Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-29 00:00:00

10.11.2022 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельицький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про зняття арешту з нерухомого майна і просить припинити обтяження речових прав на нерухоме майно, скасувавши заборону, зареєстровану 30.06.2006 за номером 3401428 реєстратором: Перша житомирська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 558039 від 04.06.2002, ВДВС Корольовського РУЮ м.Житомира, об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] .. 10.11.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.16-17). 17.11.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.18). 23.12.2022 на виконання вимог ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 17.11.2022 представником позивача подано уточнену позовну заяву, у якій уточнено коло учасників справи (а.с.22-25). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . У 2021 році під час здійснення своїх законних прав щодо нерухомого майна позивачу стало відомо про перебування вказаного нерухомого майна під арештом. Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 30.06.2006 державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори зареєстровано запис №3401428 про арешт 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] ; підставою обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 558039 від 04.06.2002 Відділу державної виконавчої служби Корольовського районного управління юстиції у місті Житомирі. Корольовським районним судом м. Житомира у справі № 296/5766/21 встановлено та не потребує додаткового доказування та обставина, що 20.03.2022 Корольовським районним судом м. Житомира виданий ППМ "Сігма" виконавчий лист №2-104 на підставі рішення у справі за позовом ППМ "Сігма" до позивача про стягнення відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2078, 29 грн та 767, 00 грн судових витрат. На підставі виконавчого листа Корольовським ВДВС у м. Житомирі відкрито виконавче провадження. 04.06.2002 державний виконавець Вишневський А.Ю. виніс постанову серії АА № 558039 про арешт належної позивачу 1/3 частини квартири [ADDRESS] та оголошено заборону на її відчуження. Зі змісту довідки ППМ "Сігма" від 20.11.2020, яку видав директор Сворін О.В., вбачається, що [PERSON] за період роботи на підприємстві мав заборгованість, яку повністю погасив і на даний момент претензій до нього немає. При цьому у відповідь на адвокатський запит Корольовським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Мiнiстерства юстиції ( м. Хмельницький) листом від 08.07.2022 за №19.22/21/22/10/ 32403 повідомлено, що "Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень та спецпідрозділу даної системи встановлено, що виконавчі документи відносно [PERSON] станом на 08.07.2022 на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі не перебувають та відсутні". З огляду на вказане вище позивач немає можливості розпоряджатись належним йому нерухомим майном, що є порушенням його прав володіння, користування та розпорядження майном. Зазначені вище обставини змушують позивача звернутися до суду з відповідним позовом, предметом якого є зняття арешту з нерухомого майна. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право власності не може, тому є необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту у судовому порядку. Також зазначає, що якщо вимога про зняття арешту з майна пред`являється після завершення виконавчого провадження, а підстави такої вимоги не пов`язані з оскарженням рішення, дії чи бездіяльності, то така вимога не може бути ефективно розглянута у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України і підлягає розгляду за правилами позовного провадження. Крім того, зазначає, що позивач у 2021 році звертався до суду із заявою у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" із вимогою скасування постанови державного виконавця про арешт майна та скасування запису про арешт нерухомого майна, однак, рішенням від 22.11.2021 у справі №296/5766/21 суддею Корольовського районного суду м.Житомира позивачу відмовлено у задоволенні позову з тієї підстави, що останнім обрано не належний спосіб захисту свого порушеного права та акцентовано увагу на тому, що з урахуванням сталої практики Верховного Суду право позивача має захищатися шляхом звернення з позовом власника (боржника у завершеному виконавчому провадженні) про зняття арешту з майна. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Вважає, що, оскільки відсутні виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа №2-104, виданого 20.03.2002 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] боргу на користь ППМ "Сігма", та ураховуючи, що борг погашено у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем, тому є підстави для зняття арешту, накладеного на майно позивача, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність. 29.12.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.29-30). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, згідно поданої заяви просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.50). У судове засідання представник відповідача - Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області не з`явився, згідно поданих заяв просить розглянути справу за відсутності представника (а.с.38, 48, 57). У судове засідання представник відповідача - Департаменту реєстрації Житомирської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.41, 55). У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Житомирського обласного державного нотаріального архіву не з`явився, згідно поданих заяв просить розглянути справу за відсутності представника (а.с.35, 46). У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельицький) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.39, 45). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 04.06.2002 державним виконавцем Корольовського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції на виконання виконавчого листа №2-104, виданого 20.03.2002 Корольовським районним судом м. Житомира від 20.03.2002, накладено арешт на належну [PERSON] 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №558039 від 04.06.2002 (а.с.37). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.11.2021 року у справі №296/5766/21 встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . 04.06.2002 державним виконавцем Корольовського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції на виконання виконавчого листа №2-104, виданого 20.03.2002 Корольовським районним судом м. Житомира від 20.03.2002, накладено арешт на належну [PERSON] 1/3 частина квартири [ADDRESS] . 30.06.2006 у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна Першою Житомирською державною нотаріальною конторою зареєстровано запис №3401428 про арешт 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №558039 від 04.06.2002. Зі змісту довідки ППМ "Сігма" від 20.11.2020, яку видав директор Сворін О.В., вбачається, що [PERSON] за період роботи у підприємстві мав заборгованість, яку повністю погасив і на даний момент претензій до нього немає. Із листа Корольовського ВДВС у м. Житомирі №20219 від 21.03.2019 слідує, що у Автоматизованій системі виконавчих проваджень та спецрозділу системи виконавчі документи відносно [PERSON] станом на 21.03.2019 на виконанні не перебувають та відсутні (а.с. 9-11). Зазначеним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.11.2021 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, оскільки позивач (боржник у завершеному виконавчому проваджені) звернувся до суду в порядку позовного провадження з вимогами про скасування постанови державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 04.06.2002 про накладення арешту на 1/3 частини квартири [ADDRESS] та скасування архівного запису про арешт нерухомого майна за реєстраційним записом №3401428 (запис №332 від 10.06.2002) у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, тому обраний позивачем спосіб захисту відповідного права є неефективним та не відповідає характеру його порушення, який з урахуванням сталої практики Верховного Суду має захищатися шляхом звернення до суду з позовом власника (боржника у завершеному виконавчому проваджені) про зняття арешту з майна. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №3041252285, яка сформована станом на 04.07.2022 30.06.2006 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Перша житомирська державна нотаріальна контора зареєстровано запис №3401428 про арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 558039 від 04.06.2002, ВДВС Корольовського РУЮ м.Житомира, об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 08.07.2022 №19.22/21/22/10/ 32403 згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень та спецпідрозділу даної системи встановлено, що виконавчі документи відносно [PERSON] станом на 08.07.2022 на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі не перебувають та відсутні (а.с.8). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути потиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.071997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути портиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно положень ст.57 Закону "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження". Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено зокрема статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент звернення позивача до суду із позовом). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.59 Закону "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. У постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справа № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21) міститься висновок про те, що "арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Подаючи заяву про зняття арешту з майна позивач вказав, що борг у добровільному порядку погасив, що встановлено рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.11.2021 року у справі №296/5766/21. Державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості, тому суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність. Крім того, суд враховує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved