Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначають, що відповідачка [PERSON] , являється матір`ю чотирьох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , являється батьком трьох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідачі по справі тривалий період ухилялися від виконання батьківських обов`язків та вели аморальний і розгульний спосіб життя, матеріально дітей не забезпечували. В зв`язку з неналежним виконанням батькіських обов`язків ще до створення Служби у справах дітей Дубівської селищної ради, малолітні діти перебували на профілактичному обліку у Служби у справах дітей Тячівської РДА, як такі що проживають у сім?ї де батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов?язків та в подальшому 19 липня 2021 року, взяті на облік Службою у справах дітей Дубівської селищної ради. Згідно з рішенням виконавчого комітету Дубівської селищної ради від 19.10.2020 року № 66 «Про неналежне виконання батьківських обов?язків» було суворо попереджено [PERSON] та [PERSON] , щодо неналежного виконання батьківських обов?язків відносно малолітніх дітей та надано їм термін у шість місяців для покращення побутових умов проживання дітей та умов для нормального психологічного та фізичного розвитку. Через неналежне виконання батьківських обов`язків, 2.11.2020 року за згодою відповідачів, дітей було влаштовано на тимчасове місце проживання на період з 02.11.2020 року по 30.01.2021 рік до Благодійної організації «Містечко милосердя Св. Миколая» с. Крихівці, Івано - Франківської області. В підтвердження підставності позову, позивач вказує, що після влаштування дітей до благодійної організації, батьки [PERSON] та [PERSON] жодним чином не цікавились життям своїх дітей, будь-яку матеріальну допомогу не надавали, не здійснили будь-яких дій для повернення дітей в сім?ю, а навпаки продовжували вести звичний для них спосіб життя, який включає постійні застілля, сварки та докучання мешканцям будинку де вони проживають, ніде не працюють, а живуть за рахунок соціальних виплат, які держава надає на утримання малолітніх дітей. За повідомленням адміністрації БО «Містечко милосердя Св. Миколая» у період перебування дітей у закладі, батьки один раз забирали їх на один місяць і повернули назад в заклад в червні 2021 року. Діти повернулись у заклад у дуже занедбаному фізичному стані та психологічно травмовані. Після цього жодного разу дітей не відвідували, не цікавились долею дітей, не приймали участі у їх вихованні та утриманні. Сім?я перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та в Центрі надання соціальних послуг Дубівської селищної ради, з метою проведення роботи з батьками щодо створення умов для повернення дітей в біологічну родину та підвищення рівня виховного потенціалу сім?ї, але позитивного результату це не дало. Під час неодноразового відвідування спеціалістами Служби у справах дітей Тячівської РДА та Дубівської селищної ради за місцем проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , було встановлено, відсутність належних побутових умов. В помешканні було брудно, дитячий одяг розкиданий та брудний. Батьки перебували в алкогольному сп?янінні, агресивно настроєні, кричали. З відповідачами неодноразово проводились профілактичні бесіди та їх попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов?язків. Однак, [PERSON] та [PERSON] не реагували на зауваження, не виконували рекомендації та поради спеціаліста служби, фахівця центру надання соціальних послуг. Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів. Відповідно до характеристики з Дубівської селищної ради та Нересницької сільської ради [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з негативної сторони, неналежним чином виконують свої батьківські обов?язки, зловживають алкогольними напоями, кошти державної допомоги на дітей використовують не за призначенням, на зауваження не реагують. Відповідач [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за розпиття алкогольних напоїв та перебування у п?яному вигляді, курінні у громадських місцях та відносно нього зареєстровано три повідомлення домашнього насильства та одне кримінальне провадження. В період з листопада 2020 року по червень 2022 року [PERSON] отримала державну грошову допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім?ї у розмірі 71200 гривень, однак ці кошти відповідачі витратили на власні потреби, жодного гривня не передали БО «Містечко милосердя Св. Миколая» для утримання своїх дітей. Дітям не придбали будь-які необхідні речі. Вказуючи, що наведені обставини свідчать про злісне невиконання відповідачами своїх обов`язків по догляду за дитиною, з посиланням на п.2 ч.1 ст.164, 165 позивач, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , просить позов задовольнити: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надали. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначино цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Виконавчий комітет Дубівської селищної ради до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити у повному обсязі. Додала, що за час розгляду справи органом опіки та піклування не встановлено обставин, які б давали підстав дійти висновку про можливість виконання відповідачами, покладених на них законом батьківських обов`язків. При цьому підтвердила факт зміни місця проживання відповідачів за період розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Вказала, що за час розгляду справи вона поліпшила умови для проживання дітей та купила їм одяг. Зауважила, що неодноразово їздила до дітей до Івано-Франківської області та мала намір їх забрати, однак дітей до вирішення спору судом, їй не віддали. Ствердила, що вона змінила свою поведінку та бажає щоб її дочки виховувалися нею. ЇЇ дідусь, надав право користування житловим будинком розташованим в [ADDRESS] де на даний час вона зареєстрована та проживає разом з відповідачем. Твердження представника позивача про перебування її у стані алкогольного спяніння, під час проведення обстеження її житла комісією, заперечила. Повідомила, що постійного місця роботи вона не має, однак намагається таке знайти, та до того часу працює по найму, а відтак взмозі забезпечити дітей всім необхідним. Під час неодноразових відвідувань дітей за місцем їх перебування у Благодійній організації «Містечко милосердя Св. Миколая», що розташована с. Крихівці, Івано - Франківської області, дочки висловлювали їй своє бажання, повернутися до неї додому. Повідомила, суду що вона не хотіла б, щоб діти в такому ранньому віці, були змушені відвідувати суд. Однак для об`єктивного розгляду справи не заперечує, щоб в судовому засіданні була залухана думка двох старших дочок, а саме [PERSON] та [PERSON] , оскільки на її думку їх розумовий розвиток є достатній, щоб розуміти суть справи та висловитися з приводу предмета спору. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки, адвокат Решетрар В.В. заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі, стверджуючи про відсутність підстав для позбавлення його довірительки батьківських прав. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Пояснив, що підстав для позбавлення його батьківських прав не має. Разом з цим повідомив, що хоч він і не перебуває у зареєстрованому з відповідачкою шлюбі, та не записаний, як батько малолітньої [PERSON] , він являється її біологічним батьком. На зауваження, представника позивача про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, ствердив, що свою поведінку змінив на краще, придбав автомобіль і мотоцикл, та як тільки отримає посвідення водія, перестане вживати алкогольні напої. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (далі - Конвенція про права дитини) , ст. 7 ч. 8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , є матір`ю та батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина стверджується даними свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 08 липня 2013 року, серії [NUMBER] від 24 квітня 2017 року, серії [NUMBER] від 17 серпня 2018 року виданих виконавчим комітетом Нересницької сільської ради, Тячівського району Закарпатської області (а.с.19, 20, 21). Відповідачка [PERSON] , являється також матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина стверджується даними свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданим 22.12.2014 виконачим комітетом Нересницької сільської ради, Тячівського району Закарпатської області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00035589192, сформованого 18 травня 2022 року. Водночас вказаним витягом підтверджується те, що відомості про батька дитини [PERSON] [INFO] внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. (а.с. 22, 23). Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої Дубівською селищною радою 9.05.2022 за №828 відповідачі проживають разом та у зареєстрованому шлюбі не перебувають. (а.с.25). Згідно даних характеристики Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 6 травня 2022 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає в [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , характеризується негативно (а.с.24). За повідомленням Дубівського відділення поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 25.03.2022 щодо притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності [PERSON] . [INFO] мешканця [ADDRESS] надано інформацію про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності згідно ст. 178 ч.1 КУпАП, за розпиття алкогольних напоїв та перебування у п?яному вигляді у громадських місцях та повторно двічі протягом року, а також за ст.183-1 КУпАП, неправомірний виклик спеціальнихх служб, 175-1 ч.ч. 1. 2 КУпАП - курінні у громадських місцях, 126 ч.2, 130 ч.1 КУпАП, порушення правил дорожнього руху. Відносно нього зареєстровано в ЄО - три повідомлення домашнього насильства та одне кримінальне провадження. [PERSON] перебуває на обліку як домашній насильник та особа раніше засуджена за вчинення кримінального правопорушення (а.с. 27). Згідно даних характеристики Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 24 травня 2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає у будинку дідуся. За період проживання проявила себе з негативної сторони. Постійно вживає спиртні напої, не займається вихованням та розвитком дітей та характеризується негативно. (а.с.24). За інформацією, вказаною у довідці Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 9 травня 2022 року №828, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та фактично проживає в [ADDRESS] , має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , - співмешканець, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - дочка та [PERSON] , [INFO] - дочка. (а.с.25). З акту обстеження умов проживання від 15 жовтня 2020 року судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Житловий будинок складається з трьох кімнат, коридору, санвузол на дворі. В день обстеження в будинку грязно, речі розкидані, батьки дітей знаходяться в легкій стадії алкогольного сп`яніння. Діти одягнуті в брудні речі та наявні продукти харчування. Для дітей неналежним чином створені умови, а саме незабезпечено одяг та іграшки (а.с.35). З акту обстеження умов проживання від 19 жовтня 2020, складеного через чотири дні після первинного акту вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з співмешканцем [PERSON] та чотирьма малолітніми доньками, санітарно - гігієнічні умови порушені, мебель поломана, у дітей відсутній чистий одяг та стіни вкриті пліснявою, сім`я малозабезпечена, батько працює по найму, а мати домогосподарка. Обоє зловживають спиртними напоями (а.с. 34). З актів обстеження умов проживання, один з яких складений 3.03.2022, та встановити дату складення іншого, не вбачається можливим встановлено, що об`єктом обстеження, являється умови проживання сім`ї в будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що умови проживання незадовільні. (а.с. 37, 38). Судом встановлено, що вже 10.05.2022 відповідачі змінили місце проживання та вдвох, проживають в квартирі, що розташована в [ADDRESS] . Четверо їх дітей проживають в БО «містечко Милосердя Святого Миколая», що у м. Івано - Франківськ (а.с. 39). Також судом встановлено, що згідно відомостей листа від 15.10.2022 року №01-11/084 за підписом в.о. начальника служби Лакієнко З., Служба у справах дітей Тячівської районної ради зверталася до Голови Дубівської селищної ради з проханням розглянути на засіданні виконавчого комітету Дубівської селищної ради, питання неналежного виконання батьківських обов?язків [PERSON] та [PERSON] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] та в разі виявлення фактів, що можуть загрожувати життю та здоров?ю дітей, прийняти рішення про вилучення дітей з сім?ї (а.с.12). Згідно рішення Виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року №66, [PERSON] та [PERSON] суворо попереджено щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З письмової відповіді Дубівської селищної ради від 09.11.2020 року №02-35/384 адресованого начальнику служби у справах дітей Тячівської РДА Сасин В.І. вбачається, що питання про неналежне виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було розглянуто на засіданні виконавчого комітету Дубівської селищної ради 19 жовтня 2020 року та прийнято рішення про влаштування малолітніх дітей за згодою батьків на тимчасове місце проживання до благодійної організації «Містечко милосердя СВ. Миколая» в с. Крихівці, Івано-Франківської міської ради» (а.с.13). З повідомлення СРЦ Дитяче містечко Благодійна організація «Містечко Милосердя Святого Миколая» від 15.06.2022 року вбачається, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] перебували у їхньому закладі у перший період з 02.11.2020 року по 01.07.2021 року, у другий період з 29.08.2021 року по 15.06.2022 року. За весь період часу, мати [PERSON] лише один раз відвідала дітей у кінці червня 2021 і забрала їх на канікули на південь України. Мати часто дзвонила до них питаючи про дітей, проте багато разів дзвонила перебуваючи у нетверезому стані. Батько дітей [PERSON] жодного разу не приїхав до них. Діти після канікул повернулися у дуже занедбаному фізичному стані та психологічно травмовані (а.с.28). З довідки комунального підприємства «Дубівське» від 16 червня 2022 року, №8, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , не сплачують комунальні послуги, заборгували за 2021 та перше півріччя 2022. (а.с.31). З повідомлення Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Дубівської селищної ради від 09.02.2022 року №02-35 вбчається, що [PERSON] та [PERSON] зі слів сусідів ведуть аморальний спосіб життя та про дітей не піклуються (а.с.33). Відповідо до листа №01-15/326 від 2.06.2021 начальника служби у справах дітей Тячівської РДА, адресованого директору БО « Містечко милосердя Святого Миколая для людей, що потребують допомоги» служба у справах дітей, просила розглянути можливість продовження терміну перебування у закладі малолітніх дітей відповідчів (а.с. 32). Згідно повідомлення СРЦ Дитяче Містечко Благодійна організація «Містечко Милосердя Святого Миколая» від 04.11.2022 року №07-11-2022 вбачається, що батьки не спромоглися виправити ситуацію, яка склалася в їхній родині та повідомляють, що вони не бачать у батьків змоги та зусиль щоб піклуватися дітьми. З повідомлення СРЦ Дитяче Містечко Благодійна організація «Містечко Милосердя Святого Миколая» від 23.12.2022 року №02.12.22 вбачається, що [PERSON] приїжджала до них щоб забрати дітей (а.с.117). Згідно довідки виданої дільничим педіатром, яка проводить медичний нагляд та лікування дітей [PERSON] , вбачається, що діти прибули в Містечко Милосердя Святого Миколая недоглянутими, діти були емоційно збуджені, неспокійні та насторожені до людей, а також мали худорляву статуру. За весь час перебування дітей в [PERSON] , [PERSON] жодного разу не поцікавилася їхнім станом здоров`я, навіть в період коли діти знаходилися на стаціонарному лікуванні (а.с.118-121). Із висновку №02-35/387 від 12.05.2022 та протоколу проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини при Дубівській селищній раді №4-3 від 29.04.2022 встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , зарекомендували себе з негативної сторони так як належним чином не виконують своїх обов`язків, зловживають алкогольними напоями, кошти державної допомоги на дітей використовують не за приначенням, на зауваження не реагують. Батько [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями та перебуває на обліку в Тячвіському РВП ГУНП в Закарпатській області, як домашній насильник та особа, яка раніше зауджена за вчинення кримінальнго правопорушення. Мати [PERSON] , ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв та залишення дітей без догляду (а.с. 8-10, 11). Актом обстеження матеріально побутових умов проживання дворогосподарства [PERSON] , складеним депутатом та затвердженим головою Нересницької сільської ради, встановлено, що на час розгляду справи, відповідачі проживають у будинку, власник якого відповідачці [PERSON] приходиться дідусем. Обстеження було проведено у присутності служби в справах дітей Нересницької сільської ради та встановлено належні умови для проживання (а.с.95-97, 98). Згідно (ст. 171 ч.ч. 2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час розгляду справи, як сторона позивач, так і сторона відповідач, а також допитаний в судовому засіданні свідок, яка на час розгляду спарви веде догляд за дітьми, [PERSON] підтвердили, здатність малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в силу їх розвитку, висловити свою позицію щодо предмета спору в судовому засіданні. Враховуючи позицію сторін, які не заперечили щодо висловлення малолітніми думки з приводу заявленого в їх інтересах позову, суд з метою забезпечення прав малолітніх, вважав за необхідне заслухати їх думку в судовому засіданні. В забезпечення присутній під час розгляду справи малолітнім [PERSON] та [PERSON] прав, суд відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, в присутності психолога - директора комунальої установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Дубівської селищної ради, [PERSON] , яка не є стороною у справі та у відсутності відповідачів, заслухав малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона бажає залишитися там, де вона на даний час проживає та не хоче повертатися до батьків. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хоче повернутися до матері, бо дуже її любить. Також їй відомо, що інші сестри хочуть повернутися додому. При цьому пояснила, що на передодні судового засідання їй телефонував батько та обіцяв, що забере її додому. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показав, що являється членом виконкому смт. Дубове та в силу обставин виконання ним своїх обов`язків, в жовтні 2020 вперше за негативних обставин, познайомився з сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Оскільки їх побутові умови були негативними, вони домовилися, про те, що на час для проведення ремонту, тимчасово влаштують дітей до Благодійної організації «Містечко милосердя Св. Миколая». При цьому пообіцяли сприяти у проведенні цього ремонту. Він взяв відповідача [PERSON] до себе на тимчасово нестабільну роботу біля храму та надав йому меблі та продукти харчування. Після повернення дітей з відпочинку з м. Одеси, він особисто повертав дітей до Благодійної організації «Містечко милосердя Св. Миколая» в Івано-Франківську область. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що є настоятелем та близько трьох років керівником Благодійної організації «Містечко милосердя Св. Миколая». Вказаний центр організований для кризових родин. 2.11.2020 до центру прибула відповідачка та її четверо дітей, [PERSON] надала заяву і погодилася залишити дітей для проживанння. Старшій [PERSON] було важко, а до [PERSON] вони не могли достукатися, вона постійно істерила. Відповідачка [PERSON] дуже часто телефонувала дітям, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Коли дочка хворіла, відповідачка перебувала з нею в лікарні. 2.07.21 дітей відпустили на відпочинок до м. Одеса та коли вони повернулися, були дуже занедбані. 29.08.2021 дітей знову повернули до закладу. З того часу [PERSON] вперше до дітей приїхала з маленькою сумкою та фотогарфувалася з ними, лише під час судового розгляду. У малолітньої [PERSON] , під час перебування в Благодійній організації діагностовано підозру на астму, а у малолітньої [PERSON] , наявні вади серця. Коли відповідачка, на прохання працівників закладу привозила ліки, все це вона фіксувала на камеру. Всі четверо доньок проживають в одному закладі та мають змогу спілкуватися між собою. Були випадки, коли вони обговорювали питання їх удочеріння та обговорювали про малу ймовірність їх удочеріння, однією сім`єю, оскільки їх четверо. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи органу опіки та піклування, які свідчать про ухилення батьками від виконання ними батьківських обов`язків та наявність у позивача достатніх підстав для пред`явлення цього позову до суду. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що визначено положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню і утриманню дитини, оскільки не цікавиться дітьми, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не підтримує та не приділяє уваги здоров`ю дитини, суд визнає поведінку [PERSON] свідомим ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно п. 2 ч.1ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. На переконання суду, право малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на належне виховання і утримання, турботу про здоров`я, фізичний та духовний розвиток з боку їх батька [PERSON] порушене та підлягає судовому захисту. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не надає допомоги на їх утримання хоч має можливість таку надавати про що свідчить придбання ним транспортних засобів, протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх, характеризується негативно, та неодноразово притягався до адмінстратвиної відповідальності, тим самим діє всупереч інтересам дітей, позбавляючи їх права на належне батьківське виховання та утримання, суд доходить до висновку, що це є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім, як на підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми. Судом під час розгляду не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконував батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дітей, суд вважає, що [PERSON] ухилявся від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.164, 165 СК України та на які вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Відповідно до ст. 51, 52 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони у шлюбі чи поза ним. Обов`язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття також закріплений у статті 180 Сімейного кодексу України. Отже, діючим законодавством України передбачений саме обов`язок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття і цей обов`язок стосується обох батьків. Позивач при зверненні до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав не заявив позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положень частини четвертої статті 10 ЦПК України (яка на даний час кореспондується з ч.1 ст.13 ЦПК України), вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд, незважаючи на відсутність у позовній заяві вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, виходячи із необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, вважає за необхідне у даному випадку вийти за межі позовних вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дітей в порядку вимог ч.2 та ч. 3 ст. 166 СК України, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дочок у розумінні ст.188 СК України судом не встановлено. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів на дитину, суд враховує положення закону щодо обов`язку відповідача утримувати доньок та вважає, що порушене право малолітніх дітей підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача аліментів на трьох дітей на їх особисті рахунки в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При визначенні розміру аліментів, суд, зважаючи на приписи ст.182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальний стан дітей, те, що відповідач є особою працездатного віку, в матеріалах справи відсутні відомості щодо незадовільного стану його здоров`я, останній є не працюючим, інших утриманців не має, дані щодо матеріального становища платника аліментів та відомості щодо його майна, грошових коштів, розміру заробітної плати (доходу) в матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначеним ч.9 ст.7 СК України. Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо перерахування аліментів на особистий рахунок дітей відкрити який слід зобов`язати відповідачку у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернувся із позовом до суду - з 28 червня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що відповідач не надав відзиву на позов, не надав суду жодних доказів, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, та не довів суду обставин, які б давали дійти протилежного висновку та підтвержували зміну відповідачем за час розгляду справи своєї поведінки на краще. Вирішуючи спір щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , суд враховує судову практику Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах зі спорів щодо позбавлення / поновлення батьківських прав, оспорювання батьківства, відповідно до якої, Верховний Суд визнає, що проживання дитини впродовж тривалого часу в новій сім`ї, створеній її батьком чи матір`ю, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести. При цьому лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Про відсутність у відповідача бажання змінити поведінку на краще, свідить той факт, що останній впродовж періоду розгляду справи жодного разу дітей не відвідав, не покинув вживати алкогольні напої, а як визнав в судовому засіданні, прив`язує це до події пов`язаної з отриманням посвідчення водії, однак аж ніяк не пов`язує це з судовим спором, щодо позбавлення його батьківських прав. Суд на підставі вищенаведених та оцінених доказів у їх сукупності, дійшов переконання про необхідність часткового задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з цим суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо позбавлення відповідачки [PERSON] її материнських прав, виходячи з наступного. Позиція відповідачки [PERSON] в справі у суді вказує на її бажання спілкуватися з доньками, брати участь в їх вихованні і загалом у їхньому житті, на усвідомлення своєї поведінки щодо дітей, яка уможливила пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав. Під час судового розгляду справи, починаючи з липня 2022, відповідачка [PERSON] на відміну від відповідача, заперечуючи позовні вимоги, послідовно проявляла твердість материнської позиції спрямованої на відстоювання своїх прав на виховання дочок. При цьому її поведінка очевидно проявляла любов до всіх чотирьох дітей, чого не можна сказати про відповідача, який в судовому засіданні увагу приділяв лише малолітній [PERSON] та на [PERSON] практично, не реагував. Наведену поведінка відповідача, суд пов`язує з позиціями дітей, які різнилися щодо думки повернення їх до батьків. На користь відповідачки [PERSON] , суд оцінює її активні дії спрямовані на відстоювання материнських прав, зокрема остання заперечуючи позов, скористалася правом на належний спосіб захисту її прав та самостійно, через залучення центром надання безоплатної правової допомоги, забезпечила своє належне представництво у суді. При цьому проявляючи турботу до дітей, та не маючи постійного джерела дохожу, впродовж судового розгляду неодноразово відвідувала дочок у у Івано-Франківській області, коли в чей час відповідач [PERSON] до дітей жодного разу не приїздив та не бачив дітей більше дев`яти місяців. Судом встановлено, що в силу своїх можливостей відповідачка бере участь в матеріальному утриманні дітей. Суд ввавжає, що матеріальне забезпечення дітей, яке бажало б бути кращим, не залежить у повній мірі від дій самої матері, яка не маючи відповідного професійного фаху, не взмозі знайти собі постійну та добре оплачувану роботу. Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці: поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5); забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 ч.ч. 1, 3); докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1). СК України узгоджується з приписами Конвенції про права дитини та встановлює правила, за якими: батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 ч. 1); батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 ч. 2); Враховуючи наведене суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дітей є крайнім заходом впливу на неї як на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, і така вимога не була доведена в належний процесуальний спосіб, а відповідні заперечення сторони відповідача не були спростовані. На думку суду, з урахуванням встановленого в справі та за наявних умов позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньок, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наразі суперечило б інтересам дітей, було б передчасним, оскільки можливість належного врегулювання сторонами своїх відносин, пов`язаних із виконанням батьківських обов`язків, не можна вважати втраченою. Обставини, на які посилався позивач, не є достатніми і безумовними підставами для задоволення позову, що розглядається в частині позбавлення відповідачки материнських прав. Водночас відмова в даному позові не звільняє відповідачку [PERSON] від обов`язку брати належну участь у вихованні та утриманні дітей, як і позивача від обов`язку сприяти створенню умов для зміцнення сім`ї. Суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність зміни свого ставлення до виховання дітей та про необхідність у повній мірі і належним чином виконувати батьківські обов`язки, які випливають як із закону, так й із моральних засад суспільства. За умов відмови відповідачки щодо зміни свого ставлення до виховання дітей та належного виконання батьківських обов`язків та за наявності для того підстав, сторони не позбавлені права вирішувати відповідний спір, в тому числі, і про позбавлення батьківських прав, у судовому порядку. Суд на підставі вищенаведених та оцінених доказів у їх сукупності, дійшов переконання про необхідність часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,4 гривень. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 171, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial