Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

13травня 2022 року [PERSON] звернулася в Хмельницький міськрайонний суд із позовом до Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна», в якому просить скасувати наказ Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» від 15.04.2022 року №73-ОС про її звільнення з роботи, поновити її на роботі, вирішивши питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на час розгляду позову в суді. В обгрунтування позову посилалась на те, що наказом Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» (код ЄДРПОУ 41970657) від 15 квітня 2022 року №73-ОС вона звільнена з роботи 15.04.2022 року за п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, проведеним з порушенням законодавства. Так, 30 березня 2022 року їй передали (вручили) рекомендованим (цінним) листом Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» повідомлення від 14.02.2022р. №1 «Про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників». В конверті даного листа знаходився опис поштового відправлення, який вказував на те, що зазначене повідомлення було їй відправлено поштою 17.02.2022 року. 15квітня 2022 року позивач, перебуваючи у відпустці, була на заводі, де їй видали витяг з наказу від 15.04.2022 року №73-ОС та трудову книжку із записом за №27: «15.04.2022 Звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України по скороченню. Наказ №73-ОС від 15.04.2022.» Ніяких пояснень щодо скорочення посад спеціалістів та робітників позивачу не надали, інші посади не запропонували. Позивач вважає, що відповідачем не дотримано вимоги ст.49-2 КЗпП України про попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, а також вимоги ст.44 КЗпП України про виплату вихідної допомоги в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року цивільна справа передана за підсудністю на розгляд до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області та 30 листопада 2022 року надійшла до провадження судді Андрощука Є.М. 16березня 2023 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано строк для усунення її недоліків. 20 березня 2023 року позивач усунула недоліки позовної заяви та 21 березня 2023 року суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи. Ухвалою суду від 23 березня 2023 року замінено відповідача зі Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» (код ЄДРПОУ 41970657) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» код ЄДРПОУ 36387055, місцезнаходження - м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 40/85. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 01 лютого 2022 року відповідачем видано наказ №19/1 про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатного розкладу філії. Позивач відмовилась від підпису про ознайомлення з даним наказом. 01 лютого 2022 року відповідач повідомив позивача про те, що має намір її скорочувати з 15 квітня 2022 року. 24.02.2022року в Україні введений воєнний стан, у подальшому позивачем було написано та подано заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати в період з 01 березня по 30 квітня 2022 року. 14 лютого 2022 року представники відповідача склали акт фіксації про те, що вони в телефонному режимі повідомили позивача про те, що вона буде звільнена з 15 квітня 2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників. Також представниками відповідача було складене повідомлення №1 про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, яке було направлено позивачу 17 лютого 2022 року. 15 квітня 2022 року видано наказ № 73-ОС про припинення трудового договору, звільнення позивача з посади контролера якості відділу технічного контролю з 15 квітня 2022 року за п.1 ст.40 КЗпП України на підставі повідомлення №1 від 14.02.2022 року. Старокостянтинівською філією ТОВ «Блок Майстер Україна» 15.04.2022 року видано Наказ №3-К/ТР про внесення змін у штатний розпис та його затвердження. Представник відповідача звертає увагу, що відповідач повідомляв позивача про те, що вона буде звільнена, за два місяці до такого звільнення, та що протягом двох місяців позивачу буде запропоновано вакансії, які можливо з`являться на підприємстві та будуть відповідати професії та кваліфікації позивача, що підтверджується повідомленням №1 від 14.02.2022р., актом фіксації від 14.02.2022р. Зазначає, що відповідач виплатив позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку, передбаченому ст.44 КЗпП України, що підтверджується самим позивачем та долученими розрахунками до позовної заяви. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити з вищенаведених підстав. Позивач зазначила, що 01.02.2022 року прийшла на робоче місце, де її безпосередній керівник начальник відділу технічного контролю Малихін О.С. повідомив, що роботи немає та що їй потрібно взяти відпустку без збереження заробітної плати. Після цього позивач пішла у відділ кадрів, де написала три окремих заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати: з 01 по 28 лютого 2022 року, з 01 по 31 березня 2022 року, з 01 по 30 квітня 2022 року. З наказом №19/1 від 01.02.2022р. «Про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатного розкладу Філії» та з Актом фіксації повідомлення про скорочення від 01.02.2022р. ознайомлена не була. У подальшому 15.04.2022р. [PERSON] прийшла на роботу, де їй видали копію наказу про звільнення та трудову книжку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з вищенаведених підстав. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Порядок вивільнення працівників визначений статтею 49-2 КЗпП України. Так, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала в Старокостянтинівській філії ТОВ «Блок Майстер Україна» на посаді контролера якості відділу технічного контролю в Старокостянтинівській філії ТОВ «Блок Майстер Україна». Зазначена обставина визнається сторонами у справі та підтверджується копією трудової книжки позивача /а.с.11, 116/, копією особової картки працівника /а.с.90/. З 01.02.2022 року [PERSON] перебувала у відпустці без збереження заробітної плати /а.с.90-92/. 01.02.2022року виданий наказ Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» №19/1 «Про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатного розкладу Філії» /а.с.92/, згідно з яким вирішено: - виключити 16 квітня 2022 року із штатного розкладу посаду контролера якості відділу технічного контролю; - інспектору з кадрів попередити [PERSON] та запропонувати переведення її за згодою на вакантні посади. Уразі відмови від переведення або відсутності роботи на Філії повідомити [PERSON] під розпис про звільнення за скороченням чисельності від 15 квітня 2022 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; - інспектору з кадрів виключити із шатного розпису Філії з 16 квітня 2022 року посаду, зазначену в и. 1 цього наказу. Представником відповідача надано Акт фіксації повідомлення про скорочення, складений посадовими особами відповідача, в якому зазначено, що 01.02.2022 року вони повідомили працівника [PERSON] про намір скоротити її з 15.04.2022 року, і що [PERSON] поставити підпис у акті відмовилась /а.с.93/. Також представником відповідача надано Акт фіксації повідомлення про скорочення та звільнення, складений 14.02.2022 року посадовими особами відповідача /а.с.94/, в якому зазначено, що 14.02.2022 року начальник відділу технічного контролю Малихін О.С. повідомив [PERSON] в телефонному режимі про те, що вона буде звільнена з 15.04.2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, про що відділом кадрів буде відправлене повідомлення №1 від 14.02.2022 р. про її звільнення, з проханням забрати дане повідомлення у відділенні Укрпошти за місцем її державної реєстрації та ознайомитись із ним. У Акті також зазначено, що додатково повідомлено [PERSON] про те, що їй протягом двох місяців буде запропоновано вакансії, які можливо з`являться на Філії, які будуть відповідати її професії та кваліфікації. 17.02.2022 року позивачу направлено листом (з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення) повідомлення від 14.02.2022 року №1, підписане інспектором з кадрів Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» /а.с.93/. У повідомленні зазначено, що у зв`язку із змінами організаційної структури, організації виробництва і праці та відповідним проведенням скороченням чисельності та штату Старокостянтинівська філія ТОВ «Блок Майстер Україна» повідомляє [PERSON] про наступне звільнення з посади контролера якості на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 15.04.2022 року; протягом двох місяців буде запропоновано вакансії, які можливо з`являться на підприємстві та які відповідають професії та кваліфікації позивача. Згідно з відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення [PERSON] отримала зазначене повідомлення про наступне звільнення 30.03.2022 року /а.с.94/. 15.04.2022року відповідачем виданий наказ №73-ОС, згідно з яким з контролером якості відділу технічного контролю [PERSON] припинено трудовий договір та звільнено її з 15.04.2022р., причина звільнення: п.1 ст.40 КЗпП України, підстава звільнення: повідомлення про скорочення №1 від 14.02.2022 року /а.с.95/. Наказом відповідача №3-к/тр від 15.04.2022р. до штатного розпису внесено зміни, які введено в дію з 16.04.2022р. /а.с.96/. Оцінюючи відповідність дій посадових осіб Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» вимогам статті 49-2 КЗпП України, суд дійшов таких висновків. Представник відповідача стверджує, що [PERSON] була повідомлена про наступне звільнення 01.02.2022 року, що нібито підтверджується складеним посадовими особами відповідача 01.02.2022 року Актом фіксації повідомлення про скорочення. Суд не погоджується з таким твердженням представника відповідача. Так, згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Таким чином, обов`язок щодо попередження працівника про наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП покладено не на будь-якого працівника підприємства, а саме на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до цих вимог закону Старокостянтинівською філією ТОВ «Блок Майстер Україна» виданий наказ №19/1 від 01.02.2022 року «Про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатного розпису Філії». Виходячи зі змісту цього наказу, ним запроваджуються зміни до штатного розпису підприємства з 16.04.2022 року, інспектору з кадрів надаються повноваження щодо персонального попередження працівника [PERSON] про наступне звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва та щодо пропонування їй іншої роботи на підприємстві. Тому наявність факту ознайомлення з наказом №19/1 від 01.02.2022 року мало би значення для позивача виключно для розуміння того, яку посадову особу уповноважено власником для того, щоб попередити її про наступне звільнення та запропонувати переведення на вакантні посади. І навіть після ознайомлення з наказом [PERSON] мала би цілком обґрунтовані, правомірні та виправдані очікування, що інспектор з кадрів на виконання цього наказу здійснить попередження її про наступне звільнення й запропонує за наявності вакантні посади. У подальшому інспектор з кадрів, на виконання цього наказу, попередила [PERSON] про наступне звільнення шляхом надсилання їй повідомлення №1 від 14.02.2022 року. Отже суд дійшов висновку, що наказ відповідача №19/1 від 01.02.2022 року не є попередженням про наступне звільнення в розумінні ст.49-2 КЗпП України. А тому наявність чи відсутність факту ознайомлення [PERSON] зі змістом цього наказу не має значення для вирішення питання, з якого часу вона попереджена про наступне звільнення. Вирішуючи питання, чи є належними доказами складені посадовими особами підприємства Акт фіксації повідомлення про скорочення від 01.02.2022р. та Акт фіксації повідомлення про скорочення та звільнення від 14.02.2022р., суд дійшов таких висновків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що повідомили [PERSON] про намір скоротити її, про що склали зазначені Акти від 01.02.2022р. та від 14.02.2022р. Разом з цим, Акт від 01.02.2022 року містить інформацію, яка не відповідає умовам змін в організації виробництва і праці, визначеним наказом №19/1 від 01.02.2022 року, та містить суттєві неточності й помилки. Так, у цьому Акті зазначено, що посадові особи підприємства «01 лютого 2022р. повідомили контролера якості [PERSON] про намір скоротити її з 15 квітня 2022 року». Проте згідно з наказом №19/1 від 01.02.2022р. вирішено виключити зі штату посаду контролера якості з 16.04.2022р., а не з 15.04.2022р., як зазначено в Акті. Крім того, про наступне звільнення в Акті не зазначено, а скоротити можна лише посаду, проте в жодному разі не працівника, тому таке формулювання є нікчемним. Також у Акті немає посилання на наказ Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» №19/1 від 01.02.2022р. Зазначені порушення й недоліки не дають однозначного розуміння, про що саме, як зазначають свідки, мало бути повідомлено [PERSON] , та що саме вона могла зрозуміти з цього повідомлення. У Акті від 14.02.2022р. зазначено, що 14.02.2022р. начальник відділу технічного контролю Малихін О.С. повідомив [PERSON] в телефонному режимі про те, що вона буде звільнена з 15.04.2022р у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників. Суд вважає такий спосіб повідомлення про наступне звільнення неналежним, оскільки відповідачем жодним чином не доведено, що зазначеним номером телефону під час здійснення виклику користувалася саме [PERSON] , а також що вона під час розмови мала можливість усвідомити і правильно зрозуміла зміст голосового повідомлення. Крім того, наказом відповідача №19/1 від 01.02.2022 року визначено уповноважену особу, яка мала зробити попередження позивача про наступне звільнення - це інспектор з кадрів. Проте щодо особи, яка, як зазначено в Акті від 14.02.2022р., зробила попередження про наступне звільнення ( [PERSON] ), не надано відомостей про те, що вона відповідно до ст.49-2 КЗпП України уповноважена на це власником підприємства. Більше того, Акти від 01.02.2022р. та від 14.02.2022р. підписані [PERSON] , яка на день видання наказу про звільнення позивача займала посаду т.в.о. директора підприємства й підписала оскаржуваний наказ №73-ОС. Також Акти підписані інспектором з кадрів [PERSON] , яка у подальшому 14.02.2022р. підписала повідомлення №1 про наступне звільнення позивача. Таким чином ці посадові особи прямо заінтересовані в тому, щоб під час оформлення звільнення працівника в їх діях не було порушень, оскільки можуть нести юридичну відповідальність, а тому висновки суду не може ґрунтуватися лише на їх показаннях. Разом із цим, [PERSON] в судовому засіданні не визнала факту попередження її 01.02.2022 року та 14.02.2022 року посадовими особами підприємства про наступне звільнення. Тому суд вважає, що складення таких Актів не є належним доказом попередження про наступне звільнення працівника в розумінні ст.49-2 КЗпП України. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що [PERSON] була попереджена відповідачем про наступне звільнення 30.03.2022р., в день отримання листа з повідомленням №1 від 14.02.2022р. Про це свідчить і наказ відповідача від 15.04.2022р. №73-ОС про звільнення [PERSON] , підставою звільнення в якому зазначене повідомлення №1 від 14.02.2022р. /а.с.95 зворот/. Тому саме з 30.03.2022р. відповідач повинен був рахувати двохмісячний строк для наступного звільнення [PERSON] . Проте позивач була звільнена 15.04.2022р., з порушенням визначеного статтею 49-2 КЗпП України строку. Отже, наказ тимчасово виконуючої обов`язки директора Старокостянтинівської філії ТОВ «Блок Майстер Україна» Кобилянської С.В. №73-ОС від 15.04.2022 року необхідно скасувати та поновити [PERSON] на посаді контролера якості відділу технічного контролю. Також згідно зі ст.235 КЗпП України суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно дост.235 КЗпП України: у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Так, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови КМ України від 08.02.1995року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, в даній справі звільнення. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Постанови № 100). Судом встановлено, що заробітна плата позивача за останні 2 повні календарні місяці роботи, що передують його звільненню (вересень, грудень 2021р.) становила 12 519 грн. (6010 грн. + 6500 грн.), тому середньоденна (годинна) заробітна плата для обчислення оплати часу вимушеного прогулу складає 278 грн. (12 519 грн. : 45 робочих днів). Вказані обставини підтверджуються даними про заробітну плату позивача, відображеними в її особовій картці працівника (а.с.90 /зворот/) та визнаються сторонами, а тому в силу положень ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи той факт, що позивач була незаконно звільнена 15 квітня 2022 року, тому підлягає виплаті працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 78 674 грн. (278 грн. х 283 дні / з 15 квітня 2022 року і по день постановлення рішення суду 16 травня 2023р./) з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору. Оскільки суд ухвалює рішення про задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,4 грн. судового збору.

Outcome: approved