Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-30 00:00:00

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з нею - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Також зазначає, що 28.09.2018 був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Дніпровському районному у місті Києві, відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2678. У період шлюбних відносин у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 23.07.2021 рішенням Дніпровського районного суду міста Києва шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу, [PERSON] разом з сином, проживають окремо від чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач за весь час проживання окремо від дитини жодного разу не поцікавився її життям, здобутками і можливими проблемами, що свідчить про байдужість відповідача до розвитку дитини, про небажання брати участь у його вихованні. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогами про надання дозволу на виїзд дитини за межі країни, проте [PERSON] постійно заперечував та не обґрунтовував свою відмову. Відповідач вчиняв домашнє насильство по відношенню до позивачки, допускав аморальну поведінку у присутності сина, тим самим порушував умови для належного і гармонійного розвитку дитини. Позивачка забезпечена житлом, створює всі необхідні умови для комфортного проживання сина та нормального розвитку, за місцем проживання характеризується позитивно, забезпечена роботою (перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною). Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення [PERSON] , до суду, для захисту прав та інтересів сина шляхом визначення місця його проживання разом з нею. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правничу допомогу. 23.02.2023ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито, справу призначено за правилами загального позовного провадження та встановлено строк на подання відзиву на позов. Витребувано у Служби у справах дітей та сім'ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.03.2023 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні та забов`язано Службу у справах дітей та сім' ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] повторно направивши ухвалу про витребування такого висновку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надавши на адресу суду 05.05.2023, через канцелярію суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити його. Також 29.03.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, надійшла заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав. 25.05.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, від [PERSON] надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги визнає, заперечує проти стягнення з нього витрат на правову допомогу. 23.05.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, надійшла заява служби у справах дітей та сім' ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101/46-2041 від 16.05.2023 з проханням розгляд справи проводити без їх участі та винести рішення з максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини, а також висновок № 101-3902/02 від 10.05.2023 про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , та акт обстеження умов проживання від 23.03.2023. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини, врахувавши визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про можливість винесення рішення у підготовчому судовому засіданні, а також, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] . Згідно картки платника податків [PERSON] , [INFO] , отримала РНОКПП [NUMBER] від 06.07.2005. Із довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 898580-2021 від 30.10.2021, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] , з 17.11.2006. Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 12.01.2023 №87916935 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 28.09.2018 був укладений шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у Дніпровському районному у місті Києві, відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2678. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 12.01.2023 №87917011 місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №755/6267/21 від 23.07.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне - [PERSON] . Із довідок про отримання аліментів № 2161/18.29-25 від 17.01.2023 та № 2162/18.29-25 від 17.01.2023 виданих Козятинським ВДВС у Хмільницькому районі, Вінницької області, Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Куліковій О.В. вбачається, що на її користь з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.05.2021 та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 11.05.2021. Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 67172030, відповідно до якого заборгованість станом на 31.12.2022 становить 1160,53 грн; та по ВП № 67172000, відповідно до якого заборгованість станом на 31.12.2022 становить 899,10 грн. В матеріалах справи міститься талон-повідомлення Єдиного обліку № 39711 від 19.06.2021 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від [PERSON] , [INFO] , про те, що в період часу з травня 2021 року і по теперішній час [PERSON] вчиняє домашнє насильство. Згідно розпорядження № 123 від 22.02.2022 про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України, затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України. Відповідно до договору дарування від 10.12.2001 житло за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, набуте на підставі договору дарування. Згідно договору купівлі - продажу від 29.08.2001, трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, набута на підставі договору купівлі - продажу. Із довідки від 12.01.2023 №8, виданою начальником житлово-експлуатаційної дільниці-204 [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , вбачається, що вона фактично проживає за адресою [ADDRESS] , з 29.08.2001, разом з нею проживає дитина [PERSON] , [INFO] , з дня народження і по теперішній час. Відповідно до довідки № 1 від 21.01.2023, 18.12.2021 між ТОВ «Дитина» та [PERSON] укладено договір про надання медичних послуг від 18.12.2021 в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (договір додається, додаток № 1 до договору). Вартість договору згідно акту наданих послуг від 18.09.2021 по 18.03.2022 для [PERSON] становить 16 500 грн. Із довідки № 10 від 20.01.2023 начальника ЖЕД № 204 виданої [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 29.08.2001 вбачається, що з 2001 по 2022 включно скарг та нарікань від сусідів на мешканців [ADDRESS] в ЖЕД-204 не надходило. Комунальні послуги сплачуються вчасно, заборгованості немає. В матеріалах справи міститься сертифікат серії 12ЯЯС № 590641 від 09.01.2023 про проходження профілактичного наркологічного огляду [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого ознак наркологічних захворювань не виявлено, та медична довідка серії ААЖ № 995813 від 09.01.2023 про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого ознак психіатричних захворювань не виявлено. Згідно довідки від 17.01.2023 виданій [PERSON] провідним фахівцем відділу з організації кадрового обліку, остання з 13.05.2019 займає посаду менеджера з корпоративного бізнесу відділу обслуговування юридичних осіб відділення № 26-01 регіонального центру у м. Києві Акціонерного Банку "Південний" і по теперішній час; з 27.05.2020 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зі збереженням посади та посадового окладу (копії витягів з наказу № 248-ко-рс від 19.05.2020 та № 941-к-рс від 06.12.2021 додаються). Також в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 67172900 за період з листопада 2021 року по березень 2023 року включно, та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 67172330 за період з листопада 2021 року по березень 2023 року включно. Згідно висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-3902/02 від 10.05.2023 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , де для проживання дитини, розвитку та навчання, створено належні умови. З`ясовано, що мати має самостійний дохід для утримання та забезпечення дитини. Батько [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . До служби письмове пояснення, відзив на позовну заяву [PERSON] від батька не надходило, додзвонитися до [PERSON] не можливо. Враховуючи викладене, з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 23.03.2023, встановлено, що житло розміщене на 5 поверсі 10 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат, у дитина окрема кімната, умови проживання з усіма зручностями, повноцінно обладнане меблями та технікою, чисто, охайно, прибрано. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови, є місце для ігр та дозвілля, для навчання та розвитку. Дитина проживає разом з матір`ю, дідусем та бабусею, стосунки в сім`ї доброзичливі та дружні. Також в матеріалах справи міститься постанова про закінчення ВП № 67172900 від 11.04.2023, та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 67172330 за період з листопада 2021року по квітень 2023 року включно. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При вирішенні спору про місце проживання дитини суд звертає особливу увагу на вік дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Із висновкуДарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-3902/02 від 10.05.2023 про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що позивач [PERSON] займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина, так як батько не цікавиться життям дитини. Позивач має самостійний дохід, а отже має можливість забезпечувати всі матеріальні потреби малолітнього сина. При вирішенні спору суд надає першочергове значення інтересам дитини, яким, на переконання суду, відповідатиме визначення місця її проживання з матір`ю, оскільки саме мати опікується побутом дитини, її матеріальним забезпеченням, розвитком та навчанням. Поряд з цим, визначення місця проживання спільної дитини сторін разом з матір`ю, не впливатиме на взаємовідносини батька із сином, оскільки таке визначення місця проживання дитини, не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц. Суд зазначає, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те з ким із залишається дитина, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приймаючи до уваги те, що якнайкращим інтересам дитини буде відповідати її проживання з матір`ю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визначення місця проживання дитини з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Що стосується заяви представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільке клопотання представника позивача про залишення даної позовної заяви без розгляду в частині витрат на правничу допомогу подано в підготовчому судовому засіданні, суд дійшов висновку, про його задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦКП України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п. 8 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачена останньою сума судового збору при поданні вказаної позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанціями банку платника ТАСКОМБАНК від 01.02.2023.

Outcome: approved