Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач, Банк) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог Банк вказав, що 14.07.2008 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №CSG0GA0000000023, згідно якого відповідач отримав у кредит 17703,02 доларів США на термін до 14.07.2018р. Таким чином позивач свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути вказану суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов?язаннями, а тому позивач має право достроково вимагати від відповідача повернення всієї суми заборгованості. 20.09.2015р. АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, яку рішенням суду від 01.12.2015р. було задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість. Позивач вказав, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушення, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 01.10.2015 року становить 8734,53 доларів США, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості та станом на 15.08.2020р. становить 8550,03 доларів США. Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Жашківського районного суду Черкаської області від 01.12.2015р., тобто за період з 14.07.2015 року, з 01.10.2015р. по 15.08.2020р. відповідач має заборгованість у розмірі 1157,83 доларів США, яка складається з наступного: 1157,83 доларів США- 3% річних від простроченої суми. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1157,83 доларів США, що за курсом 27,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2020 року складає 31724,54 грн. за кредитним договором №CSG0GA0000000023 від 14.07.2008 року, та складається з 1157,83 доларів США - 3% річних від простроченої суми; судові витрати. У разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності предстапника позивача та, у разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечував проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений сворєчасно та належним чином. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без його участі не надходили. Частиною 2 ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. В свою чергу, частиною 1 ст.120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі частин 1,2 ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки у судове засідання відповідача, а тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, а відповідач не подав відзив, суд, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 14.07.2008 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CSG0GA0000000023, згідно якого відповідач отримав у кредит 17703,02 доларів США на термін до 14.07.2018р. 20.09.2015р. АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , яку рішенням суду від 01.12.2015р. було задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість 10017,20 доларів США. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором CSG0GA0000000023 від 14.07.2008 року, станом на 13.09.2022 року становить 31724,54 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ухвалення рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 01.12.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості в розмірі 31724,54 грн. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищеустановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості підлягають повному задоволенню. У відповідності до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2022 року. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів частин 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача повністю - в сумі 2 481,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved