Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

08.02.2023 року представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах позивача [PERSON] звернулась з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] з їх батьком [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З матір`ю дітей [PERSON] позивач проживав однією сім`ю у не зареєстрованому шлюбі. 3 вересня 2022 року сторони не проживають разом та припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідачка залишила дітей разом з позивачем за місцем їх постійного проживання та виїхала з населеного пункту. Постійно змінює місце свого проживання. Діти проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та актом № 23 від 03.10.2022 року. Відповідачка не навідує дітей, не доглядає їх, не цікавиться їхнім життям взагалі. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли офіційної письмовою згоди щодо місця проживання дітей, що стало наслідком подання даного позову до суду. В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї позивача вказано, що умови проживання в будинку, де в даний час проживає позивач з дітьми задовільні, всім необхідним для проживання та розвитку дітей родина забезпечена. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Позивач має дохід щоб утримувати дітей. Позивач має змогу забезпечити дітей всім необхідним для нормального розвитку. Відповідачка не має постійного місця проживання, роботи та міцних соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, що може зашкодити розвитку дітей. Відтак позивач вважає, що дітям буде краще проживати саме з ним. [PERSON] може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач наразі проживає в одному селищі зі своїми батьками, які мають сили і бажання допомагати йому по догляду за дітьми. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування матері. Ухвалою суду від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.04.2023 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Проценко О.М., під час розгляду справи позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позові та просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області Бондаренко Н.М., під час розгляду справи зазначила, що відповідачка [PERSON] будучи матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх життя. Діти проживають з батьком, який ними опікується. Хоча відповідачка і була присутня на комісії органу опіки та піклування, їй відомо про вирішення питання про позбавлення її батьківських прав, та визначення місця проживання її дітей із батьком- позивачем [PERSON] , однак будь яких дій на повернення до дітей, чи хоч якимось чином участь у житті своїх дітей, не робила. Доля дітей її не хвилює. Постійного місця проживання вона не має, так само як і не має постійного доходу, при цьому за допомогою у вирішенні цих питань до компетентних органів вона не зверталась. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місцем проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з іх батьком [PERSON] .. Відповідачка [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов до суду не надала. З урахуванням того, що відповідачка не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причину свого неприбуття, натомість була належними чином повідомлена про час і місце судового розгляду, суд, виходячи з положень ст.280-282 ЦПК України, за наявності згоди позивача, проводить судовий розгляд в заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи та свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі народилась донька - [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17.03.2020 року (а.с.10). Крім того, [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.04.2021 року (а.с.9) Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради та Акта № 23 від 03.10.2022 року, складеного комісією старостинського округу Вільнозапорізької сільської ради, [PERSON] проживає на даний час із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , а також двома малолітніми дітьми : [PERSON] та [PERSON] . Сім`я проживає у будинку та матеріально забезпечена Мати дітей [PERSON] з вересня 2022 року з дітьми не проживає (а.с.11,12). Відповідно до Характеристики старости Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.01.2023 року №2/14.01.02 [PERSON] позитивно характеризується, самозайнятий в особистому господарстві, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.13). Згідно довідок про зареєстроване місце проживання Новохристофорівського старостинського округу №1 [PERSON] та [PERSON] з народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16) \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона проживає із сторонами по справі в одному селі. Відповідачку [PERSON] вона не бачила вже майже рік. Відповідачка не цікавиться своїми дітьми, не займається їх вихованням, не піклується про них та не утримує дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визначення місця постійного проживання малолітніх дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету за № 42 від 28.03.2023 року, [PERSON] протягом тривалого часу діє всупереч інтересам малолітніх дітей. Не має місця постійного проживання, декілька разі за рік змінювала його, не працює та не має доходу, таким чином не може забезпечити умови для проживання дітей та утримувати їх матеріально. Натомість [PERSON] надав документи,які підтверджують його право власності на будинок, який обстежений службою у справах дітей, і які переконались, що житло знаходиться в задовільному стані та придатне для проживання дітей, обладнане усім необхідним. Крім того [PERSON] має дохід, що дає йому змогу матеріально утримувати дітей. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] постійне місце проживання з їх батьком [PERSON] (а.с.16-17). Таким чином суд приходить до висновку, що матеріально-побутове забезпечення батька, позитивна характеристика з місця проживання дають підстави для твердження, що кожний позивач здатний створити умови для розвитку та виховання дітей, забезпечити їх повноцінний розвиток. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Як зазначено у Постанові ВС від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку». Вирішуючи спір суд, врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дітей, так як вони з народження проживають разом з батьком та його батьками, мають за місцем свого проживання стійкі соціальні зв`язки. Натомість мати дітей взагалі не має постійного місця проживання, будь-якого доходу, для утримання дітей. Також суд, вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання дітей з батьком не може впливати на рівні права матері щодо своїх дітей, та наголошує на неприпустимість з боку батька чинити перешкоди у її спілкуванні та відвідуванні дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог позивача. З відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved