Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2021 між сторонами було укладено договір найму нерухомого майна, а саме квартири, строком на один рік. Відповідно до договору найму, щомісячна плата за користування квартирою становить 20 000 грн. Позивач сплатив відповідачу орендну плату за оренду житла за три місяці в розмірі 60 000 грн. В подальшому, через два місяці після укладення договору оренди, за взаємною згодою сторін даний договір було розірвано, проте надмірно сплачені кошти за оренду квартири в розмірі 20 000 грн. відповідач позивачу не повернула. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. 16.08.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до п. 4.2 договору дострокове розірвання договору можливо з ініціативи будь якої сторони з письмовим повідомленням про це іншої сторони не менше ніж як за один календарний місяць до передбачуваної дати розірвання договору. Проте, позивач не надано підтвердження повідомлення у письмовому вигляді відповідача про намір розірвання договору оренди житлового приміщення відповідно до вимог ст. 207 ЦК України, а наданий скріншот екрану телефону неможливо встановити з ким відбувалося листування. Відповідно до договору оренди строк дії договору встановлено з 01.10.2021 по 01.10.2022, у порушення положень даного договору позивач безпідставно розірвав договір до закінчення строку оренди та не повідомивши належним чином відповідача про намір розірвання договору, чим порушено та не виконано свої договірні зобов`язання. Позовна заява ґрунтується на припущеннях та скріншотах з смс листуванням з невстановленими особами, атому позов не підлягає задоволенню. 17.01.2023 від позивача надійшли письмові заперечення позивача на відзив. Відповідно до яких позивач не погоджується з твердженнями представника відповідача, оскільки законодавством не передбачена форма попередження розірвання договору оренди. Тобто, наймач має право попередити наймодавця письмово будь-яким чином. Посилання представника відповідача на ч. 2 ст. 825 ЦК України, є необґрунтованим, оскільки відповідно до даної статті також встановлено, що наймодавець повинен довести, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Проте, в даному випадку відповідачка не доводить того, що вона не змогла укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою а таких доказів суду не надано. Крім того, при розірванні договору сторони підписали акт приймання-передачі, в якому відповідачем не було зазначено жодних заперечень, зауважень, що в свою чергу свідчить про її згоду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 23.09.2021 між сторонами було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна /а.с. 11-12/. Відповідно до п. 1.1. договору, предметом є тимчасова здача в найм житлового приміщення, а саме двохкімнатної квартири, загальною площею 55,9 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] /а.с.11/. Відповідно до п. 3.1 договору, щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості складає 20 000 грн. Відповідно до п. 3.6 договору наймач сплатив наймодавцю орендну плату за перший та останній місяць проживання. Відповідно до п. 4.1 договору строк дїі договору становить з 01.10.2021 по 01.10.2022. Відповідно до п. 4.1.1 моментом фактичного використання об`єкту нерухомості є підписання сторонами акту прийому-передачі житлового приміщення. Відповідно до п. 4.1.2 моментом закінчення фактичного використання об`єкта нерухомості є підписання сторонами акту здачі житлового приміщення. Відповідно до п. 4.2 договору, дострокове розірвання даного договору, можливе за ініціативою любої із сторін, з письмовим повідомленням про це іншої сторони не менше ніж за один місяць до можливої дати розірвання договору. 23.09.2021 між сторонами було підписано акт приймання-передачі житлового приміщення /а.с. 13/. Згідно додатку №3 до договору найму від 23.09.2021 позивач сплати відповідачу за оренду квартири за перший та останній місяць, а також за наступний в розмірі 60 000 грн. /а.с. 14/. 30.11.2021 між сторонами було підписано акт здачі житлового приміщення /а.с. 16/. Відповідно до ч. 1 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи судом про повернення майна. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач попередив наймодавця про розірвання договору, про що між сторонами було підписано відповідний акт прийому - передачі, без будь-яких зауважень з боку наймодавця, а також те, що відповідачем не доведено факт неможливості укладення договору найму (оренди) на таких самих умовах, після його розірвання з позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в добровільному порядку відповідач отримані кошти повертати відмовляється, а тому останні повинні бути стягнуті в примусовому порядку. На підставі викладено та

Outcome: approved