Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-24 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» Шумейко Павло Миколайович звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 09 вересня 2011 року між [PERSON] (надалі - позичальник»/відповідач-1) та Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (надалі - Банк/позивач), було укладено кредитний договір № МОRsа/05598 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит у розмірі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень 00 копійок на придбання житлової нерухомості на вторинному ринку. Відповідно до Частини № 1 п. п. 2, 3 кредитного договору, відсотки за кредит нараховуються за методом «30/360». Процентна ставка за кредитом в період з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року є фіксованою. Сторони наступним домовились, що починаючи з 09 вересня 2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. В перший рік користування кредитом процентна ставка є фіксованою та складає 16,5% (шістнадцять цілих п`ять десятих процентів). Починаючи з «09» вересня 2012 року процентна ставка є плаваючою та складається з відсотку + FAIR. З урахуванням вимог статті 212 Цивільного Кодексу України, плаваюча процентна ставка по кредиту змінюється протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 6 (шостого) календарного місячного періоду, якщо інше не передбачено цим Договором. Про новий розмір ставки FAIR позичальник повідомляється шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному Інтернет-сайті Банку за адресою: www.piraeusbank.ua чи на будь-якому іншому офіційному Інтернет-сайті Банку не менше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати зміни розміру плаваючої процентної ставки для застосування її за цим Договором (інформація щодо ставки FAIR також міститься на інформаційних стендах у відділеннях Банку). При зміні плаваючої процентної ставки Додаткова угода до Договору сторонами не укладається. 4,5% (чотири цілих п`ять десятих процентів). Розмір відсотку є незмінним протягом всього строку дії цього Договору, окрім випадків, передбачених п. 4.5.2. Частини № 2 цього Договору. FAIR - найбільша процентна базова ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожні валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 6 (шість) місяців, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FAIR розміщується на сайті Банку www.piraeusbank.ua та на інформативних стендах у відділеннях банку. Відповідно до Частини № 1 п. 4 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Згідно з Частиною № 1 п. 2 кредитного договору кінцева дата погашення кредиту «09» вересня 2026 року. Відповідно до Частини № 1 п. 2 кредитного договору порядок видачі кредиту - шляхом зарахування грошових коштів на рахунок для обслуговування кредиту з подальшою видачею грошових коштів позичальнику. Відповідно до Частини № 2 п. 10.6. кредитного договору, уклавши цей Договір позичальник підтверджує, що: до укладення ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками Інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007р.). Позичальник підписанням цього Договору та Додатків № 1 та № 2 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору підтверджує, що не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. 09 вересня 2011 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № МОRsа/05598/S-3 (надалі - договір поруки). Відповідно до п. 1.1. договору поруки цей договір забезпечує вимоги Банку за кредитним договором № МОRsа/05598 від 09 вересня 2011 року, укладеного між Банком та боржником - [PERSON] . Згідно із п. 1.2. договору поруки поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами Кредитного договору та повністю погоджується з ними. Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель, як солідарний боржник відповідає перед Банком за виконання боржником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором. Згідно із п. 8.1.6. Договору поруки підписанням цього Договору поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов`язки за цим Договором і погоджується з ними. Відповідно до п. 8.1.7. Договору поруки поручитель підписанням цього Договору підтверджує, що всі зміни умов кредитного договору, які здійснені та/або будуть здійснені є такими, що здійснені за його згодою й є обов`язковими для нього, та є забезпеченими його порукою за цим Договором, а у випадку не внесення сторонами змін до цього Договору в частині зміни будь-яких умов кредитного договору (у тому числі, в частині зміни розміру процентної ставки за кредитним договором) цей Договір вважається таким, що змінений у відповідності до нових умов кредитного договору за взаємною згодою сторін цього Договору. Зазначає, що Банк виконав всі свої зобов`язання за кредитним договором, щодо видачі позичальнику кредитних коштів, що підтверджується випискою по рахунку. Позичальник в порушення вимог кредитного договору, користуючись грошовими коштами, в односторонньому порядку відмовився виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: починаючи з 09 грудня 2020 року не сплачує проценти за користування кредитом. Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором у позичальника утворилась заборгованість, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 квітня 2021 року становить 1 573 823 (один мільйон п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 23 копійки, з яких: - 1 521 593,04 грн - заборгованість по поверненню кредиту; - 52 230,19 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах; Згідно із Частиною № 2 п. 8.1. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобов`язань за цим Договором, а саме: дострокового повернення кредиту в повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати за цим Договором, Договором іпотеки/поруки/застави, включаючи проценти за користування кредитом (в тому числі прострочені проценти) та всі інші платежі по Договору, в наступних випадках: - в разі порушення позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором чи невиконання позичальником/поручителем/ своїх зобов`язань за Договором іпотеки та/або Договором застави та/або Договором поруки; - в разі прострочення сплати чергового щомісячного платежу (платежу в рахунок погашення кредиту та/або процентів) понад 30 (тридцяти) календарних днів, тощо. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором на адресу позичальника, а також поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, але відповідні вимоги були проігноровані. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МБ» суму заборгованості за кредитним договором № МОRsа/05598 від 09 вересня 2011 року, що станом на 14 квітня 2021 рік становить 1 573 823 (один мільйон п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 23 копійки, з яких: - 1 521 593,04 грн - заборгованість по поверненню кредиту; - 52 230,19 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МБ» судовий збір у розмірі 23 607 грн 35 коп. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2021 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Невеніцина Є.В. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Невеніцина Є.В. від 19 травня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі, розгляд справи проводиться у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Невеніцина Є.В. від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року визначено суддю-доповідача Яковлеву В.М., у зв`язку з наказом голови суду № 02-03/16 від 14 березня 2022 року про увільнення [PERSON] у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, розпорядження № 02-06/110 від 25 жовтня 2022 року. Матеріали цивільної справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 26 жовтня 2022 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М. від 26 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 23 січня 2023 року представник Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» - адвокат Григоров Ігор Павлович подав до суду заяву про відмову від позову в частині сплачених платежів у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обгрунтована тим, що після відкриття провадження по справі № 638/6448/21 [PERSON] було частково погашено заборгованість за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості станом на 06 грудня 2022 рік становить 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок, з яких: - 1 112 422,96 грн - заборгованість по поверненню кредиту; - 0,00 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах. Враховуючи вищевикладене, просив поновити строк для подання заяви про відмову від позову в частині сплачених платежів. Прийняти до розгляду заяву про відмову від позову в частині сплачених платежів. Просив вважати позовні вимоги Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» наступними: «Стягнути солідарно з [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , посвідка на постійне проживання: серія [NUMBER] , видана ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області 25 лютого 2011 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , видана ВГІРФО УМВС України в Харківській області 20 серпня 2004 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» (рахунок № [NUMBER] ; код ЄДРПОУ: 20034231; Отримувач: АТ «Піреус Банк МКБ»; Банк отримувача: АТ «Піреус Банк МКБ»; МФО 300658) суму заборгованості за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року, що станом на 11 січня 2022 рік становить 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок, з яких: - 1 112 422,96 грн - заборгованість по поверненню кредиту; - 0,00 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах. Стягнути солідарно з [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , посвідка на постійне проживання: серія [NUMBER] , видана ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області 25 лютого 2011 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , видана ВГІРФО УМВС України в Харківській області 20 серпня 2004 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» (рахунок № [NUMBER] ; код ЄДРПОУ: 20034231; Отримувач: АТ «Піреус Банк МКБ»; Банк отримувача: АТ «Піреус Банк МКБ»; МФО 300658) судовий збір у розмірі 23 607 грн 35 коп. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~21\~лютого 2023\~рокуприйнято відмову представника Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» - адвоката Григорова І.П. від позову в частині сплачених платежів у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Провадження у справі в частині позовних вимог щодо сплачених платежів закрито у зв`язку із частковою відмовою позивача від частини позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи містять клопотання представника Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» - адвоката Архиповець Ю.В. про розгляд справи без участі представника позивача. Просила судові засідання провести без участі представника Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ». Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача - адвокат Архиповець Ю.В. у судовому засіданні 25 травня 2023 року позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві підстав. Зазначила, що 09 вересня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» було укладено кредитний договір № МОRsа/05598, відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит у розмірі 2 000 000,00 гривень 00 копійок на придбання житлової нерухомості на вторинному ринку. Після укладення правочину позичальник належним чином виконував умови договору та сплачував платежі на погашення основної суми кредиту, однак, починаючи з 09 грудня 2020 року відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином і у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Також конверти із судовою повісткою на судові засідання повернулися до суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Крижановський М.В. неодноразово подавав до суду заяви про перенесення судового засідання аналогічного змісту. Посилаючись на те, що знаходиться поза межами України, зважаючи на дію воєнного стану, просив перенести судове засідання не менше ніж на три місяці. Судове засідання було відкладено. 25 травня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Крижановський М.В. також подав до суду заяву про перенесення судового засідання аналогічного змісту попередніх заяв про перенесення судового засідання. Посилаючись на те, що знаходиться поза межами України, зважаючи на дію воєнного стану, просив перенести судове засідання у справі не менше ніж на три місяці. При цьому, зазначивши у заяві особисто дату, час та місце проведення судового засідання, тим самим підтвердивши обізнаність про стан розгляду справи. Будь-яких заяв та клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у порядку дистанційного судового провадження, відповідачі [PERSON] , [PERSON] суду не подали. При цьому жодних обставин стосовно неможливості взяти участь особисто або ж в режимі відеоконференції відповідачі також не зазначили. Причини неявки відповідачі суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористались. Заяв та клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не подав. Інших заяв та клопотань, зокрема на проведення судового засідання в режимі відеоконференції в порядку дистанційного судового провадження, учасники справи не подали. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог частини першої - третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Суд враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Крім того, суд враховує, що справа знаходиться у провадженні суду з 2021 року, а тому подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати принцип своєчасного судового розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не подали, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, водночас, з метою недопущення надмірної тривалості судового провадження, виходячи з принципу розумного строку судового розгляду справи, правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає. Відповідачами у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у матеріалах справі докази, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Частиною першою статті 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 129\~Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» було укладено кредитний договір № МОRsа/05598, відповідно умов якого, позичальнику було надано кредит у розмірі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень 00 копійок на придбання житлової нерухомості на вторинному ринку (а. с. 5-11 том 1). Відповідно до частини 1 п. 2, 3 кредитного договору, відсотки за кредит нараховуються за методом «30/360». Процентна ставка за кредитом в період з 09 вересня 2011 року по 08 вересня 2012 року є фіксованою. Сторони наступним домовились, що починаючи з 09 вересня 2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. В перший рік користування кредитом процентна ставка є фіксованою та складає 16,5% (шістнадцять цілих п`ять десятих процентів). Починаючи з «09» вересня 2012 року Процентна ставка є плаваючою та складається з відсотку + FAIR. З урахуванням вимог статті 212 Цивільного Кодексу України, плаваюча процентна ставка по кредиту змінюється протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 6 (шостого) календарного місячного періоду, якщо інше не передбачено цим Договором. Про новий розмір ставки FAIR позичальник повідомляється шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному Інтернет-сайті Банку за адресою: www.piraeusbank.ua чи на будь-якому іншому офіційному Інтернет-сайті Банку не менше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати зміни розміру плаваючої процентної ставки для застосування її за цим Договором (інформація щодо ставки FAIR також міститься на інформаційних стендах у відділеннях Банку). При зміні плаваючої процентної ставки Додаткова угода до Договору сторонами не укладається. 4,5% (чотири цілих п`ять десятих процентів). Розмір відсотку є незмінним протягом всього строку дії цього Договору, окрім випадків, передбачених п. 4.5.2. Частини № 2 цього Договору. FAIR - найбільша процентна базова ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожні валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 6 (шість) місяців, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FAIR розміщується на сайті Банку www.piraeusbank.ua та на інформативних стендах у відділеннях банку. Відповідно до Частини № 1 п. 4 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Згідно із Частиною № 1 п. 2 кредитного договору кінцева дата погашення кредиту «09» вересня 2026 року. Відповідно до Частини № 1 п. 2 кредитного договору порядок видачі кредиту - шляхом зарахування грошових коштів на рахунок для обслуговування кредиту з подальшою видачею грошових коштів позичальнику. Відповідно до Частини № 2 п. 10.6. кредитного договору уклавши цей Договір позичальник підтверджує, що: до укладення ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками Інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 р.). Позичальник підписанням цього Договору та Додатків № 1 та № 2 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору підтверджує, що не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. 09 вересня 2011 року між Банком та [PERSON] дуло укладено Договір поруки № МОRsа/05598/8-3 (надалі - договір поруки) (а. с. 84-86 том 1). Відповідно до п.1.1. Договору поруки цей договір забезпечує вимоги Банку за кредитним договором № МОRsа/05598 від 09 вересня 2011 року, укладеного між Банком та боржником [PERSON] . Згідно із п. 1.2. Договору поруки поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами Кредитного договору та повністю погоджується з ними. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки поручитель, як солідарний боржник відповідає перед Банком за виконання боржником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором. Згідно із п. 8.1.6. Договору поруки підписанням цього Договору поручитель підтверджує, що повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов`язки за цим Договором і погоджується з ними. Відповідно до п. 8.1.7. Договору поруки поручитель підписанням цього Договору підтверджує, що всі зміни умов кредитного договору, які здійснені та/або будуть здійснені є такими, що здійснені за його згодою й є обов`язковими для нього, та є забезпеченими його порукою за цим Договором, а у випадку не внесення сторонами змін до цього Договору в частині зміни будь-яких умов кредитного договору (у тому числі, в частині зміни розміру процентної ставки за кредитним договором) цей Договір вважається таким, що змінений у відповідності до нових умов кредитного договору за взаємною згодою сторін цього Договору. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором на адресу позичальника [PERSON] , а також поручителя [PERSON] були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, але відповідні вимоги були проігноровані (а. с. 87-91 том 1). Відповідно до\~статті 509\~ЦК України\~збов`язанням є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень статей 525, 526, 530, 610, частини першої статті 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як свідчать матеріали справи, Банк виконав всі свої зобов`язання за кредитним договором, щодо видачі позичальнику кредитних коштів, що підтверджується випискою по рахунку. Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. [PERSON] на момент укладення договору не висловлював заперечень щодо умов спірного договору та після укладення виконував його умови протягом тривалого часу, при цьому умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, періоду внесення платежів, відповідальності за порушення умов договору. За таких обставин, сплачуючи протягом тривалого часу періодичні щомісячні платежі згідно з умовами договору, [PERSON] погоджувався з умовами кредитного договору, відповідачі не порушували питання про його розірвання чи визнання недійсним. Підписавши вказаний вище кредитний договір [PERSON] підтвердив особистим підписом, що ознайомився з усім умовами, зокрема, з процентною ставкою та іншими елементами кредиту, який він зобов`язується сплатити за даним договором. Отже, враховуючи зміст пунктів кредитного договору, [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо умов наданого кредиту, обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Позичальник у порушення умов кредитного договору, користуючись грошовими коштами, в односторонньому порядку належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, починаючи з 09 грудня 2020 року не сплачує проценти за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором на адресу позичальника [PERSON] , а також поручителя [PERSON] були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, але відповідні вимоги були проігноровані. За таких обставин у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору банк вимушений був звернутися до суду про стягнення заборгованості. Останній, узгоджений між сторонами, платіж не був зроблений у грудні 2020 року. До суду позивач звернувся у квітні 2021 року. Отже, строк позовної давності на звернення до суду із позовом не пропущений. При цьому суд зауважує, що і відповідачі із заявою про застосування строку позовної давності до суду не звертались. За період користування кредитними коштами, та цей факт не заперечував представник позивача у судовому засіданні, позичальник належним чином виконував умови договору та сплачував платежі на погашення основної суми кредиту, проте, починаючи з 09 грудня 2020 року відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом. Після відкриття провадження у справі було частково погашено заборгованість за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, загальна сума заборгованості станом на 06 грудня 2022 рік становила 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок, з яких: 1 112 422,96 грн - заборгованість по поверненню кредиту; 0,00 грн - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах, у зв`язку із чим ухвалою суду прийнято відмову від позову та закрито провадження у справі в частині сплачених платежів. Після чого платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] не сплачував. Відтак заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором в повному обсязі станом на час розгляду справи та ухвалення судового рішення cолідарно відповідачами не погашена. Таким чином, відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 23 травня 2023 року за позичальником рахується заборгованість за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року в розмірі 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок, з яких: - 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок - сума основного боргу по кредиту; - 0,00 гривень 00 копійок - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах. Відповідачем в ході розгляду справи розрахунок заборгованості та кредитний договір не оспорювався, не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, та будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи по суті, на спростування доводів позивача. Отже, судом встановлено, що відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасної сплати обумовлених договором платежів. Під час розгляду справи судом, відповідачами не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, на підтвердження погашення заборгованості чи спростування заявленої суми кредитної заборгованості та стосовно причин несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Окрім того, суду не надано і беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Відповідачі своїм\~правом на\~подання до\~суду відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористались.\~Жодних доказів\~на спростування\~позовних вимог,\~зокрема,\~щодо факту\~укладення кредитного\~договору та\~наявності кредитної\~заборгованості не надали, заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову суду не надали. Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, враховуючи, що відповідачем не виконано належним чином зобов`язання за кредитним договором, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» загальної суми заборгованості за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року в розмірі 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок, з яких: 1 112 422 (один мільйон сто дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 96 копійок - сума основного боргу по кредиту; 0,00 гривень 00 копійок - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Крім того, згідно з частиною першою статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ «Піреус Банк МКБ» при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 23 607,35 грн, що документально підтверджено меморіальним ордером № 2158193 від 15 квітня 2021 року (а. с. 4 том 1). Частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Частина третя зазначеної вище статті застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, представник АТ «Піреус Банк МКБ» звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі в частині сплачених платежів, посилаючись на те, що після відкриття провадження по справі № 638/6448/21 [PERSON] було частково погашено заборгованість за кредитним договором № МОRsa/05598 від 09 вересня 2011 року. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, наведені обставини, відповідно до положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України є підставою для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до частини першої статті 141, частини третьої статті 142 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» підлягають стягненню понесені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 607 (двадцять три тисячі шістсот сім) гривень 35 копійок, в рівних частках, по 11 803 (одинадцять тисяч вісімсот три) гривні 68 копійок, з кожного відповідача.

Outcome: approved