Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

13 грудня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кримський Едуард Володимирович про визнання недійсним договору про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом. Позивачка просить: -визнати недійсним договір про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом № 753 від 16 листопада 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кримським Е.В., укладений між [PERSON] та [PERSON] , -припинити право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , -припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1212400000:004:0089. Рух по справі Ухвалою від 14 грудня 2021 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони [PERSON] вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна: - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - земельної ділянки кадастровий номер 1212400000:02:004:0089, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 18 січня 2022 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кримського Едуарда Володимировича належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було посвідчено договір про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом № 753 від 16 листопада 2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Витребувано від приватного виконавця Осельського Євгена Сергійовича належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 67286727, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] . 20 квітня 2022 року надійшов відзив [PERSON] , за змістом якого позовні вимоги нею не визнаються, оскільки вона є добросовісним набувачем нерухомого майна. 09 травня 2022 року надійшов відзив [PERSON] , згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає, посилається на те, що він не знав про ухвалення судового рішення про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, вважав себе законним власником цього майна і погодився на задоволення [PERSON] своїх кредиторських вимог за рахунок цього майна. 16 червня 2022 року від приватного нотаріуса Кримського Е.В. надійшла належним чином завірена копія матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було посвідчено договір про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом № 753 від 16 листопада 2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . \~ \~Ухвалою від\~13\~липня 2022\~року було\~повернуто \~зустрічну позовну\~заяву [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ приватний\~нотаріус Павлоградського\~районного нотаріального\~округу Кримський\~Едуард Володимирович\~про визнання\~права власності,\~оскільки зустрічна\~позовна заява\~подана з\~порушенням строку,\~встановленого частиною 1 статті 193 ЦПК України і підстави для поновлення цього строку відсутні. 30 листопада 2022 року від приватного виконавця Осельського С.С. надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № 67286727 з примусового виконання виконавчого напису № 661, вчиненого 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. про звернення стягнення на майно та грошові кошти [PERSON] на користь [PERSON] з метою задоволення вимог [PERSON] за договором позики. 30 січня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, представники відповідачів позов не визнали. Позиція позивача В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що на момент укладення оспорюваного договору [PERSON] не був власником будинку та земельної ділянки, оскільки рішенням суду від 24 червня 2020 року у справі № 185/11587/19 було визнано недійсними договори дарування житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 1212400000:004:0089, укладені між [PERSON] та [PERSON] , рішення суду набрало законної сили 15 вересня 2021 року і відповідно [PERSON] не мав права відчужувати це нерухоме майно. Заперечення відповідачів 20 квітня 2022 року надійшов відзив [PERSON] , за змістом якого позовні вимоги нею не визнаються, оскільки вона є добросовісним набувачем нерухомого майна. 09 травня 2022 року надійшов відзив [PERSON] , згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає, посилається на те, що він не знав про ухвалення судового рішення про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, вважав себе законним власником цього майна і погодився на задоволення [PERSON] своїх кредиторських вимог за рахунок цього майна. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кожевнік Д.В. наголосив на тому, що на момент вчинення оспорюваного правочину [PERSON] був власником нерухомого майна за даними державного реєстру, оспорюваним правочином не порушено жодних прав чи законних інтересів позивачки. Позивачка не має права на це нерухоме майно і не є стороною оспорюваного правочину. Відповідач [PERSON] не відповідає за борговими зобов`язаннями свого батька [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом У провадженні суду перебувала цивільна справа № 185/2309/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] \~ про стягнення боргу за договором позики. 17 грудня 2019 року у справі № 185/2309/19 ухвалено рішення, яким позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики 850 500 (вісімсот п`ятдесят тисяч п`ятсот) гривень. Рішення суду у справі № 185/2309/19 не було оскаржене і набрало законної сили. У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду у справі № 185/2309/19, перебуває на примусовому виконанні, до теперішнього часу рішення суду не виконане. 05 грудня 2019 року були укладені договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до яких [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою чоловіка [PERSON] безоплатно передала у власність своєму сину [PERSON] належні їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1212400000:02:004:0089, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровськох області від 24 червня 2020 року у справі № 185/11584/19 зазначені договори визнані недійсними внаслідок їх фіктивності. Зазначене рішення переглядалося Дніпровським апеляційним судом 16 грудня 2020 року за апеляційною скаргою третьої особи приватного нотаріуса Іщика М.В., було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Іщика М.В. було залишено без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року і постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року було залишено без змін. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року залишено без змін. Таким чином 15 вересня 2021 року було прийнято остаточне рішення судом апеляційної інстанції у справі № 185/11584/19, рішення суду у цій справі набрало законної сили. Зазначеним рішенням були визнані недійсними договори дарування, на підставі яких [PERSON] набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 16 листопада 2021 року здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі договору про передачу майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом, серія та номер: 753, виданий 16 листопада 2021 року, видавник: приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кримський Едуард Володимирович. Внаслідок цього ж договору припинено право власності на нерухоме майно [PERSON] . (том 1 а.с.10) При цьому державні реєстри не містять відомостей про припинення права власності [PERSON] на підставі рішення суду у справі № 185/11584/19 про визнання недійсними договорів дарування. Норми права, які застосував суд \~ \~ Як\~визначено статтею\~31-1\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~ \~реєстраційні дії\~на підставі\~судових рішень\~проводяться виключно\~на підставі\~рішень,\~отриманих у\~результаті інформаційної\~взаємодії Державного\~реєстру прав\~та Єдиного\~державного реєстру\~судових рішень,\~без подання\~відповідної заяви\~заявником. \~Державна судова\~адміністрація України\~у день\~набрання законної\~сили судовим\~рішенням,\~яке передбачає\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно,\~обтяжень таких\~прав,\~внесення змін\~до записів\~Державного реєстру\~прав,\~зупинення реєстраційних\~дій,\~внесення запису\~про скасування\~державної реєстрації\~прав або\~скасування рішення\~державного реєстратора,\~забезпечує передачу\~до Державного\~реєстру прав\~примірника такого\~судового рішення. \~Державний реєстратор,\~що перебуває\~у трудових\~відносинах з\~суб`єктом державної\~реєстрації прав,\~що забезпечує\~зберігання реєстраційних\~справ у\~паперовій формі,\~за місцезнаходженням\~відповідного майна\~у день\~надходження відповідного\~судового рішення\~формує та\~реєструє необхідну\~заяву або\~реєструє судове\~рішення про\~заборону вчинення\~дій,\~пов`язаних з\~державною реєстрацією\~прав,\~чи судове\~рішення про\~скасування відповідного\~судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Таким чином після набрання законної сили рішенням суду у справі № 185/11584/19 про визнання недійсними договорів дарування відомості про припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно підлягали внесенню до реєстру внаслідок інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень. Однак з невідомих причин це не було зроблено. При цьому [PERSON] стверджує, що не був обізнаний про ухвалення судового рішення у справі № 185/11584/19 про визнання недійсними договорів дарування і тому розпорядився на власний розсуд належним йому нерухомим майном, відчужив його на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу. Однак з матеріалів цивільної справи № 185/11584/19 про визнання недійсними договорів дарування видно, що [PERSON] був учасником цієї справи співвідповідачем, його місце проживання було зареєстровано за однією адресою з іншим співвідповідачем [PERSON] , яка подавала апеляційну скаргу на судове рішення. Справа двічі переглядалася судом апеляційної інстанції і один раз Верховним Судом. Процесуальні документи у справі надсилалися судами апеляційної і касаційної інстанції за адресою реєстрації співвідповідача [PERSON] і він повинен був знати про перебування справи у провадженні суду, а відтак мав можливість дізнатися про результати цього розгляду. Більш того на аркуші справи 175 у томі 1 справи № 185/11584/19 є заява [PERSON] , за змістом якої він обізнаний із перебуванням в суді справи про визнання договору дарування фіктивним і просить відкласти розгляд справи у зв`язку із запровадженням карантину. Також Дніпровським апеляційним судом 06 вересня 2021 року на офіційному сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик у судове засідання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за апеляційною скаргою [PERSON] у справі № 185/11584/19. Таким чином [PERSON] було достеменно відомо про перебування в суді цивільної справи про визнання недійсними договорів дарування, на підставі яких він набув право власності на будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Отже [PERSON] повинен був знати про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та визнання недійсними договорів. \~ Згідно з положеннями частини 1 статті 235 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тобто момент недійсності правочину не пов`язується із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договори дарування, на підставі яких [PERSON] набув право власності на будинок та земельну ділянку, визнані недійсними рішенням суду і тому є недійсними з моменту їх укладення. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не мав права вчиняти правочин щодо відчуження нерухомого майна, яке йому не належало. Зміст правочину, укладеного між [PERSON] та [PERSON] суперечить положенням статті 317 Цивільного кодексу України, згідно якої виключно власнику належить право розпорядження своїм майном. Тому наявні підстави для визнання недійсним договору про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом № 753 від 16 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кримським Е.В., укладеного між [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ Згідно\~з частиною\~1\~статті \~216\~Цивільного кодексу\~України,\~недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідач [PERSON] вказує на те, що вона є добросовісним набувачем нерухомого майна, при укладенні договору про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок погашення боргу вона не знала і не могла знати про визнання судом недійсними правовстановлюючих документів, на підставі яких було зареєстровано право власності [PERSON] на будинок та земельну ділянку. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті 330 ЦК України закріплено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. У даному випадку [PERSON] придбала у [PERSON] нерухоме майно в рахунок погашення боргу за виконавчим документом в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, про звернення стягнення на майно та грошові кошти [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок боргу за договором позики. (том 1 а.с.153-154) Тобто майно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, за відплатним договором, однак не на виконання судового рішення, а на виконання виконавчого напису нотаріуса. Майно вибуло з володіння [PERSON] не з його волі, а внаслідок ухвалення судом рішення про визнання недійсними договорів дарування. За таких обставин добросовісний набувач не набуває права власності на майно. Тому право власності [PERSON] на будинок на земельну ділянку, набуте на виконання недійсного правочину, підлягає припиненню. Розподіл судових витрат Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] заявлені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3178 грн у позовній заяві та на професійну правничу допомогу у сумі 12\~000 грн в окремій заяві. (том 2 а.с.68) \~ Позивачкою\~сплачено судовий\~збір за\~три немайнові\~вимоги у\~розмірі 2724\~грн (том\~1\~а.с.1-3),\~за подання\~заяви про\~забезпечення позову\~ 454\~грн (том\~1,\~а.с.35),\~загальна сума\~сплаченого судового\~збору складає\~3178\~грн. Як передбачено частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оспорюваний договір про передачу нерухомого майна стягувачу в рахунок повного погашення боргу за виконавчим документом було укладено внаслідок недобросовісних дій [PERSON] , який повинен був знати про визнання недійсними договорів дарування, на підставі яких він набув право власності на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є сторонами оспорюваного правочину. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна, оскільки іншого судом не встановлено. Тому судовий збір слід покласти саме на відповідача [PERSON] , стягнути з нього на користь позивачки загальну суму сплаченого нею судового збору. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 34 від 13 грудня 2021 року [PERSON] сплачено адвокату Бабенко Олені Анатоліївні 12\~000 грн за договором про надання правової допомоги. (том 2 а.с.69) 05 червня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивачки адвоката Бабенко О.А. про долучення до справи розрахунку витрат позивачки на правничу допомогу та додаткової угоди до договору, укладеного між позивачкою та її представником. До заяви додано докази її направлення разом з додатками відповідачам. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача дотримані зазначені вимоги процесуального закону, докази понесення заявлених судових витрат надані суду до закінчення судових дебатів шляхом направлення відповідної заяви через систему «Електронний суд». Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частинами 3-6 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивачки подано детальний опис наданих юридичних послуг із зазначенням часу, витраченого адвокатом на виконання робіт. Перелік наданих послуг включає в себе підготовку позовної заяви та додатків до неї, підготовку заяви про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів, участь у восьми судових засіданнях: 15 вересня 2022 року, 30 листопада 2022 року, 21 грудня 2022 року, 30 січня 2023 року, 02 березня 2023 року, 07 квітня 2023 року, 02 травня 2023 року, 05 червня 2023 року. Загальний розмір витрат на правничу допомогу адвоката, що підлягає сплаті позивачкою, складає 17\~000 грн. Зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи, тривалістю її розгляду в суді, кількістю судових засідань, в яких брав участь адвокат. Відповідачами не доведено неспівмірності цих витрат. На підставі викладеного судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки у розмірі 17\~000 грн.

Outcome: approved