Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що має 15 років 08 місяців стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів, а саме з 15.04.1997 року по 18.05.2013 року з повним робочим днем у шахті «Інгульська» ДП «Схід ГЗК», на посаді прохідника підземної дільниці. 18 травня 2013 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст. 40 Кодексів законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівником виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою ( копія додається). За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійні захворювання, що підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 26 грудня 2013 року (копія додається). За результатами розслідування встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба другого ступеня від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженими статико-динамічними порушеннями хребра на фоні грижі Шморля в тілах L3,L4, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плчолопаткового пері артрозу, остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, деф.артрозу дрібних суглобів кистей, трофічними порушеннями на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) ( копія додається). Відповідно до п. 15 зазначеного акту позивач звільнений у 2013 році в зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яка перешкоджає продовженню даної роботи. В відповідно до п.16 професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий стаж роботи в умовах виробничих факторів : вібрації, пилу, шуму. Згідно п. 17 вищевказаного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 1,7 мг/м3, максимальний 4,9 мг/м3; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони; рівень барометричного тиску; рівень вологості та рухомості повітря робочої зони : - фактична вологість повітря 84-88% при нормативному 76-95 % , рухомість повітря фактична 0,6 м/с, нормативна до 0,5 м/с; рівень вібрації; загальна технологічна 132 дБ, при нормі 92 дБ.Загальна транспортно-технологічна 126 дБ, при нормі 101 дБ, локальна 134 дБ, при нормі 112 дБ ( копія додається). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.01.2014 року серія 12 ААА № 263224 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% ( копія додається) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.01.2014 року серія 10 ААВ № 761774 позивачу та встановлено третю групу інвалідності з датою чергового переогляду в січні 2015 року (копія додається ). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23.01.2019 року серія 12 ААА № 011933 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% ( копія додається). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23.01. 2019 року серія 12 ААБ № 173287 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності ( копія додається). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується медичним висновком від 26.11.2013 року № 2067 та виписками із медичної карти хворого [PERSON] (копії додаються). У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що він тривалий час працював на роботі в небезпечних умовах праці у відповідача, в зв`язку з чим отримав професійні захворювання, втратив працездатність, що протягом тривалого часу фізично та морально страждає, порушено його звичний уклад життя, він не в змозі виконувати чоловічу роботу, а фізичні навантаження не дають йому вільно дихати та вільно рухатись, ходити, він змушений часто звертатись в лікувальнізаклади та проходити постійне лікування, у зв`язку з втратою працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають лише деяке тимчасове полегшення його стану . Розмір моральної шкоди відповідач визначив у 245 000,00 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року по справі було відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження по справі, представник відповідача отримав особисто у суді 15.03.2023 року.(а.с.37) З огляду на те, що відповідач не подав відзиву на позов, судом приймається рішення про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши докази, подані позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається, матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачмає має 15 років 08 місяців стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів, а саме з 15.04.1997 року по 18.05.2013 року з повним робочим днем у шахті «Інгульська» ДП «Схід ГЗК», на посаді прохідника підземної дільниці. 18 травня 2013 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст. 40 Кодексів законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівником виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. (а.с.11-13) . За час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав хронічне професійне захворювання. Так, відповідно до п.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 12 січня 2022 року, затвердженого начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: -вібраційна хвороба другого ступеня від комбінованої дії загальної та локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженими статико-динамічними порушеннями хребра на фоні грижі Шморля в тілах L3,L4, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плчолопаткового пері артрозу, остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, деф.артрозу дрібних суглобів кистей, трофічними порушеннями на кистях; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня; -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) (а.с.15). Згідно п. 17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній 1,7 мг/м3, максимальний 4,9 мг/м3; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони; рівень барометричного тиску; рівень вологості та рухомості повітря робочої зони : - фактична вологість повітря 84-88% при нормативному 76-95 % , рухомість повітря фактична 0,6 м/с, нормативна до 0,5 м/с; рівень вібрації; загальна технологічна 132 дБ, при нормі 92 дБ.Загальна транспортно-технологічна 126 дБ, при нормі 101 дБ, локальна 134 дБ, при нормі 112 дБ ( а.с.16). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.01.2014 року серія 12 ААА № 263224 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% ( а.с. 18) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.01.2014 року серія 10 ААВ № 761774 позивачу та встановлено третю групу інвалідності з датою чергового переогляду в січні 2015 року (а.с.19 ). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23.01.2019 року серія 12 ААА № 011933 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% ( а.с.20). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23.01. 2019 року серія 12 ААБ № 173287 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності ( а.с.21). Стан позивача, його діагнози та лікування підтверджується також доданими до матеріалів справи медичним висновком лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 26.11.2013 року № 2067 та виписками із медичної карти хворого [PERSON] ( а.с.22-30). У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Висновки суду. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Суд, дослідивши медичні документи про лікування позивача, приходить до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці понад десять років, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Зважаючи на викладене та на те, що відповідач не надав відзиву на позов в установлений судом строк, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду та у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1200 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial