Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

в березні 2023 року представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200278062 від 08.05.2015 року в сумі 55303,15 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.05.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено угоду № 200278062 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 18500,00 грн., з встановленим строком користування із 08.05.2015 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. ПАТ «Банк Михайлівський» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач зазначає, що 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Таким чином позивач є законним правонаступником кредитора, в т.ч. і за кредитним договором, боржником за яким є відповідач. Позивач вказує, що станом на 17.03.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 55303,15 грн., з яких: 18124,27 грн. - заборгованість за кредитом; 37178,88 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В квітні 2023 року від відповідача надійшла заява, в якій сторона відповідача просила здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні із викликом сторін, а також відповідачем було подано до суду відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що між банком та відповідачем була підписана лише заява, однак, кредитного договору укладено не було. Крім того, про відступлення права вимоги відповідач належним чином не був повідомлений. Відповідач повністю погасив борг перед банком в 2019 році. З огляду на викладене, а також в зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, відповідач вказав на відсутність підстав для задоволення позову. В квітні 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої сторона позивача просила залишити заяву відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності без задоволення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.04.2023 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Надіславши до суду відзив на позов, та заяву про розгляд справи із викликом сторін, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що 08.05.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено угоду № 200278062 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 18500,00 грн., з встановленим строком користування із 08.05.2015 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Зазначений договір у встановленому порядку недійсним не визнавався, та доказів на підтвердження визнання зазначеного договору припиненим та/або розірваним, матеріали справи не містять. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. З копії витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № № 200278062, укладеним 08.05.2015 року із [PERSON] . Зазначене також підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16. Наведене свідчить, що позивач у даній справі є законним правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський», та заперечення сторони відповідача в цій частині є хибними. Крім того, із вказаного додатку слідує, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, як правонаступником банку, за кредитним договором становить 55303,15 грн., з яких: 18124,27 грн. - заборгованість за кредитом; 37178,88 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач вказує, що борг за вказаною угодою він погасив в 2019 році, однак, будь-яких доказів наведеному стороною відповідача суду надано не було, як і не було спростовано розміру заборгованості. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, доказів повного виконання своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідач суду не надав, та розміру заявленої до стягнення заборгованості не спростував. З огляду на те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу, як правонаступнику банку, не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та сплати відсотків. Варто вказати, що заявлене стороною відповідача клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності не ґрунтується на вимогах закону, та в його задоволенні слід відмовити, оскільки, позивачем було пред`явлено дані позовні вимоги в межах строків позовної давності, так як право вимоги за кредитним договором позивач набув в липні 2020 року, а із позовом до суду звернувся в березні 2023 року, що свідчить про звернення позивача за захистом своїх прав в межах вставлених законом строків позовної давності. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування заперечень на позов не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в порушення вимог кредитного договору та закону не виконав взяті на себе зобов`язання перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 200278062 від 08.05.2015 року, укладеним із АТ «Банк Михайлівський», заперечення сторони відповідача не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 55303,15 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved