Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 13 березня 2023 року звернулась із позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить стягувати щомісячно, починаючи з 20 квітня 2023 року, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) на час навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 20 квітня 2023 року, при умові продовження ним навчання, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року, по справі №521/19689/16-ц позовні вимоги позивача були задоволені частково, та стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частин з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до [INFO] . Син позивача, [PERSON] , поступив до вищого навчального закладу, а саме до Одеського національного морського університету, на 1-й курс за денною формою здобуття освіти, що підтверджується Договором від 05 вересня 2022 року № Н 607-1-2-22 Б та студентським квитком № [NUMBER] . Відповідач, з яким вони не проживають та не спілкуються вже тривалий час, добровільно допомоги на утримання сина не надавав та не надає. Як вбачається, до досягнення сином повноліття, з відповідача примусово стягувалися аліменти на дитину в розмірі 1/5 від усіх видів заробітку. Домовленості між позивачем та відповідачем відносно його участі в утриманні сина у подальшому на час його навчання, не досягнуто. Навчання сина вимагає додаткових значних витрат, зокрема витрат на переїзди, додаткове харчування, витрат на одяг, канцелярські вироби, додаткова література та інше. Цей тягар вимушена нести виключно позивач, відповідач добровільно допомагати синові не бажає. Наведене свідчить про те, що їх син потребує з їх боку як батьків, матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що продовжує навчання. При цьому, тягар утримання повинні нести обоє з батьків, а не тільки мати. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу сину, оскільки він проходить військову службу у військовій частині № [NUMBER] , [NUMBER] прикордонного загону та отримує грошове забезпечення більше 23 000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою від 17 жовтня 2022 року №47.Таким чином, відповідач може допомагати синові. 10 квітня 2023 року відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Платонової Мирослави Михайлівни надав до суду клопотання та зазначив таке. Вимоги позивача вказані в позовній заяві визнаються відповідачем частково. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання не є безумовним, а виникає лише в тому разі, якщо батьки мають змогу надавати таке утримання. За доводами позивачки, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу їх спільному сину оскільки він проходить військову службу у лавах Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення в розмірі більше 23000,0 гривень (розмір грошового забезпечення станом на жовтень місяць 2022 року). Але такі доводи позивача не відповідають дійсності. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та сплачує аліменти на його утримання до повноліття, згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року (справа №521/19689/16-ц). Окрім цього, на утриманні відповідача перебуває ще троє неповнолітніх дітей, на яких він теж сплачує аліменти: донька - [PERSON] , [INFO] . Обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановлений рішенням Малиновського районного суду від 24 квітня 2017 року, справа №521/19689/16-ц; син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх сина та доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановлений судовим наказом від 26 квітня 2021 року, виданим Київським районним судом м. Одеси, справі №947/11295/21. Таким чином, навіть після повноліття найстаршого сина - [PERSON] , [INFO] , та припинення сплати аліментів на нього як на неповнолітнього, з відповідача будуть продовжувати стягувати аліменти на трьох неповнолітніх дітей в сукупному розмірі 8/15 (53%) частини заробітку (доходу) щомісячно, що перевищує частину його доходу та ставить його в скрутне матеріальне становище. Позивачем було подано заперечення на відзив, в якому вона зазначила, що доводи відповідача є безпідставними та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги враховуючи наступне. 20 квітня 2023 року згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року, по справі №521/19689/16-ц з нього стягувалось на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частин з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Будь-яких заперечень з боку відповідача щодо значних витрат не надходило, окрім його позову про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, який за його ж заявою зупинений у розгляді на час його призову. Звертаю увагу, що той позов поданий відповідачем з підстав втрати ним роботи та заробітку, однак наразі його дохід дозволяє йому продовжувати допомагати в утриманні дитини на час навчання, навіть якщо суд вирішить стягувати аналогічну суму вказану у судовому рішенні від 24 квітня 2017 року, по справі №521/19689/16-ц у розмірі 1/5 частин з усіх видів його заробітку Відповідач просить стягувати 1/20 від свого доходу. Його заробітна плата становить не менше 23000,) грн на місяць. Отже 1/20 від його заробітку становить 1150 грн, таким чином від вважає, що 1150 грн (точніше 1416,50 грн, у вигляді 50% прожиткового мінімуму) є достатньою сумою для нормального забезпечення навчання дитини на місяць. Всі минулі суди доходили правильного висновку, що він взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/5 або 1/3 (на двох дітей) частки від свого доходу. У разі задоволення позовних вимог в частині 1/20 від доходу, дитина буде отримувати на утримання мінімально встановлену суму аліментів згідно з Законом, що значно менше ніж інші його діти, які продовжують отримувати більш менш реальні кошти, однак у нашій державі закріплений принцип рівності та справедливості. Таким чином, частка у розмірі 1/20 від його доходу відносно дитини є не справедливою та порушує принцип рівності у порівнянні із іншими його дітьми. Стосовно змоги надавати допомогу дитині на час навчання, слід зазначити, що відповідач перебуває на військовій службі, має заробітню платню у розмірі не менш ніж 23000,0 грн, таким чином у будь якому випадку у нього залишається не менше половини заробітку, що не свідчить про його скрутний стан. Більш того, як він сам зазначає, він перебуває безпосередньо на лінії фронту, а таким особам сплачується ще більше коштів. Теперішній свій заробіток він свідомо не надає суду. Окрім того, від перебуває на повному забезпеченні держави. Позивач у позовній заяві просила справу розглядати у порядку спрощеного провадження. Представник відповідача надала до суду клопотання та просила справу слухати за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнають частково. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них є син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2017 року, по справі №521/19689/16-ц позовні вимоги позивача були задоволені частково, та стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частин з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до [INFO] . [PERSON] , вступив до вищого навчального закладу, а саме до Одеського національного морського університету, на 1-й курс за денною формою здобуття освіти, що підтверджується Договором від 05 вересня 2022 року № Н 607-1-2-22 Б та студентським квитком № [NUMBER] . На утриманні відповідача перебуває ще троє неповнолітніх дітей, на яких він теж сплачує аліменти: донька - [PERSON] , [INFO] (обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановлений рішенням Малиновського районного суду від 24 квітня 2017 року, справа №521/19689/16-ц); син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх сина та доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановлений судовим наказом від 26 квітня 2021 року, виданим Київським районним судом м. Одеси, справі №947/11295/21). Після повноліття найстаршого сина - [PERSON] , [INFO] , та припинення сплати аліментів на нього як на неповнолітнього, з відповідача будуть продовжувати стягувати аліменти на трьох неповнолітніх дітей в сукупному розмірі 8/15 (53%) частини заробітку (доходу) щомісячно, що перевищує частину його доходу. [PERSON] , [INFO] , отримує 1/5 - 4672,70 грн; [PERSON] , [INFO] , отримує 1/3 - 7787,83 грн; [PERSON] , [INFO] , отримує 1/4 - 5840,88 грн. Отже, загальна сума аліментів складає 12460,53 грн, що перевищує 50 % доходу відповідача. Статтею 199 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання не є безумовним, а виникає лише в тому разі, якщо батьки мають змогу надавати таке утримання. Ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково. Враховуючи те, що у відповідача на утриманні знаходяться ще троє неповнолітніх дітей, часткове визнання позову відповідачем, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1/20 від усіх видів заробітку (доходів) відповідача на час навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 20 квітня 2023 року, при умові продовження ним навчання. У зв`язку з тим, що [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, суд має стягнути аліменти саме на його користь. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial