Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] 04.11.2021 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин у червні 2010 року, відповідач не приймає участі у її вихованні, не спілкується з нею та взагалі не цікавиться її станом здоров`я, розвитком, навчанням, повністю ухилившись від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 14.02.2023 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначеного до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.04.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, посилаючись на поважність причин неможливості прибуття до суду, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф вона вимушена покинути територію України та разом з донькою виїхати до Німеччини. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, бо відповідач тривалий час свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та не приймає участі у вихованні та утриманні доньки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. За положеннями частини третьої статті 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку органу опіки та піклування, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 12.08.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.12.2011, що набрало законної сили 12.12.2011. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.06.2012 з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2006 року народження. За повідомленням Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові з березня 2012 року по 01.12.2021 аліменти [PERSON] жодного разу не сплачувалися, станом на грудень 2021 року загальна заборгованість по аліментам складає 180959 грн. Станом на 22.02.2022 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З наданих до суду довідок встановлено, що на лютий 2022 року, тобто до початку військової агресії рф, відповідач [PERSON] не приймав жодної участі у житті доньки, що підтверджується інформацією, наданою навчальними та освітніми закладами, медичними установами, відповідно до яких дитиною опікуються лише мати та бабуся. Відповідач у справі [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачкою проживає окремо від доньки, не цікавиться її розвитком та життям, що також підтверджується письмовою заявою безпосередньо самої дитини, яку [PERSON] надала до Департаменту служб у справах дітей, зазначивши, що вона не бачила та спілкувалася з батьком понад 10 років, він не підтримує з нею зв`язок, не допомагає її матеріально. У зв`язку з чим вона підтримує рішення матері про звернення до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав. Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради за № 126 від 22.02.2022, встановлено, що відповідач [PERSON] запрошувався на співбесіду, однак не з`явився до служби у справах дітей, пояснень чи документів не надав. Крім того, [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки [PERSON] та щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою з боку матері не звертався. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від батька не було домовленістю у родинному колі, а викликано негативною поведінкою відповідача, відсутністю належного піклування та турботи як про доньку, так і про сім`ю в цілому. З 2011 року позивач з донькою проживає окремо від відповідача, за весь цей час він не виявляє інтересу до дитини, не бажає її виховувати, дбати про захист її інтересів, сприяти у її фізичному, духовному розвитку, забезпечувати матеріально та стати справжньою підтримкою, особливо у період повномасштабної війни та соціальної вразливості неповнолітньої. Наразі неповнолітня [PERSON] разом з матір`ю у зв`язку з військовою агресією рф проживають у Німеччині /[ADDRESS]/, де з 09.05.2022 дитина відвідує шкільний центр Гессен-Гомбург. Статус тимчасового захисту їм встановлено до 04.03.2024. Відповідач за весь цей час, починаючи з лютого 2022 року, не поцікавився долею дитиною та її потребами. З викладеного вбачається, що відповідач понад 12 років не проявляє до доньки жодної батьківської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, станом здоров`я, бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Як встановлено із висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки відповідатиме інтересам дитини, оскільки [PERSON] свідомо самоухилився від виконання своїх обов`язків. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача, він зобов`язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своїх дітей. Суд зазначає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; недостатнє спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав. Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком Департаменту служб у справах дітей, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, відповідатиме її інтересам. Враховуючи, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не піклується про неї на протязі дванадцяти років, а отже не має тісного психологічного зв`язку з нею, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved