Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-28 00:00:00

Представник позивачки адвокат Строкова А.Г. звернулася до суду із позовом про встановлення факту належності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва спадкодавцю та визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8284 га на території Кілійської міської ради, кадастровий номер 5122310100:01:001:1039, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В позові посилається на те, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді вказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона заповіла позивачці. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої [PERSON] та їй нотаріусом було роз`яснено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 25.03.2011, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8284 га на території Кілійської міської ради, кадастровий номер 5122310100:01:001:1039, належній померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії Р1 №489012 від 18.10.2001, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2019. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Після смерті спадкодавця, позивачка звернулась до Кілійської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 10.08.2011, де державним нотаріусом було заведено спадкову справу №251/2011. В матеріалах спадкової справи №251/2011 також міститься заповіт від 21.04.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 947, за яким [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] .. Таким чином позивачка, відповідно до ст. 1233 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину. Відповідно до копії газети «Наше время» в редакції від 22.12.2022 встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №489012, виданий 18.10.2001, втрачено, про що розміщено оголошення. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст..1223 ЦК України, право на спадкування мають особа, визначені в заповіті. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя набула право власності на земельну ділянку площею 2,8284 гектарів, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та за життя склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. Позивачка, в порядку та строки, передбачені ст.ст. 1269,1270 ЦК України, спадщину прийняла, проте, враховуючи, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку було втрачено, позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Щодо позовної вимоги про встановлення факту належності спірної земельної ділянки спадкодавцю слід зазначити наступне. У п.1 (абз. 1-2) Вищий спеціалізований\~суд України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ у своєму листі 16.05.2013\~\~№ 24-753/0/4-13\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування» зазначив,\~що при\~розгляді справ\~про спадкування\~суди мають\~встановлювати: місце\~відкриття спадщини; коло\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З наведеного слідує, що при розгляді справ про спадкування судам, серед іншого, також потрібно встановити обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, зокрема й факт належності нерухомого чи рухомого майна спадкодавцю (-ям), оскільки до спадщини входять лише ті права та обов`язки, які належали спадкодавцю. У такому разі, під час встановлення обставин справи щодо спадкування, зокрема встановлення певних фактів (належність майна спадкодавцю), окреме ухвалення та встановлення такого факту в резолютивній частині рішення не потребується за умови доведеності належності майна спадкодавцю в судовому засіданні відповідними доказами, а відтак не встановлює жодних юридичних наслідків для суду, сторін та інших осіб, під час майбутнього виконання рішення суду, та не є належним способом захисту порушеного майнового права особи позивача, способи захисту якого визначені ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: partial