Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (відокремлений підрозділ) в якому просить: - встановити факт постійного проживання позивача разом з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини; - встановити позивачу додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном на три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його батько, [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2004 року став власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] . Батько позивача, [PERSON] тяжко хворів на гіпертонічну хворобу переніс інсульт, враховуючи його похилий вік, потребував особливого постійного піклування, тому позивач в 2014 році був вимушений переїхати жити до батька. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина - квартира [ADDRESS] . Після того, як позивач поховав батька, він залишився жити в його квартирі, сплачував комунальні платежі, здійснював необхідний косметичний ремонт, тобто прийняв спадщину фактично. Інших спадкоємцем після смерті [PERSON] - немає. Позивач у грудні 2022 року звернувся до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом Одрінською О.В. 23 грудня 2022 року була ухвалена постанова №1151/02-31 про відмову йому у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Також нотаріус мотивував свою постанову тим, що факт його проживання зі спадкодавцем судом не встановлено. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.03.2023 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Рябовол В.В. не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, окрім того зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.1963 року. Відповідно копії копії договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Даньшиною К.І. зареєстрованого в реєстрі за № 1-637 та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3300446 від 08.04.2004 року, [PERSON] є власником на праві приватної власності квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.12.2010 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2020 року. Постановою приватного нотаріусу Харківської міського нотаріального округу Харківської області Одрінською О.В. від 23.02.2022 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 03.10.1997 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зареєстрований з 12.05.2011 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копій декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 27.12.2019 року та від 03.09.2021 року та копій квитанцій про сплату за комунальні послуги наданих до матеріалів справи вбачається [PERSON] проживав зі своїм батьком [PERSON] , що помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де і продовжує проживати і в цей час. Згідно копії спадкової справи № 553П/2022 після смерті [PERSON] , наданої Другою Харківської міського державною нотаріального конторою судом вбачається, що 23.12.2022 року [PERSON] , [INFO] звернувся з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . 23.12.2022 року постановою приватного нотаріусу Харківської міського нотаріального округу Харківської області Одрінською О.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Заяви про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру інформація щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня. Таким чином, між сторонами склались спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , в квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а тому наявність підстав для його встановлення у судовому порядку. Щодо позовних вимог про встановлення позивачу додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном на три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Таким чином, позивач прострочив термін звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вважав достатнім фактичного прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, а з заявою про прийняття спадщини звернутися тільки після закінчення строку на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вважав достатнім факт фактичного прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов в цій частині задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved