Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про припинення стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнення аліментів на утримання сина з батька дитини. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Із 30 квітня 2022 року син [PERSON] переїхав для постійного проживання до матері - позивача по справі та знаходиться виключно на утриманні матері. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулася до суду з позовом в якому просить звільнити її від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2023 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 березня 2023 року підготовче судове засідання по справі закрито. У наданому суду відзиві відповідач проти задоволення позову заперечувала. Вказав, що з 22 липня 2019 року син [PERSON] місце реєстрації та проживання не змінював, він зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . На даний час [PERSON] навчається в Черкаському державному бізнес-коледжі та в зв`язку з цим проживає у гуртожитку. Відповідач зазначає, що він забезпечує сина харчами, одягом та коштами. Крім того вказав, що на даний час син повнолітній, стягнення аліментів з позивача припинилося, однак виконавче провадження не завершено у зв`язку з тим, що позивач не виконувала рішення суду, аліменти не сплачувала, відтак у неї наявна заборгованість по сплаті аліментів. У зв`язку з викладеним просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо обов`язків подружжя. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 вересня 2019 року [NUMBER], із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року. Як вбачається з довідки № ОСББ Мальва-2 від 24 травня 2022 року, [PERSON] , [INFO] з 30 квітня 2022 року проживає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, ст.179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що до кінця березня 2022 року він проживав разом з бабусею. На початку квітня 2022 року переїхав до матері, де проживає з нею по [ADDRESS] . Вказав, що батько його не утримує та він з ним ніколи не проживав. Дійсно, з 15 серпня 2022 року він, свідок, переїхав до гуртожитку у м. Черкаси, у зв`язку з навчанням, однак кошти на утримання йому надає мати. Зазначив, що з батьком він лише зареєстрований, однак ніколи з ним не проживав. В судовому засіданні встановлено, що спільний син сторін по справі [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі. Отже, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на ту обставину, що спільна дитина сторін по справі син [PERSON] проживає з позивачем з 30 квітня 2022 року, відсутність визначеного місця проживання дитини за законом або за рішенням суду з відповідачем по справі, враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: partial