Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] через свого представника - адвоката Бусахіна О.С. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" (далі - ТОВ "Укр кредит фінанс") про визнання виконавчого напису № 10125, вчиненого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову вказує, що у грудні 2021 року дізналася про відкриття виконавчого провадження № 66934467 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. на підставі виконавчого напису № 10125, вчиненого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр кредит фінанс" заборгованості за кредитним договором № 0613-0784 від 02 лютого 2021 року у розмірі 15 350,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10 000,00 грн та плата за виконавчим написом у розмірі 350,00 грн. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №10125, вчинений 10 червня 2021 року, у зв`язку з тим, що приватний нотаріус порушив вимоги Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", вчинивши виконавчий напис за відсутності доказів безспірності заборгованості, нотаріально посвідченого кредитного договору, направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення. 27 січня 2022 року суд ухвалив про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 10125 від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., у виконавчому провадженні № 66934467. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує (вх.№ЕП-277/23 вх.від 30.05.2023). Представник відповідача ТОВ "Укр кредит фінанс" звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без участі відповідача (вх.№653/23 від 23.05.2023). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у своїй заяві просив справу слухати у його відсутність. На виконання ухвали суду від 27 січня 2022 року надав завірені належним чином копії виконавчого напису, вчиненого 10 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 10125, та документів на підставі яких його було прийнято (вх. № 886/22-вх 08.02.2022). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10125, яким звернуто стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ "Укр кредит фінанс" заборгованість за кредитним договором №0613-0784 від 02 лютого 2021 року, за період з 23 лютого 2021 року по 04 червня 2021 року включно, на загальну суму 15 000,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10 000,00 грн та плата за виконавчим написом у розмірі 350,00 грн, а всього 15 350,00 грн (а.с.7). 23 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження № 66934467 з виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 6). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок №296/5). У частині першій статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Згідно з пунктом 1 Переліку (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням норм статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих суду документів нотаріальної справи, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: заяви про вчинення виконавчого напису від 05 червня 2021 року вих. №05.06/21-2536; оригіналу кредитного договору № 0613-0784 від 02 лютого 2021 року; засвідченої стягувачем виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за вказаним кредитним договором та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 0613-0784 від 02 лютого 2021 року; довідки про надання одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) на підписання кредитного договору; документів стягувача та представника стягувача; копії повідомлення про порушення основного зобов`язання (а.с. 41-48). Згідно з п. 13 кредитного договору № 0613-0784 від 02 лютого 2021 року року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] (далі - кредитний договір), цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають істотні умови надання кредиту. Однак, відповідачем нотарісу не було до заяви про вчинення виконавчого напису додано Правил надання грошових коштів у кредит. Крім того, оспорюваним виконавчим написом з позивачки стягнута заборгованість за кредитним договором станом на 04 червня 2021 року, при цьому за період з 23 лютого 2021 року по 04 червня 2021 року. Відповідно до п. 2 кредитного договору строк кредиту - 21 день. Термін повернення кредиту до 22 лютого 2021 року. Пунктами 4 та 11 кредитного договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом та процентів у разі прострочення строку платежу. Оскільки, кредитні кошти надавались на певний строк на 21 день до 22 лютого 2022 року, тому до цієї дати у кредитора наявне право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. Після цієї дати кредитор має право нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України. Однак, з розрахунку заборгованості, який міститься у спірному виконавчому написі, не зрозуміло яким чином нарахована прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У матеріалах нотаріальної справи наявна копія повідомлення від 27 травня 2021 року ТОВ «Укр кредит фінанс» на адресу [PERSON] з вимогою у строк не пізніше 04 червня 2021 року оплатити заборгованість у розмірі 15 000 коп. Наголошено, що у разі невиконання зазначеної вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» будуть застосовані заходи примусового судового або позасудового стягнення заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі та відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Порушення порядку повідомлення позивача про вимогу про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова ВС від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20). Крім того, кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав, зокрема, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Отже, виконавчий напис № 10125 від 10 червня 2021 року вчинений з порушенням законодавства, оскільки відповідач не набув права на стягнення сум за кредитним договором у безспірному порядку, а нотаріус не переконався у такому, чим порушив порядок вчинення виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься договір з додатком до договору про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року, акт виконаних робіт, з підтвердженням факту оплати замовником виконаних робіт (а.с. 11-13). Відповідно до акту виконаних робіт адвокатом Бусахіним О.С. за виконання робіт, а саме: надання консультації позивачем сплачено 200,00 грн, складання позовної заяви 1300,00 грн та складання заяви про забезпечення позову 1000,00 грн, всього у розмірі 2500,00 грн (а.с. 13). Враховуючи складність справи, яка віднесена до категорії справ, що розглядаються у загальному порядку, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову, обсяг доданих документів, кількість судових засідань у справі, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн за подання позову та 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved