультом на канал «1 + 1». Как и что он там делал - неизвестно. Но известно, что не бедствовал. По крайней мере, так можно понять из скандала, в который он не преминул вляпаться, пытаясь на своем «Мерседесе» с козырными номерами задавить в Одессе муниципального охранника, который объяснял ему, что Дерибасовская является пешеходной зоной и въезд туда даже с «козырными» номерами запрещен. Скандал замяли, но он аукнулся [PERSON] в 2019 году, когда [PERSON] попытался прорваться в Высший совет правосудия. Из 181 делегата съезда адвокатов за [PERSON] проголосовало аж 17, причем историю с пьяным дебошем в Одессе именно в этот период опять смаковали со всеми возможными подробностями. Конечно, истинной причиной такого «пролета» [PERSON] была был отнюдь не этот скандал - для современной «элиты» такие выходки норма, но как формальная причина он вполне годился. Кроме того, [PERSON] указали на то, что «он не отразил в декларации свои доходы за 2017 год», на что он ответил, что «не занимался профессиональной деятельностью в этом году в связи с семейными обстоятельствами». И действительно в декларации за 2017 год в рубрике «Доходы» отображены деньги только от продажи недвижимости. Впрочем, судя по цифрам, голодать [PERSON] не пришлось. Да, если что, и мама могла помочь - вы же помните, что скромная пенсионерка имеет 12 земельных участков в Обуховском районе, не считая нескольких квартир и немножко ювелирных изделий. Но не будем касаться родственников. Помогать детям и братьям - святое дело. В том числе и выпутываться из историй с невозвратом долгов и пьяных дебошей. Тем более, что в 2019 году [PERSON] решил пойти по стопам матери и подался в политику - он попытался стать депутатом Верховного Совета на внеочередных выборах. Правда, ему либо изменило чутье, либо не хватило денег на вхождение в списки «Слуги народа», и пришлось баллотироваться от маргинальной партии «Социальная справедливость». Результат был немножечко предсказуем. Как и в случае с попыткой попасть в Высший совет правосудия. Но сам [PERSON] старается помалкивать об этих не очень приятных для себя фактах и лепит из себя очередной образ. Теперь он переквалифицировался в «правозащитника и эксперта по международному праву». Для чего и зачем? Возможно потому, через два года [PERSON] снова собирается штурмовать Высший совет правосудия - именно через столько новые выборы членов ВСП от Съезда адвокатов. Получится ли у него? Неизвестно, еще целых два года, а за это время много воды утечет. К тому же человек он, согласитесь, перспективный - начал с обыкновенного кидалова и дорос до санкционных списков Минфина США и Австралии. Автор статьи:[PERSON] Кількість переглядів: 6509. Відповідно до інформації, розміщеної на сайті [INFO] , Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» є публічним майданчиком для висвітлення рейдерських захоплень підприємств та корупції в органах влади. Саме рейдерство та корупція в Україні є основним бар`єром для припливу інвестицій та реформування економіки. Без активної боротьби з цими явищами неможливий розвиток сучасної держави. Тому ми намагаємося працювати максимально ефективно для досягнення позитивного результату у цій боротьбі. У нас є команда професіоналів, здатних ефективно протидіяти рейдерству та корупції. Тільки разом ми здатні перемогти ці згубні явища та змусити владу боротися з ними. Редакційну політику порталу «АНТІКОР» визначає редакційна колегія видання. Журналісти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Редактори стрічки новин: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Коректор: [PERSON] . Контактна інформація: Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» є публічним майданчиком для боротьби з рейдерськими захопленнями підприємств та корупцією в Україні. Адреса: [ADDRESS] . Електронна пошта: [INFO] (інформація додається). Твердження у вищезазначених статтях подаються у стверджувальній формі з очевидно негативним забарвленням, під публікаціями в коментарях вбачається негативна реакція читачів сайту. Позивач вважає за необхідне захищати власну репутацію, оскільки поширена інформація є наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію Позивача, містить надумані та жодним чином не підтверджені звинувачення фактично у вчиненні ряду правопорушень, а також формує у читачів інтернет-ресурсу негативне уявлення про Позивача. Твердження статей щодо Позивача є абсолютно неправдивими, не перевіреними, оскільки Позивач є єдиним сином у своєї матері, не має братів, в тому числі братів-суддів, не внесений до санкційних списків. Це взагалі є нісенітницею, перевірка підприємства проводиться в списках санкцій 8-ми країн, здійснення перевірки є платною послугою, і після перевірки зазначається що суб`єкт не перебуває в кожному із списків 8-ми країн. Поширена у наведених статтях інформація є недостовірною, містить ряд висловів, якими автор характеризує особу Позивача з негативної сторони, та які мають явно образливий характер, висловлені в брутальній формі, що принижую честь та гідність позивача. Внаслідок поширення вказаної інформації мало місце порушення особистого немайнового права Позивача на повагу до гідності і честі та на недоторканість ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила оцінку діяльності Позивача з боку громадськості та суспільства, ця оцінка перестала бути об`єктивною, породила сумніви щодо дотримання ним моральних засад та правових норм. Направлена Позивачем до Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» вимога про спростування недостовірної інформації, в рамках досудового врегулювання спору, не була задоволена. Таким чином, у даному випадку, негативна інформація щодо Позивача поширена Відповідачами як власниками веб-сайту [INFO] , містить фактичні дані стосовно Позивача та має характер наклепу (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Відтак, вказана і поширена відповідачами інформація є недостовірною й порушує особисті немайнові права позивача на повагу до його гідності, честі та на недоторканість ділової репутації. У зв`язку з наведеним позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] інформацію, викладену в статтях від 08.02.2019 року «[INFO]» та від 02.09.2021 року «[INFO]», опублікованих на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» [INFO]. А також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення доказів по даному цивільному провадженню. Провадження у справі, на період виконання судових доручень, зупинено. 03 лютого 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду відновлено провадження у цивільній справі, доручено позивачу надати переклад на українську мову документів, складених у ході виконання судового доручення. Призначено підготовче судове, яке відкладено до 13 квітня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду, яке відкладено до 18 травня 2023 року. Позивач в судовому засіданні, яке проведено в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , його представник адвокат Карпенко В.К. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі . В своїх письмових запереченнях вказав, що з викладеними доводами позивача не погоджується, оскільки згідно роз`яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Згідно роз`яснень викладених у п.12 вказаної Постанови належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п.2 ч.2 ст.119 ЦПК). Отже, належними відповідачами в даній справі є одночасно автор статті ( [PERSON] ) та власник веб-сайту, а обов`язок їх встановлення покладається саме на позивача. [PERSON] стверджує, що не являється власником чи співвласником веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту і до поширення інформації в зазначеній статті та їх авторства. Так позивач посилається на свідоцтво на знак «Антикор» № [NUMBER] на сайті [INFO] де власником вказаного знака є [INFO] (Республіка Панама), а заявником є [PERSON] . Проте, згідно до наказу Держпатенту України №116 від 28.07.1995 року «Про затвердження Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг» затвердженого в Міністерстві м. Київ юстиції України 02 серпня 1995 року №276/812 було затверджено Правила складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, що додаються. При цьому, відповідно до вимог пункту 2.1.1 Наказу №116 заявка на знак для товарів і послуг подається до Відомства на адресу Укрпатенту у письмовому вигляді. За дорученням заявника заявка може бути подана через представника. Пунктом 2.1.4 Наказу №116 передбачено, що серед документів які подаються має бути довіреність на ім`я представника, якщо заявка подається через такого. Пунктом 3.1.8 Наказу №116 передбачено, що будь-яка дія представника, на яку він має повноваження за довіреністю, вважається дією заявника, а будь-яка дія Відомства щодо представника вважається дією Відомства щодо заявника. Пунктом 3.1.9 Наказу №116 передбачено, що представництво, засвідчене довіреністю, дійсне до вичерпання повноважень чи строків їх дії. Дострокове припинення повноважень представника, зазначених у довіреності, здійснюється за заявою заявника про скасування довіреності або скасування певних повноважень. Повноваження припиняються від дати надходження заяви до Відомства. Таким чином в свідоцтві на знак « [INFO] » № [NUMBER] [PERSON] не є власником знака « [INFO] ». Отже, визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Тому на підставі вищевикладеного [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши учасників справи, всебічно та повно розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу. У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 (провадження №12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Звертаючись до суду позивач визначив відповідачами у справі [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що автор статті під заголовком «[INFO]» невідомий, а в статті «[INFO]» автором зазначений [PERSON] (а.с.18-29). Відповідно до бібліографічних даних власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг « [INFO] » № [NUMBER] є ТЕКА- ГРУП ФАУНДЕІШН (Глобал Банк Тауер, 18 Флор, 50 стріт, П.О. Бокс 0831-02484, Панама, Республіка Панама), заявником - [PERSON] ( [ADDRESS] ) (а.с.35-37). Згідно відповіді Районного суду Праги 3 від 07 листопада 2022 року вбачається, що станом на 08 лютого 2019 року та [INFO] власником доменного імені: [INFO] є компанія Тека-груп Фодейшн (Teka-Group Foundation), 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower (50-а вулиця Глобал Банка Тавер), ім`я (заявник) - [PERSON] . В Реєстрі громадських об`єднань (https://rgo.miniust.gov.ua) міститься інформація про Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади»: реєстраційний номер запису - 1364237, стан - зареєстровано, тип запису - Громадське об`єднання (без статусу юридичної особи); повне найменування - ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ»; місцезнаходження - [ADDRESS] ; засновники - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; дата внесення останніх змін - 13.08.2021 року щодо припинення діяльності громадського об`єднання. 15:06:48. Надаючи аналіз наданих учасниками справи доказів, з урахуванням того, що реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме [PERSON] та [PERSON] є засновниками та дійсним власником (реєстрантом) веб-сайту « [INFO] », на якому опублікована стаття під назвою «[INFO]» та «[INFO]». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами, а тому позовні вимоги до них не підлягають задоволенню. В аналогічній категорії справ у постанові ВС КЦС від 09 червня 2021 року №742/1485/19 була сформована правова позиція щодо належності відповідачів у справах про захист честі, гідності чи ділової репутації, так, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. Відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа № 439/1469/15-ц, провадження № 61-5189св18). Ураховуючи наведене, відповідачами у справі мають бути автор та власник веб-сайта відповідного інформаційного матеріалу. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). На веб-сторінці, де було поширено одну із спірних інформацій зазначено тільки ім`я та прізвище автора статті - [PERSON] . Установити особу автора та його місцезнаходження не виявляється можливим, тому що для ідентифікації особи потрібно повне ім`я, ідентифікаційний номер, рік народження. Згідно статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ім`я особи це прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи. Такі дані відсутні на веб-сайті [INFO]. Враховуючи, що матеріали справи не містять ідентифікаційних даних автора статті під назвою: «[INFO]» [PERSON] , якого неможливо ідентифікувати, а установити власника веб-сайту, який є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту неможливо, то на переконання суду, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу, а саме фірма Teka-Group Foundation, 0835, РА (Республіка Панама) Panama (м.Панама), 50 th street Global Bank Tower, то належним відповідачем є останній. Позивач не скористався своїм правом на залучення до справи в якості відповідача Teka-Group Foundation, а суд не може з власної ініціативи залучати до участі в справі іншого відповідача, оскільки зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, то і позов не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, підстави покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат відсутні. При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За матеріалами справи встановлено, що представник відповідача [PERSON] адвокат Карпенко В.К. у своїй заяві про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені витрати на правничу допомогу надану адвокатом у сумі 16 000 грн. Представником відповідача подано копію Договору про надання правової допомоги №654-С від 10 березня 2023 року, відповідно до якого [PERSON] та адвокат Карпенко Віктор Константинович уклали даний договір про те, що адвокат зобов`язується взяти під юридичний супровід клієнта, в будь-яких судах першої інстанції, з будь-яких питань, що можуть виникнути під час здійснення діяльності клієнта де зачіпаються його інтереси. Гонорар адвоката сплачується помісячно на підставі виставленого рахунку адвоката за здійснення дій по кожній конкретній справі з обов`язковим підписанням акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги. Надано копію розрахунку витрат по справі в рамках договору про надання правової допомоги №654-С на суму 16 000 грн., копію Акту про надання послуг адвокатом згідно договору про надання правової допомоги №654-С від 10.03.2023 на 16 000 грн., підписаний сторонами та копію квитанції до прибуткового касового ордера №26 від 12.05.2023 на 16 000 грн. В судовому засіданні позивач з задоволенні заяви представника відповідача про стягнення судових витрат просив відмовити. При цьому суд враховує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved