Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

27 травня 2023 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Свій позов мотивує тим, що 15 червня 2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 103813655. Згідно умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 17000 грн строком на 30 днів з 15.06.2021 року (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 15.07.2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 6375 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Зазначає, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 103813655 від 15.06.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 54272,56 грн, з яких: 11774,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 42498,56 грн заборгованість за відсотками. Станом на 07.02.2023 загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 84884,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11774,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 42498,56 грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 30612,40 грн. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 103813655 від 15.06.2021 у розмірі 84884,96 грн, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 16 травня 2023 року, яке відкладено на 31 травня 2023 року. 25 травня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме анкети-заяви на кредит № 103813655 від 15.06.2021 (а.с. 101, 102-103). В судове засідання представник позивача не з`явився, водночас у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 7). Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 94, 100-101; 93,99). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15 червня 2021 року [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Договір про споживчий кредит №103813655 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника та зобов`язалася проводити погашення заборгованості за позикою на умовах, передбачених Договором (а.с. 9-16). Законом України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Представником позивача до матеріалів справи надано довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , надала згоду на укладення договору № 103813655 від 15.06.2021 одноразовим ідентифікатором W57924 (а.с. 22). Згідно умов вищевказаного договору про споживчий кредит, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, строком на 30 днів з 15.06.2021 надати позичальнику грошові кошти у сумі 17000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом до 15.07.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Комісія за надання кредиту становить 1700 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 6375.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, продовжують нараховуватись за базовою ставкою (а.с. 9-16). Вище вказане також підтверджується долученої представником позивача до матеріалів справи анкетою-заявою на кредит №103813655 від 15.06.2021 (а.с. 102-103). Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №103813655 від 15.06.2021, станом на 15.07.2021 року сума кредиту становить 17000 грн, проценти за користування кредитом 6375 грн (а.с. 17 ). В підтвердження отримання кредитних коштів відповідачем, позивач надав суду Довідку від 02.02.2022 про те, що з рахунка Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перераховано кошти [PERSON] на картковий рахунок в сумі 17000 грн. (а.с. 23). Із відомості про щоденні нарахування та погашення до кредитного договору №103813655 вбачається, що нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.п.1.5.2., 2.3.1.1, 1.6, 2.3.1.2; списання простроченого тіла кредиту за рахунок фінансового результату у сумі 11774 грн, списання простроченої комісії за рахунок фінансового результату у сумі 1700 грн, списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату у сумі 40798,56 грн (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за плату право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право такої вимоги (а.с. 28-36). Відповідно до розділу 2 Предмет договору, за цим договором Клієнт-Первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 65 369 380,75 грн, Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом та Боржниками. Відповідно до умов цього Договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. За цим Договором Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договором про надання фінансових послуг, Право Вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта Права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.6.1.1., 6.1.2., 6.1.3., 6.1.4., 6.2 Договору, оформлення відступлення Права вимоги відбувається в такому порядку. За цим Договором Клієнт відступає, а Фактор приймає Право вимоги. Реєстр Боржників в електронному вигляді (Додаток №1) передається Фактору за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. З моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед Клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. ТОВ «Мілоан» відступила своє право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором, надані суду докази на виконання умов п. 2.1 договору факторингу №03-11-65 від 30.11.2021, а саме - підтвердження передання ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в розпорядження ТОВ «Мілоан» у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників (а.с.42). ТОВ «Вердикт Капітал» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, має самостійний баланс, кореспондентські рахунки в установах банків, має свою круглу печатку, що підтверджується Статутом (а.с.43-62). Із форми реєстру боржників до договору факторингу №03-11-65 від 30.11.2021 та витягу з додатку №3 до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 вбачається, що у [PERSON] сума заборгованості становить 54272,56 грн, з яких: 11774 заборгованість за тілом кредиту, 42498,56 заборгованість по процентах (а.с. 37-40, 41). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 103813655 станом на 07.02.2023, заборгованість становить 84884,96 грн, з яких: 11774 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 42498,56 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 30612 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 27). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Як встановлено судом, кредитодавець ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит виконав в повному обсязі, шляхом надання [PERSON] грошових коштів на картковий рахунок в сумі 17000 грн, що підтверджується довідкою №819/02-02 від 02 лютого 2022 року (а.с. 23). Однак, в порушення положень договору про споживчий кредит та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами наданими їй кредитором не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь яких доказів не надала. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами за договором про споживчий кредит № 103813655 від 15 червня 2021 року, те, що всупереч умов договору про споживчий кредит, відповідач тривалий час своєчасно не вносила платежів на повернення кредиту та сплату відсотків, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, а також порушує права та законні інтереси нового стягувача у спірних правовідносинах, яким є ТОВ «Вердикт Капітал», суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши із відповідача заборгованість за даним договором про споживчий кредит у розмірі 84884,96 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03 січня 2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Асісстанс», платіжна інструкція, заявка про надання юридичної допомоги №53 та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року, з яких вбачається вартість послуг 9000 грн, з яких, надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти у сумі 3000 за одну годину, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів у сумі 6000 за чотири години. (а.с. 63-73, 74-76, 77, 78, 79). Клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило, що відповідно до приписів ч.5 ст.137 ЦПК України унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 526, 626-629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved