Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

у липні 2020 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була їй двоюрідною сестрою. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON] і 06.07.2019 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. заведена спадкова справа № 466/2019. 23.01.2019 р. нотаріус своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини. Оскільки деякі документи, що підтверджують родинні відносини, є втраченими позивач просить встановити даний факт в судовому порядку для подальшого оформлення спадщини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні. 16.11.2020 р. Ірпінським міським судом Київської області постановлена ухвала про передачу справи за підсудністю для розгляду Голосіївському районному суду м.Києва. 22.01.2021 р. суддею Голосіївського районного суду м.Києва Кахно І.А. відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву. 19.03.2021 р. представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довела належними та достатніми доказами наявність у неї родинних відносин з [PERSON] , не надано доказів порушення її права з боку відповідача [PERSON] , а також не обрано способу захисту свого права. 07.09.2021 р. відповідачем [PERSON] подано відзив, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю факту наявності родинних відносин. 07.09.2021 р. закрито підготовче провадження. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 26.10.2021 р. справа передана в провадження судді Голосіївського районного суду м.Києва Колдіної О.О. 26.10.2021 р. справа прийнята в провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.07.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували факт наявності родинних відносин між позивачем та [PERSON] , просили у задоволенні позову відмовити в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності родинних відносин. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судова повістка повернулась до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. В зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання, який повідомлявся судом про місце і час розгляду справи у спосіб, передбачений законом, суд вважає за можливе розглянути справи у його відсутність. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Позивач звернулась до суду з вимогами про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , яка [INFO] померла, а саме що вона була її двоюрідною сестрою. 06.07.2019 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. заведена спадкова справа №466/2019 після смерті [PERSON] і відповідно до постанови державного нотаріуса Погорілої Л.С. від 23.01.2020 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю родинних стосунків. Як вбачається з наданих суду доказів, [PERSON] народилась [INFO] в місті Коростень Житомирської області, що підтверджується копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] та копією Свідоцтва про народження повторно виданого 22 вересня 1977 року. В повторному Свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . [PERSON] 21.07.1981 р. уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований ВРАЦ Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, і у шлюбі взяла прізвище « [PERSON] ». З фотокопії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в селі Чоповка Коростенського району Житомирської області народилась [PERSON] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Оригінал зазначеного свідоцтва відсутній у позивача та не був наданий на огляд суду. З копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 01.09.1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації якого чоловіку присвоєно прізвище " [PERSON] " а дружині - " [PERSON] ". Згідно відповіді Державного архіву Житомирської області від 02.02.2019 року №С-3716/04 в Книгах реєстрації актових записів про шлюб по Новаківській сільраді Чоповицького (нині Коростенського) району за 1935-1937 роки та по Іскоростенській сільраді Коростенського району за 1937 рік запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] не виявлено. Згідно відповіді Державного архіву Житомирської області від 20.12.2019 року №С-5588/03 у Книгах реєстрації актових записів про шлюб по селу Обіходи за 1935-1937 роки та по с. Іскорость за 1937 рік Коростенського району, що надійшли на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] не виявлено. У відповіді Державного архіву Житомирської області від 02.01.2020 року №С-5588/03 зазначено, що в Книгах реєстрації актових записів про шлюб по селу Новаки Чоповицького району (нині Коростенського) району за 1935-1937 роки та по с. Іскорость Коростенського району за 1937 рік, що надійшли на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] не виявлено. Книги реєстрації актових записів про шлюб по селі Новаки Чоповицького (нині Коростенського району) за 1932-1934 роки та по селі Іскорость Коростенського району за 1932-1936 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили. Згідно відповіді Державного архіву Житомирської області від 19.08.2019 року за номером С-3220/04-2 у Волинській загально губернській Книзі реєстрації народжень за 1921 рік запису про народження [PERSON] не виявлено. Книга реєстрації народжень по с. Новаки Радомишльського повіту Київської губернії (нині Коростенського району Житомирської області) за 1921 рік на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходила. Згідно архівної довідки Державного архіву Житомирської області від 19.08.2019 року №С-3220/04-1 в метричній книзі реєстрації народжень по церкві Покрова Пресвятої Богородиці с. Новаки Радомишльського повіту Київської губернії (нині Коростенського району Житомирської області) за 1916 рік зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] . Дата хрещення - 02 лютого 1916 року. Запис реєстрації №13. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] , православні. Підстава: ф-1, оп. 77 спр. 1734, арк.5 зв., 6. Відповідно до архівної довідки від 30.06.2021 року N0(3-3721/04 з інформацією про те, що станом на 1928 рік у подвірному списку жителів села Новаки за номером 287 значаться: [PERSON] , 1899 року народження, домохазяїн; члени його родини - [PERSON] "так у документі" 1896 року народження [PERSON] , 1916 року народження [PERSON] , 1921 року народження [PERSON] , 1925 року, народження [PERSON] , 1927 року народження "по батькові членів родини не зазначено" Підстава: ф.Р-880, он. 1, спр. 16, арк. 139зв., 140. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують, що [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] і є матір`ю позивачки, була рідною сестрою [PERSON] , а отже вони і не підтверджують наявність родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Крім того, зазначені обставини не підтверджують і надані позивачем в якості доказів фотосвітлини, які не містять відомостей про осіб, зображених там та ступінь їх родинних відносин. Надані позивачем копії заяв [PERSON] та [PERSON] не можуть бути належними та достатніми доказами на підтвердження наявності родинних відносин між позивачем та [PERSON] , оскільки вони містять лише відомості про проживання в с.Новаки [PERSON] та [PERSON] , однак це не підтверджує родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] не знайшов свого підтвердження, не доведений належними, допустимими та достатніми доказами, з огляду на що позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у справі не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Outcome: dismissed