Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Комфорт» та директором [PERSON] на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 08 липня 2022 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позов мотивує тим, що він є директором ТОВ «БМ Комфорт». 08.07.2022 позивачем на ім`я відповідача та учасників Товариства направлено заяву про звільнення за власним бажанням із займаної посади. В подальшому позивачем було повідомлено учасників про проведення загальних зборів для прийняття рішення про його звільнення. Однак згадана заява про звільнення з посади директора залишилась без розгляду, оскільки загальні збори учасників Товариства не відбулись через відсутність кворуму, а саме відсутність [PERSON] , яка є однією із учасників Товариства, розмір частки у статутному капіталі якої становить 50%. Вказані обставини позивач вважає такими, що порушують його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 09.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу та третім особам також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). 09.02.2023 від третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради надійшли пояснення щодо позову, у яких третя особа просить відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо внесення даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з огляду на те, що належним способом захисту прав позивача є вимога про припинення трудових відносин. Щодо вимоги про припинення трудових відносин покладається на розсуд суду. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.05.2014 на підставі рішення установчих зборів учасників ТОВ «БМ Комфорт», позивача було призначено директором ТОВ «БМ Комфорт». У відповідності до Статуту відповідача (надалі за текстом - Статут), що затверджений протоколом №1 від 29.05.2014 та зареєстрований в єдиному державному реєстрі 30.05.2014 за номером № 14151020000034861, засновниками (учасниками) Товариства є [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду становить 5000 грн.; [PERSON] , розмір внеску якого до статутного фонду становить 5000 грн. З акту прийняття-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «БМ Комфорт» від 21.04.2020 вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частки в ТОВ «БМ Комфорт» передав [PERSON] частку в розмірі 5000 грн., що становить 50% статутного капіталу ТОВ «БМ Комфорт». 24.06.2022 позивач подав заяву про звільнення із займаної посади директора ТОВ «БМ Комфорт» за власним бажанням із 08.07.2022. Відповідна заява 24.06.2022 була направлена відповідачу та учаснику відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 7.3 Статуту, вищим органом товариства є загальні збори учасників. В п. 7.9 Статуту передбачено, що учасники повідомляються про проведення зборів рекомендованим листом чи врученням письмового повідомлення під розписку кожного учасника не пізніше ніж як за 30 днів до проведення зборів. В повідомленні вказується дата, час, місце, порядок денний зборів учасників. Пунктом 7.5.3 Статуту передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить вирішення питання про створення та відкликання виконавчого органу (тобто директора) Товариства, призначення та звільнення з посади директора. Згідно з п 7.8 Статуту, загальні збори учасників товариства скликаються мінімально один раз на рік. Загальні збори учасників скликають також на вимогу виконавчого органу товариства (тобто директора) або ревізійної комісії. 22.07.2022 позивач звернувся до учасників (засновників) відповідача з листом, в якому повідомив про необхідність проведення загальних зборів учасників ТОВ «БМ Комфорт», та зазначив порядок денний, а саме: обрання голови зборів; розгляд заяви про звільнення з посади директора [PERSON] ; обрання нового директора товариства; здійснення реєстраційних дій щодо зміни директора. Факт направлення листа сторонам підтверджується поштовими описами вкладення до цінних листів та поштовими накладними. Згідно з п. 7.7 Статуту, засідання загальних зборів учасників вважається правомочним, якщо на ньому присутні представники учасників, які мають разом більше ніж 60% голосів. Як вбачається з протоколу №25/08/22 загальних зборів учасників ТОВ «БМ Комфорт» від 25.08.2022, на засіданні присутній учасник [PERSON] , частка якого в статутному капіталі Товариства 50%. На загальні збори учасників не прибула учасник [PERSON] , частка якої в статутному капіталі Товариства становить 50%. Серед порядку денного загальних зборів зокрема було розгляд заяви про звільнення з посади директора [PERSON] . Оскільки на загальні збори учасників Товариства не прибула учасник [PERSON] , а кожен учасник Товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційно до розміру його частки у статутному капіталі Товариства, відповідно загальні збори учасників Товариства та обговорення, прийняття рішень по порядку денному є неможливим, а відтак збори вважаються такими, що не відбулися. Станом на момент розгляду даної справи загальні збори учасників ТОВ «БМ Комфорт» щодо прийняття рішення про звільнення позивача з посади директора за його власним бажанням на підставі його заяви, не проведено. Згідно частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору Відповідно до Статуту ТОВ «БМ Комфорт» Вищим органом управління Товариства є Загальні збори. Згідно з п.7.7 Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представники Учасників), що володіють у сукупності більше як 60 % голосів. Згідно протоколу №25/08/22 загальних зборів учасників від 25.08.2022, такі не відбулись через неприбуття учасника [PERSON] , частка якої в статутному капіталі становить 50%. Стаття 38 КЗпП України зобов`язує власника звільнити працівника в строки, про які працівник просить, також за наявності інших поважних причин. Власник зобов`язаний звільнити також працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю або умови колективного чи трудового договору з цих питань. Сьогодні актуальним є право на звільнення в строк, що визначається працівником, у випадках такого порушення як затримка виплати заробітної плати. За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. Оскільки питання щодо звільнення директора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БМ Комфорт» вирішується тільки за рішенням Загальних зборів відповідно до Статуту підприємства, ст.ст. 29, 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», то сам директор який є відповідальною особою, яка користується правом підпису в товаристві, має печатку товариства, та має право користуватись рахунками та коштами товариства в межах своєї компетенції, згідно зі Статутом товариства, не міг самостійно себе звільнити. Видача наказу про припинення повноважень директора здійснюється на підставі рішення загальних зборів, що також є підставою для внесення змін до державного реєстру щодо директора, та проведення з ним повного розрахунку та видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За приписами ст.22 Кодексу законів про працю України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Враховуючи наведене вище, суд належним чином оцінивши всі надані сторонами докази та встановивши усі обставини справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин [PERSON] із ТОВ «БМ Комфорт» у зв`язку із звільненням із займаної посади директора товариства на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, оскільки невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Щодо вимоги позову про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про директора ТОВ «БМ Комфорт» Богіва І.Є., суд зазначає наступне. За приписами ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ведення Єдиного державного реєстру та внесення до нього відомостей покладено на державних реєстраторів. Відтак, враховуючи наведене вище, суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. А тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн., тобто за дві позовні вимоги немайнового характеру. Судом задоволено лише одну позовну вимогу. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 992,40 грн. Решта витрат по сплаті судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial