Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Позивач 12 квітня 2023 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19 вересня 2001 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківській області, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №1189. В шлюбі народились діти - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що протягом всього їхнього спільного сімейного життя їхні стосунки з відповідачем поступово\~ погіршувалися, оскільки кожний із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. В сімейних стосунках весь тягар домашніх справ та матеріальне забезпечення побутових потреб та потреб дітей виконувався тільки позивачем особисто. Відповідач періодично і тривалий час не мав матеріального доходу чи заробітку, тому не приймав участі в матеріальному забезпеченні сім`ї. В кінці 2020 року їхні з відповідачем стосунки значно погіршилися і вони припинили проживати однією сім`єю і з того часу шлюб фактично розпався. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Новосільська О.Б., подала заяву за змістом якої просила розгляд справи здійснювати без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач суду подав заяву, за змістом якої просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19 вересня 2001 року (а.с.3) сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 2001 року у відділі Рагс Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис № 1189. В шлюбі народились діти - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2004 року (а.с.4) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2002 року (а.с.4). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони підтвердили поданими заявами, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved