Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

У вересні 2022 року заявники \~звернулися до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою, в якій просять визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] ,\~ а також встановити над ним опіку та призначити опікунами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] , [INFO] який є сином [PERSON] та рідним братом [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, у наслідок психічної хвороби не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може самостійно одягнутись та приготувати собі їжу, не розуміє обставини, що відбуваються навколо, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. У червні 2022 року заявники звернулися до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області з заявою про призначення їх опікунами над [PERSON] , у зв`язку з чим Рішенням №203 було надано подання про призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами [PERSON] та висновок про доцільність призначення їх опікунами над особою, яка це потребує. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві та просив її задовольнити. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свою заяву не підтримала, аргументуючи тим, що за час розгляду справи її стан здоров`я значного погіршився, вона погано себе почуває і в силу свого віку не може належним чином виконувати обов`язки опікуна та вважає призначення її опікуном для [PERSON] недоцільним, заяву [PERSON] підтримала. Інших заяв, клопотань по суті справи не надавала. Представник заінтересованої особи Радіонова Д.А. в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради Одеської області підтримала, просила задовільнити вищевказану заяву з урахуванням думки [PERSON] та визнати [PERSON] недієздатним і призначити його опікуном [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно довідки МСЕ серії 10 ААВ № 716074 від 20.11.2013 року, встановлена друга група інвалідності з дитинства.(а.с.16 - 17). Заявниця [PERSON] є мамою [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 15.05.1986 року. (а.с. 18) Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане районним РАЦС м. Роздільна Одеської області від 18.03.1987 року, де в графі мати вказано « [PERSON] ».(а.с. 19) Через стан свого здоров`я\~ [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може самостійно одягнутись та приготувати собі їжу, не розуміє обставини, що відбуваються навколо, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому, не може самостійно себе обслуговувати. Відповідно до наданого до суду акту обстеження житлово-побутових умов, заявники проживають разом з [PERSON] інвалідом другої групи з дитинства, який потребує цілодобового догляду. Умови проживання особи, яка підлягає опіці, задовільні, для нього створені необхідні умови. У хлопця є все необхідне: власна кімната, одяг, їжа, телефон, телевізор. За [PERSON] доглядають постійно, бо він не може залишатися сам тому з ним по черзі знаходяться то мати, то брат. Зв`язок між матір`ю та братами родинний, доброзичливий, є взаєморозуміння. Окрім того, досліджуючи документи, які б підтверджували наявність доходів у заявників, судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Роздільнянському об`єднаному управління ПФУ в Одеській обл. і отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою про доходи №6093 0604 3863 1092, а [PERSON] , згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) працює в ТОВ «Добробут-СВ» та отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Згідно висновку судово-психіатричного експерта\~ №61 від 23.03.2023 року Миколаївської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає на психічний розлад, недоумство важку розумову відсталість з вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 76 - 80) Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. В судовому засіданні було з`ясовано думку особи, стосовно якої вирішується питання про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки та призначення опікуна [PERSON] , так останній зміг тільки вказати своє ім`я « [PERSON] », а на питання чи не заперечує він проти призначення йому опікуна його рідного брата [PERSON] , останній чітко відповів «ні». Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 5 ст. 63 ЦК України передбачено, що фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Так, Органом опіки та піклування Роздільнянської міської ради надано висновок, затверджений рішенням №203 від 22.07.2022 року виконавчого комітету Роздільнянської міської ради про доцільність призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами над особою з інвалідністю з дитинства другої групи [PERSON] [INFO] , у разі визнання його судом недієздатним. (а.с. 20, 21-22) Враховуючи зазначене вище, а саме, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також позицію заявниці [PERSON] , згідно якої остання свою заяву не підтримала та просила не призначати її опікуном сина, суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном його брата [PERSON] [INFO] , Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 299 ЦПК України, судові витрати по провадженню справи про визнання громадянина недієздатним відносяться на рахунок держави. Тому, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: partial