Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 42 790,00 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20.10.2019 року о 02 год. 55 хв. в Київській області Макарівський район с. Осикове по вул. Горького, 51 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП). Відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Ford» номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень, загинув на місці ДТП. За фактом ДТП, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області дії відповідача кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019110000000888 від 20.10.2019 року. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції Бурун А.М від 21.07.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110000000888 від 20.10.2019 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 07.09.2020 року по справі №370/1904/20 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник потерпілого своєчасно звернувся до позивача із Заявою про виплату страхового відшкодування від 15.06.2021 року. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування представнику потерпілого у розмірі 42 790,00 грн. Отже, позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у вказаному розмірі, а тому має право на стягнення вказаної суми з відповідача. Ухвалою суду від 28.04.2023 р. позов МТСБУ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію вказаної ухвали та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 08.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0800100214136. У встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вих. №32194 від 15.06.2021 року судом встановлено, що 20.10.2019 року о 02 год. 55 хв. за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Осикове, вул. Горького, 51 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Sierra» номерний знак [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці пригоди (а.с. 14). За фактом ДТП, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області дії відповідача кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019110000000888 від 20.10.2019 року. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції Бурун А.М від 21.07.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110000000888 від 20.10.2019 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 5-7). Постановою Макарівського районного суду Київської області від 07.09.2020 року по справі №370/1904/20 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 8). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 9). Представник потерпілого [PERSON] своєчасно звернулася до позивача із Заявою про виплату страхового відшкодування від 15.06.2021 року (а.с. 15, 16). На підставі наказу, довідки №1 від 02.07.2021 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування представнику потерпілого у розмірі 42 790,00 грн. (а.с. 21, 22, 23). Вирішуючи вимоги позивача, суд керується наступним. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. П. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Згідно п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 38 підпункт 38.2.1 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, і володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.(а.с. 4). При цьому, враховуючи ставку судового збору яку мав сплатити позивач при подачі даного позову - 2684,00 грн., її різницю від сплаченої суми слід стягнути з відповідача на користь держави, а саме у розмірі 203,00 грн.

Outcome: approved