Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 28.04.2014 року по 17.01.2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, і в часі шлюбу у них народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Монастирського районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн 00 коп щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 01 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 28.08.2021 зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дитини збільшився у зв`язку із зростанням цін на харчування, одяг, підручники, шкільне приладдя. Вона не працює, оскільки в даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та перебуває на обліку в УСЗН Івано-Франківської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн 00 коп. Вважає, що розмір стягуваних аліментів в розмірі 1500 грн 00 коп на дитину є недостатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Відповідач постійно працює у Франції, матеріальне становище його покращилося, він немає інших утриманців. Просила змінити розмір стягуваних аліментів та щомісячно стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак 27.04.2023 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із доводами позивача та вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази достатності його заробітку та покращення його матеріального становища, аліменти на утримання дитини сплачує щомісячно, та матеріально допомагає сину та спілкується з ним. Крім того вказав, що на даний час не має доходів, так як ніде не працює, також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Просив у задоволення позову відмовити та розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 21-22). 31.03.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2012 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.2014 року (а.с. 5). Рішенням Монастирського районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн 00 коп щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 01 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року (а.с. 6-7). 28.08.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тлумацькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 78, та [PERSON] надано шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2021 року (а.с. 8). Від даного шлюбу [INFO] народилась одна дитина: дочка [PERSON] , яка на даний час є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.04.2022 року (а.с. 4). З довідки виданої Івано-Франківським УСЗН № 490/16-20 від 27.03.2023 року вбачається, що [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн 00 коп (а.с. 9). Згідно витягів з реєстру Тлумацької територіальної громади позивач [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] , та разом з нею проживають її малолітні діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 10,11,12). Статтею 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривні, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 років не може бути меншим, ніж 1416 гривень 50 копійок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 зазначено, що «Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.» Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Тобто Верховний Суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Крім того, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відповідач є працездатною особою, тобто в змозі надавати забезпечення своїй дитині, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та змінити розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини та стягувати з останнього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. При цьому слід відкликати виконавчий лист № 603/600/19 з Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.) ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 року, ст. 182, 183, 184, ст. 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: partial