Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 85 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору та витрати пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 10.12.2021 року о 20 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Оноре де Бальзака неподалік з перехрестям з вул. Архітектора Ніколаєва, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Кіа», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який внаслідок зіткнення по інерції виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та тілесних ушкоджень водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 12.1; 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ "СК Ван Клік" за полісом № 206191833. 14.12.2021 до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Кіа», р.н. [NUMBER] з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов Договору та на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 08.06.2022 №90/06-22, звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 08.06.2022 №9001/06-22, заяви про страхове відшкодування від 09.06.2022 та страхового акту від 06.07.2022 №0038081.12.21/2, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням від 05.09.2022 № ЗН00082419. 14.12.2021 до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» звернувся водій пошкодженого автомобіля «Skoda», р.н. [NUMBER] з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов Договору та на підставі акту технічного від 22.12.2021, ремонтної калькуляції від 09.06.2022 №0038081.12, заяви про страхове відшкодування від 25.06.2022 та страхового акту від 09.09.2022 №0038081.12.12/1, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 42 600,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2022 №ЗН00085401. В подальшому, в ході розслідування обставин страхового випадку ПрАТ «СК «Ван Клік» було встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] на момент ДТП використовувався як таксі. Оскільки страхувальник не вказав достовірно сферу використання транспортного засобу - надання послуг таксі, вказане призвело до зменшення розміру страхового платежу. Таким чином, до відповідача як до особи відповідальної за завдані збитки виникло право регресу в розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений договір про надання фінансових послуг факторингу. Відповідно до договору, ТОВ «Маркс.Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Ван Клік» по усіх переданих регресних вимогах ПрАТ «СК «Ван Клік», у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі. Відповідно до Акту прийому - передачі документів № 16-03 від 06.09.2020 року, ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до відповідача. ТОВ «Маркс.Капітал» також вживав заходів щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії № 07997від 06.09.2022 року, та № 08023 від 23.09.2022 року. Однак, вимоги в позасудовому порядку відповідачем не задоволені, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. 13 лютого 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 24 лютого 2023 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що відповідач 10.12.2021 року о 20 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Оноре де Бальзака неподалік з перехрестям з вул. Архітектора Ніколаєва, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Кіа», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який внаслідок зіткнення по інерції виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та тілесних ушкоджень водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 12.1; 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року відповідача визнано винним в скоєнні правопорушень, передбачених ст.124, Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків для накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ "СК Ван Клік" за полісом № 206191833. 14.12.2021 до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» звернувся власник пошкодженого автомобіля «Кіа», р.н. [NUMBER] з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов Договору та на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 08.06.2022 №90/06-22, звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 08.06.2022 №9001/06-22, заяви про страхове відшкодування від 09.06.2022 та страхового акту від 06.07.2022 №0038081.12.21/2, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням від 05.09.2022 № ЗН00082419. 14.12.2021 до ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» звернувся водій пошкодженого автомобіля «Skoda», р.н. [NUMBER] з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов Договору та на підставі акту технічного від 22.12.2021, ремонтної калькуляції від 09.06.2022 №0038081.12, заяви про страхове відшкодування від 25.06.2022 та страхового акту від 09.09.2022 №0038081.12.12/1, ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 42 600,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2022 №ЗН00085401. В подальшому, в ході розслідування обставин страхового випадку ПрАТ «СК «Ван Клік» було встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] на момент ДТП використовувався як таксі. Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг «про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.07.2010 року №566, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16.08.2010 року за № 689/17984, під час укладення поліса обов`язкового страхування коригуючий коефіцієнт визначається страховиком, зокрема виходячи із сфери експлуатації транспортного засобу, що в кінцевому результаті впливає на розмір страхового платежу. Відтак, оскільки страховик не вказав достовірно сферу використання транспортного засобу - надання послуг таксі, вказане призвело до зменшення розміру страхового платежу за полісом № 206191833 та фактично позбавило страховика права на отримання належного страхового платежу. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону ( при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, у ПрАТ «СК «Ван Клік» до відповідача, як до особи відповідальної за завдані збитки виникло право регресу в розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування на підставі ст.. 38-1 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 року ТОВ «Маркс.Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Ван Клік» по усіх переданих регресних вимогах, у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі. Відповідно до Акту прийому - передачі документів № 16-03 від 06.09.2022 року, ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до відповідача. Відповідно до Акту прийому - передачі документів № 20-03 від 23.09.2022 року, ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до відповідача. Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдану шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. [NUMBER] , була застрахована без умови використання транспортного засобу в якості таксі, а на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль використовувався саме як таксі та він є водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, порушивши умови полісу обов`язкового страхування, у зв`язку з чим зобов`язаний компенсувати позивачу 50 відсотків від виплаченого страхового відшкодування в розмірі 85 000,00 грн, а отже суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню в цій частині. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом положень ч 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суду надано копію договору про надання правової допомоги №02/2022-АБ від 14.02.2022 року, акт виконаних робіт від 04.01.2023 року, детальний опис робіт до акту виконаних робіт від 04.01.2023 року на підставі договору про надання професійної правничої допомоги. Оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек), а також розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 684 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial