Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: територіальна громада села Бережниця в особі Жидачівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,23 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №12740, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №333 від 30.05.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Бережницькій сільській раді за №376 від 31.05.1997. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , після смерті котрої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,23 умовних кадастрових гектари. [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . На день смерті в даному будинку були зареєстровані і спільно проживали: дочка - [PERSON] , онука - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . Від імені [PERSON] заповіту не посвідчувалося. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. Окрім позивачки, іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] були її сини [PERSON] та [PERSON] , однак вони спадщину не прийняли та на неї не претендують. Натомість, позивачка проживала із своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому на підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, вважається такою, що прийняла спадщину, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Позивачка не може оформити своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай), через втрату такого. Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулась із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 05.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 30.05.2023./а.с.23-24/; Розгляд справи по суті відбувся 30.05.2023 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення підготовчого засідання у відсутності позивачки та її представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачки. Представник третьої особи Жидачівської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав пояснення в яких розгляд справи просить проводити у його відсутності на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачі по справі не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки і це не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в підготовчому засіданні. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.05.2023, є дата складення повного тексту судового рішення - 01.06.2023. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.12.1960 [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис №61, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.8/; Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24.06.1984 Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 23.06.1984 у віці 45 років помер [PERSON] /а.с.9/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.07.1999 Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 28.07.1999 у віці 59 років померла [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до довідки від 06.03.2023 №174 виданої Бережницьким Старостинським округом, [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована в с. Бережниця до дня смерті - [INFO] . Від імені [PERSON] заповіту не посвідчувалося. Заборони та арешту на земельну частку (пай), належну [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) розташовану на території Жидачівської ТГ, немає. На день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка - [PERSON] , онука - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, вступила в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.11/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71856164 від 20.03.2023 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня /а.с.12/. Відповідно до довідки від 20.03.2023 виданою відділом №5 Головного управління Держгеокаждастру у Львівській області, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №333 на [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,23 умовних кадастрових гектарів на території Бережницької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №12740 зареєстрований 31.05.1997 за №376. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у відділі не зареєстровано /а.с.13/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу №52/02-31 від 18.04.2023, [PERSON] відмовлено щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а. с.15/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved