Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Сестра спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт 13 травня 2016 року, відповідно до якого все своє майно заповів їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті дядька, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, 29 травня 2023 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 34). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, 29 травня 2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Турійська селищна рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за відсутності представника (а. с. 60). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 9) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 села Мокрець за 2016-2020 роки по Мокрецькій сільській раді Турійського району Волинської області (а. с. 24). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 25). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовами «а», «а1», ганками «а2», «а3», загальною площею 93,1 кв. м, житловою площею 52,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б-1», хвіртка «1», огорожа «2», колодязь «3» (а. с. 20-22). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] 13 травня 2016 року склав заповіт, відповідно до якого належне йому майно заповів племінниці [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] та є племінницею спадкодавця [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 14, 15, 16, 17, 18). Сестра спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (а. с. 12). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав один у селі Мокрець Турійського району Волинської області (а. с. 10). 07 жовтня 2016 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 36 на звороті). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 13 травня 2016 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 39 на звороті, 40). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] є спадкоємницею за заповітом, яка у контексті положень статей 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 30 березня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 19). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 209/2016 до майна померлого [PERSON] (а. с. 36-59), з яких також видно, що ніхто, крім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536 гривень 80 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 536 гривень 80 копійок. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved