Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] підписана заява б/н від 22.06.2017 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі 208/6420/21 від 28.01.2022р. стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. Позивач посилається на ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України,згідно\~якої встановлено,\~що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; а також на ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 12\~511,26 грн., що складається з наступного: -відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 3 000,92 грн. за період з 31.01.2020 по 30.06.2021рр.; -втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 9\~510,34 грн., які складаються з 8\~372,20 грн. нарахування інфляційних втрат + 1\~138,14 грн. нарахування 3% річних за період з 31.07.2021 по 31.12.2022рр.. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти в розмірі 12\~511,26 грн. та судові витрати у розмірі 2\~684,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду 20 лютого 2023 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] підписана заява б/н від 22.06.2017 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно заочного рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.01.2022 року по справі № 208/6420/21 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: 25\~293 грн. 69 коп. заборгованість за тілом кредита; 1 800 грн. 93 коп. - витрати по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, зазначає: «Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.\~Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.» Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму у розмірі 12\~511,26 грн., що складається з наступного: -відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 3 000,92 грн. за період з 31.01.2020 по 30.06.2021рр.; -втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 9\~510,34 грн., які складаються з 8\~372,20 грн. нарахування інфляційних втрат + 1\~138,14 грн. нарахування 3% річних за період з 31.07.2021 по 31.12.2022рр.. 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який наразі не закінчився. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо втрат від інфляції за весь час прострочення у розмірі 9\~510,34 грн., які складається з 8\~372,20 грн. нарахування інфляційних втрат + 1\~138,14 грн. нарахування 3% річних за період з 31.07.2021 по 31.12.2022рр., підлягають частковому задоволенню, а саме за період до введення в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача складають: 4\~082,52 грн. інфляційних втрат за період з 31.01.2020-31.01.2022р.; 442,61 грн. - 3% річних за період з 31.07.2021- 31.01.2022рр.. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 5 - ч. 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем та не надав підтвердження оплати заборгованості. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення відсотків за обліковою ставкою НБУ підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача щодо втрат від інфляції підлягають частковому задоволенню, а саме за період до введення в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022 року. Європейський суд\~з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно за\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покласти на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~вимог,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сума\~судового збору\~в розмірі\~1\~614,54\~грн.\~(2\~684,00* 7\~526,05:12 511,26). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial