Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором, шляхом звернення стягнення на спадкову масу. В обґрунтування позову зазначив, що 20 грудня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11273126000. В забезпечення виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором 20 грудня 2007 р. між Банком та Позичальником був укладений Іпотечний договір, посвідчений Савченко С. В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 6699, за яким було передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позичальник [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво смерть серії [NUMBER] виданого 16.03.2012 року. На момент смерті Позичальника за кредитним договором існувала заборгованість. Банку стало відомо, що спадкоємицею померлої [PERSON] [PERSON] . Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Виходячи з вищевикладених обставин позивач звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою суду від 05 травня 2017 року провадження по справі відкрито. Справа була розподілена в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Загороднюка В.І.. В провадження судді Абухіна Р.Д. справа надійшла 28.01.2019 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 612/19 від 28.01.2019 року, винесеного у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року справу провадження прийнято до провадження. Представник позивача подав до суду заяву, якою просив суд залучити до участі у справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] , у зв`язку з її смертю. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року вирішено залучити [PERSON] до участі у справі у якості відповідача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, шляхом звернення стягнення та спадкову масу. Представник позивача\~подав до\~суду клопотанняпро зупинення провадження у справі до розгляду та ухвалення рішення по суті по справі № 522/9212/19 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Саратська районна державна нотаріальна контора, Акціонерне товаритво « Укрсиббанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, шляхом звернення стягнення та спадкову масу,\~\~ - зупинити до розгляду та ухвалення рішення по суті по справі № 522/9212/19 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Саратська районна державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство « Укрсиббанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю та набрання законної сили рішенням суду. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року вирішено відновити провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] стягнення заборгованості за договором, шляхом звернення стягнення та спадкову масу. 14 грудня 2022 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. У судове засідання призначене на 31 травня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Так, відповідачу було направлено судову повістку про дату та час судового засідання за зареєстрованою адресою проживання. Однак, вказане рекомендоване повідомлення повернуте на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за наявними матеріалами. Суд встановив наступні обставини справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 20.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК», як банком та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №11273126000. Сторонами погоджено, що погашення кредиту здійснюється у валюті кредиту шляхом сплати позичальником щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором 20 грудня 2007 р. між Банком та Позичальником був укладений Іпотечний договір, посвідчений Савченко С. В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 6699, за яким було передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п.1.1 якого іпотекодавець передав банку як іпотекодержателю в іпотеку належне їй на праві приватної власності на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Савченко С.В. 20.12.2007 року, квартиру під номером [ADDRESS] . У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим 16.03.2012 року. За життя позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого розмір нарахованої банком заборгованості склав 111459,56 доларів США грн., що слідує з розрахунку. Перевіряючи наданий позивачем АТ «УКРСИББАНК» розрахунок заборгованості, суд враховує, що відповідно до п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України. Оскільки кредитні зобов`язання не включені до визначеного ст.1219 ЦК України переліку зобов`язань, які не входять до складу спадщини, тому вони спадкуються спадкоємцями померлого позичальника спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячний строк. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Як зазначено в п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців слід враховувати, що з урахуванням ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Приймаючи до уваги, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України. До того ж включення до складу спадщини обов`язків спадкодавця зумовлено універсальним характером спадкового наступництва, за яким до правонаступника переходить весь комплекс прав та обов`язків, які належали право попереднику на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В процесі розгляду справи №522/6198/17 Приморським районним судом м. Одеси стало відомо що [PERSON] померла. 19.09.2018 \~ \~ \~ \~ухвалою Приморського районного суду м. Одеси з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області витребувано інформацію щодо смерті [PERSON] . Згідно листа, який надійшов від Одеського міського відділу державної реєстрації актів шкільного стану Головного територіального управління юстиції про те, що [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим був складений актовий запис про смерть №8 від -04.01.2018. 29.11.2018 \~ \~ \~ \~ухвалою Приморського районного суду м. Одеси із Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області витребувано відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] 26.12.2018 \~ \~ \~ \~до Приморського районного суду м. Одеси надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] за №05/2018 від 18.01.2018. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [INFO] [PERSON] , син померлої відповідачки, звернувся до Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . 12.06.2019 \~ \~ \~ \~ [PERSON] було залучено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси до участі у справі у якості відповідача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, шляхом звернення стягнення на спадкову масу. Отже, аналізуючи встановлені судом обставини за їх хронологічністю суд приходить до висновку, що кредитор в межах визначеного ст.1281 ЦК України строку реалізував своє суб`єктивне право на виконання спадкоємцем боргових зобов`язань померлого позичальника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.04.2017 року у справі №6-2962цс16. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, ту обставину, що борг відповідача за основним зобов`язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час та невиконання відповідачем своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що позивач правомірно порушив питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду(стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пунктах 14-20, 57-60 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц. Відповідно до п.4.1 іпотечного договору, ПАТ «УКРСИББАНК» як іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі положення взаємоузгоджується зі ст.20 ЦК України, ст.13 ЦПК України та п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями п.4.2 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: п.4.2.1 за рішенням суду; п.4.2.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п.4.2.3 у позасудовому врегулюванні у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз`яснено в п.п.41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Згідно з п. 1.2 договору іпотеки предмет іпотеки оцінено в 412196,00 грн. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, в розумінні ст.39 Закону України «Про іпотеку» необхідно установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 02.11.2016 року у справі №6-1907цс16 зазначив, що оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов`язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що предметом іпотеки є квартира, вартість якої сторони оцінили в 412196,00 грн., суд вважає, що допущене за життя [PERSON] порушення основного зобов`язання в розмірі 111459,56 доларів США завдає збитків іпотекодержателю, який не отримує коштів, на які розраховував, тому розмір заборгованості, допущеної відповідачем, є співвмірним із вартістю заставленого майна. Таким чином, враховуючи, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору іпотеки, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, із зверненням стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах згідно Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, невиконання спадкоємицем [PERSON] покладеного на нього в силу ч.1 ст.1281 ЦК України обов`язку повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини тягне за собою наслідки, визначені ч.3 ст.1281 ЦК України та в черговий раз доводить пред`явлення кредитором вимоги в межах визначеного законом строку. Виходячи зі змісту ст.1281 ЦК України, допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а за межами України через консула, що узгоджується з п.2.1 п.2 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідно до якого претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. З огляду на те, що про обов`язок погасити кредитну заборгованість в межах успадкованого майна відповідач знав, вимогу кредитора в добровільному порядку станом на момент ухвалення рішення не виконав, тому суд приходить до висновку про дійсність наявності між сторонами спору та необхідність захисту прав ПАТ «Укрсиббанк», порушення яких є доведеним, адже відмова виконувати спадкоємцем вимоги кредитора добровільно є обов`язковою умовою задоволення позову кредитора. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд вбачає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» судовий збір в розмірі 45208 гривень 20 копійок.

Outcome: approved