Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-17 00:00:00

Заявник через свого представника звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, підтверджуючих його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: завіреної копії довідки № 1480 від 20.01.1993 року, виданої [PERSON] , завіреної копії довідки про участь [PERSON] (російською) у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС № б/н від 28.04.1988 року та довідки № 29/с-455 від 10.07.2019 року із додатками: довідкою про грошове забезпечення № 448 від 09.07.2019 року та завіреним розрахунковим листом нарахування грошового забезпечення за 1988 рік. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вище вказані документи є підставою для призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням віку виходу на пенсію за віком на 5 років як особа, яка проходила службу у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів. Однак, заінтересованими особами йому відмовлено у задоволенні поданої 17.08.2022 року заяви про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" листом від 02.02.2023 року йому було відмовлено в такому розрахунку через розбіжності в поданих довідках, де зазначені варіанти прізвища заявника відмінні від його паспортних даних, а саме, зазначено прізвище "Слупский", "Слубский", в той час як за паспортом він Слупський. Окрім того, у довідці № 29/с-455 від 10.07.2019 року йому відмовлено у видачі довідки форми 122, оскільки не зазначено населений пункт чи об'єкт, де проводилися роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, надавши відзив на позову у якому просив суд відмовити у задоволенні даної заяви, оскільки, зокрема, наведені у заяві обставини пов`язані з відмовою контролюючого органу у признаяення пенсії за віком повинні розглядатись у межах адмінсудочинства. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, будучи належним чином і в установленому порядку повідомленим про дату час та місце розгляду даної справи, у судове засідання не з`явився. \~ \~ \~ \~Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні засвідчили, що проходили разом із заявником службу в зоні відчуження наслідків аварії на ЧАЕС у період з лютого 1988 року по квітень 1988 року. Суд, вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За визначенням правовстановлюючим документом є документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна /події/ з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Так, Пленум Верхового Суду України в п. 12 вищевказаної постанови роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. З матеріалів заяви судом встановлено, що заявник [PERSON] просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, підтверджуючих його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: завіреної копії довідки № 1480 від 20.01.1993 року, виданої [PERSON] , завіреної копії довідки про участь [PERSON] (російською) у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС № б/н від 28.04.1988 року та довідки № 29/с-455 від 10.07.2019 року із додатками: довідкою про грошове забезпечення № 448 від 09.07.2019 року та завіреним розрахунковим листом нарахування грошового забезпечення за 1988 рік. Однак, копія довідки є вторинним документом, в той час як суд розглядає справу за первинними документами, які сприймає як оригінали. Виходячи з цього, суд не може визначити належність заявнику вище зазначених копій довідок, хоч і завірених, оскільки вони не мають статусу оригіналу, тобто не є документами в розумінні правовстановлюючих. Окрім того, заявник просить встановити факт належності йому довідки № 29/с-455 від 10.07.2019 року із додатками - довідкою про грошове забезпечення № 448 від 09.07.2019 року та завірений розрахунковий лист нарахування грошового забезпечення за 1988 рік. Аналізуючи вказані документи суд констатує, що довідка № 29/с-455 від 10.07.2019 року не має статусу правовстановлюючого документа, а фактично є супровідним листом про направлення заявнику копій документів на 2 аркушах на його вимогу. Даний лист адресований саме заявнику [PERSON] , як і додана до нього довідка про грошове забезпечення № 448 від 09.07.2019 року на ім'я [PERSON] , невідповідності у прізвищі, імені, по батькові заявника і адресата у них відсутні, а копію розрахункового листа про нарахування грошового забезпечення за 1988 рік [PERSON] (російською) теж неможливо розглядати як правовстановлюючий документ. В той же час, архівних довідок на підтвердження обгрунтування вимог заяви, складених у порядку, передбаченому законодавством, ні заявником, ні його представником суду не надано. Виходячи з цього, подані заявником документи неможливо визнати правовстановлючими, а відтак відсутні правові підстави для встановлення факту належності їх особі. У рішенні про відмову у призначенні пенсії № 232450001435 від 24.08.2022 року Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забзпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та у листі Відділу обслуговування громадян № 11 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 25.08.2022 року № 2300-0214-8/37939, [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку в зв`язку з невідповідностями прізвища заявника, які зазначенні у кількох варіантах (Слупский, Слубский) його паспортним даним, не вказано рік перебування в зоні відчуження, в первинних документах не зазначено населений пункт чи об'єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому неможливо видати довідку за ф. 122. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підставами для відмови у призначенні пенсії заявнику є не лише невідповідність прізвища, зазначеного у вище перелічених документах, його прізвищу, вказаному у паспорті, а й сукупність інших перелічених пенсійними установами обставин, які стали перешкодою для призначення заявнику пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та які б слугували підтвердженням проходження заявником служби у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів. Свідчення свідків також стосуються підтвердження призначення пенсії заявнику. А згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. У судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. А спір щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства (постанова від 04.09.2019 року у справі № 198/623/18, постанова від 27.03.2019 року у справі № 569/7589/17). В судовому засіданні встановлено, що заявник рішення пенсійних органів про відмову у призначенні йому пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у встановленому законом порядку не оскаржував. \~ \~ \~ \~ З урахуванням цього, суд, оцінивши зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, вважає, що представником заявника обрано неналежний спосіб захисту порушеного права заявника, а тому підстави для задоволення заяви відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed