Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.08.2012, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua,\~складає між\~ним та\~банком договір\~про надання\~ банківських послуг.\~ При цьому\~ відповідач був\~ ознайомлений з\~ Умовами та правилами надання\~банківських послуг,\~що діяли\~станом на\~момент підписання\~анкети-заяви, що підтверджується\~ підписом відповідача\~ у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення.\~Банком відкрито відповідачу кредитний\~ рахунок та\~ встановлено початковий\~ кредитний ліміт,\~ який в подальшому було\~збільшено до\~27 500,00\~грн.\~Для користування\~кредитним картковим\~ рахунком відповідач\~отримав кредитну\~карту.\~Таким чином,\~банк свої\~зобов`язання за договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатися кредитними коштами\~ на умовах\~ передбачених договором\~ та в\~межах встановленого кредитного ліміту.\~Відповідно до\~умов договору,\~а саме\~згідно п.2.1.5.5\~договору відповідач зобов`язався погашати\~заборгованість за\~кредитом,\~ відсотками за\~ його використання, по перевитраті\~платіжного ліміту,\~а також\~оплачувати комісії\~на умовах, передбачених договором, слідкувати\~за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п.2.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором та станом на 21.03.2023 має заборгованість у розмірі 34 766,52 грн, з яких: 27 967,99 грн - заборгованість за кредитом; 6798,53 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просять стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.05.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 18.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що надана позивачем на підтвердження позовних вимог анкета-заява не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, процентна ставка не зазначена, крім того, в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначений бажаний кредитний ліміт та тип картки. Відсутня позначка, яка підтверджувала б ознайомлення та отримання під підпис відповідачем «Пам`ятки клієнта, що містить, в тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування і кредитування», а отже він не зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений. Отже сама по собі анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (09.08.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.04.2023), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 09 серпня 2012 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем - аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19. Таким чином, позивачем не доведено укладання із відповідачем кредитного договору, а значить нарахування відсотків, пені, штрафів та інших платежів, не погоджених у письмовій формі, є незаконними. До того ж зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання відповідачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того\~зазначає,\~що розрахунок\~заборгованості не\~є документом\~первинного бухгалтерського\~обліку,\~а є\~одностороннім арифметичним\~розрахунком стягуваних\~сум,\~який відповідно\~повністю залежить\~від волевиявлення\~і дій\~однієї сторони\~(банку),\~тому такий\~розрахунок не\~є належним\~та допустимим\~доказом наявності\~заборгованості,\~а отже\~не слід\~брати його\~до уваги. З виписки\~по рахунку,\~наданої позивачем,\~шляхом арифметичного\~підрахунку встановив,\~що за\~період з\~07.08.2012\~по 17.05.2023\~(період\~вказаний згідно\~виписки,\~сформованої відповідачем)\~було сплачено\~на користь\~банку відсотків\~на загальну\~суму 47\~183,66\~гривень.\~Враховуючи,\~що банк\~не мав\~права нараховувати\~відсотки,\~то всі\~нараховані відсотки\~підлягають списанню.\~Оскільки у\~позовній заяві\~банк просить\~стягнути із\~відповідача заборгованість\~у розмірі\~34\~766,52\~грн,\~а нараховано\~та списано\~з рахунку\~відсотків на\~суму 47\~183,66\~грн,\~то всі\~грошові кошти\~повернуті позивачу,\~заборгованості не\~існує. Таким чином,\~слід відмовити\~у позовних\~вимогах у\~повному обсязі. Крім того, відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання представник позивача Кіріченко В.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.73). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, що 09.08.2012 відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву, згідно з якою погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.19) та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по картковому рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав готівкові кошти з кредитної картки, оплачував товари, здійснював перекази коштів між рахунками, поповнював картковий рахунок, частково сплачував заборгованість за кредитним договором, тощо (а.с.51-64). Також, відповідачу видавались кредитні картки, що підтверджується копією довідки банку, остання картка з терміном дії до вересня 2024 року (а.с.18), зміна кредитного ліміту у зв`язку з користуванням кредитними коштами проводилася з 09.08.2012 до 26.12.2022 (а.с.17). Вищевказана Анкета-заява не містить умов щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії. До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.22) та копію Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.23-48). В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої підтверджується розрахунком заборгованості та станом на 21.03.2023 становить 34766,52 грн, з яких: 27967,99 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6798,53 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6-16). Згідно платіжного доручення № PROM3B8J43 від 03.04.2023, позивачем сплачено судовий збір в розмірі\~2684,00 грн (а.с.1). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із\~ ч.1\~ ст.1050\~ЦК\~України,\~ якщо\~позичальник\~своєчасно не\~повернув\~суму позики, він\~зобов`язаний\~сплатити\~грошову\~суму\~відповідно\~до\~статті\~625\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування цими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, у заяві позичальника від 09.08.2012 процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, а витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та копію Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на які посилається позивач в обґрунтування необхідності стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, суд не приймає у якості допустимих доказів по справі оскільки матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Тарифи та Умови та Правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи 09.08.2012 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах. Крім того, роздруківка вищевказаних Умов та Правил із сайту позивача допустимим доказом слугувати не може, оскільки цей доказ повністю залежить від позивача, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що розміщуються на належному йому сайті. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі»,\~враховуючи принцип\~безпосередності\~судового\~розгляду,\~рішення\~може\~бути обґрунтоване\~лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.). При таких обставинах, суд дійшов висновку, що оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису відповідача, то їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.08.2012 шляхом підписання Анкети-заяви, а відтак підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами відсутні, тому у цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Разом з тим, враховуючи, що факт користування кредитними коштами відповідач, згідно поданого ним відзиву на позовну заяву, не заперечує, а фактично отримані та використані ним кредитні кошти у розмірі 27967,53 грн\~(заборгованість\~ за тілом кредиту) АТ КБ ПриватБанк ним не повернуті, то ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Твердження позивача, що оскільки сплачені ним кошти в рахунок погашення відсотків значно перебільшують суму заборгованості, яку просить стягнути позивач, то їх слід віднести на погашення заборгованості банку, суд оцінює критично, так як сплата відсотків за користування кредитом не звільняє відповідача від обов`язку повернення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 206, 526, 610-612, 615, 625, 626, 1050, 1054\~ ЦК України\~ та

Outcome: partial