Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

02.12.2022 представник заявниці [PERSON] - адвокат Білик Р.О. через систему "Електронний суд" подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку, яку вона має намір прийняти. Вважає, що вона фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Проте, коли вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини законом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вказані обставини, заявник просить встановити факт їх спільного проживання із [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 06.12.2022 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] пояснила, що померла [PERSON] є сестрою її батька, і її тіткою, за якою вона доглядала, вони вели разом спільне господарство, вона як племінниця піклувалася і доглядала за тіткою, оскільки остання проживала одна, потребувала догляду та постійного медичного лікування. За власний рахунок вона, повністю забезпечувала побутові та медичні потреби померлої тітки [PERSON] , оплачувала комунальні послуги, купувала ліки, продукти, оплачували інше лікування в стаціонарі. Стан здоров`я тітки був незадовільний, вона часто хворіла, потребувала постійного лікування, догляду та допомоги, тому заявниця хотіла взяти тітку жити до себе, проте не встигла цього зробити, оскільки остання померла. Також вказала, що вона здійснила поховання тітки за власний кошт. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву та вказала, що [PERSON] , яка померла [INFO] була тіткою заявниці, яка одразу після її смерті звернулась із заявою про прийняття спадщини. Пояснила, що [PERSON] проживала одна, про те, на час її смерті з нею проживала і заявниця. Після зверненяння [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , з`ясувалось, що вони зареєстровані за різними адресами. А тому, для прийняття спадщини заявницею необхідним є встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому проти задоволення заяви не заперечив. Заслухавши учасників провадження, які не заперечували щодо розгляду справи за відсутності представника заінтересованої особи, враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу без участі вказаної особи. Перевіривши доводи викладені в заяві, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.02.2014 (а.с.13). З матеріалів справи видно, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,8885 га., яка розташована на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 15.09.2004, на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 16.08.2004 року №285, серія ЛВ №099439. Відповідно до довідки Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради від 08.11.2022 № 261 встановлено, що в Зубівмостівській сільській раді Львівської області заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] не складався та не посвідчувався (а.с.21). Разом з тим, як видно з довідки Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради від 07.11.2022 № 259, [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була прописана за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею до дня смерті проживала без реєстрації [PERSON] , яка здійснила її поховання (а.с.22). А довідкою Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради від 29.05.2023 № 181 встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Зі слів односельчан була одинока. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що померла [PERSON] є тіткою [PERSON] , яка здійснювала догляд за нею, купляла продукти, готувала їсти, жила з нею, оскільки остання була одинокою та часто хворіла. Також зазначив, що у [PERSON] є ще брат та сестра. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно [PERSON] здійснювала догляд за тіткою [PERSON] , інколи залишалася на ніч, проте жила окремо за адресою [ADDRESS] , оскільки має свою сім`ю. Також зазначила, що у [PERSON] є брат [PERSON] та сестра [PERSON] . Як встановлено судом, заявниці [PERSON] було відмовлено приватним нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. Також роз`яснено, що не можливо встановити факт спільно проживання заявниці з спадкодавцем [PERSON] . У зв`язку з відмовою нотаріуса, [PERSON] просить суд встановити факт їх спільного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона є особою яка спільно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Вирішуючи заявлену вимогу, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. А згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законо після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Згідно з ч.ч. 2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом (постанова Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №457/1853/14-ц, провадження №61-16272св18). З метою застосування ст.1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.11.2022 року у справі №361/4744/19 (провадження №61-2851св22), від 23.09.2021 року у справі №204/6931/20 (провадження №61-13801св21). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявницею не доведено факт її спільного проживання разом з померлою. Ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, які б беззаперечно мали свідчити про їх спільне проживання, ведення господарства, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що заявниця та [PERSON] проживали за різними адресами, так [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] міст Львівської області, а [PERSON] зареєстрована та постійно проживала, за адресою [ADDRESS] міст Львівської області. Оскільки довідка Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради від 07.11.2022 № 259 на яку посилається заявниця на підтвердження факту проживання однією сім`єю, була складена через тривалий час після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що виключає можливість достовірного та безпосереднього встановлення такого факту, суд вважає даний доказ неналежним та недопустимим. Одночасно, як видно з довідки Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради від 29.05.2023 № 181, [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Зі слів односельчан була одинока. Вказані довідки, які надані стороною позивача суперечать одна одній, у них міститься зовсім протилежна інформація, а тому суд не приймає такі до уваги. Разом з тим, заявницею не надано суду доказів, з яких можливо було б встановити факт їх спільного проживання із спадкодавцем, а саме доказів постійного фактичного проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного. Також у суду відсутні докази про наявність спільного бюджету заявниці та померлої [PERSON] , витрат, придбання майна для їх спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, докази їх спільної участі в утриманні житла, його ремонту тощо, що не дає можливості суду встановити наявність у заявниці та [PERSON] спільного побуту. Суд також не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які повідомили суду загальні, неконкретні обставини, які не доводять жодним чином факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю. Більше того, свідок [PERSON] суду чітко пояснила, що заявниця жила зі своїм чоловіком та сином, а покійну [PERSON] просто доглядала останніх пів року до її смерті. Також суд звертає увагу, що завниця має рідного брата і сестру, однак таких не вказувала як заінтересованих осіб, і як з`ясувалося в судовому засіданні фактично приховувала від суду їх наявність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявницею не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту спільного проживання з померлою [INFO] [PERSON] однією сім`єю до моменту відкриття спадщини, та не надано доказів ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільного утримання житла, спільних витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed