Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-31 00:00:00

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2021 виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON] до Балаклійської міської ради Харківської області, [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] , про визнання незаконними та скасування рішення LX сесії VI скликання Балаклійської міської ради Харківської області від 31.01.2014 р. № 12-VI "Про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки в [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055 в [ADDRESS] ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 63210100:00:028:0055, надану у приватну власність [PERSON] по [ADDRESS] ; стягнути з Балаклійської міської ради Харківської області та [PERSON] судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 25.09.2014 стало відомо з листа виконавчого комітету Балаклійської міської ради № 02-12/2181, що Балаклійська міська рада Харківської області рішенням LX сесії VI скликання Балаклійської міської ради Харківської області від 31.01.2014 р. № 12-VI надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,0987 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055. Дане рішення порушує її право вільного та необмеженого доступу до земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. [ADDRESS] є автомобільною дорогою, що належить до комунальної власності. Під час прийняття рішення Балаклійська міьска рада не змінювала цільового призначення частини [ADDRESS] в порядку, визначеному ст. 20 Земельного кодексу України. На переданій у власність [PERSON] земельній ділянці розташована частина [ADDRESS] , по якій вона та третя особа [PERSON] мають можливість потрапити до своїх житлових будинків. Балаклійська міська рада своїм рішенням зобов`язала [PERSON] забезпечити безперешкодний доступ (прохід - проїзд) до р. Ляхівка та сусідніх домоволодінь до облаштування під`їзного шляху до вказаних об`єктів. Дозволено [PERSON] приступити до освоєння земельної ділянки та початку будівльних робіт тільки після виконання об`їзного шляху по [ADDRESS] . Аналогічна вимога міститься і в розділі 5 "Особливі умови" Акту вибору та обстеження земельних ділянок для роміщення об`єкта будівництва, зі змістом якого погодилися Балаклійська міська рада та [PERSON] . Однак, після оформлення права власності [PERSON] повністю загородила земельну ділянку блоками та забором. Такі дії [PERSON] призвели до повного перекриття частини вулиці Балтійської в м. Балаклія та закриття вільного та беззаперечного доступу до власних домоволодінь та земельної ділянки, а іншим громадянам закрили вільний та безперешкодний доступ до пляжу по річці Ляхівка. Крім того, зазначає, що її позовні вимоги підтверджуються висновком земельно-технічної експертизи № 3451/52-16 у справі № 610/2261/15. У письмових поясненнях від 03.05.2023 представник позивача [PERSON] вказує, що основними доказами на підтвердження позовних вимог є рішення Балаклійської міської ради Харківської області від 31.01.2014 № 12-VI "Про надання у приватну власність земельної ділянки в [ADDRESS] [PERSON] ", яке є доказом того, що земельна ділянка, надана [PERSON] розташована на [ADDRESS] . [PERSON] висувалась вимога Балаклійської міської ради щодо необхідності забезпечення безперешкодного доступу (проходу - проїзду) до р. Ляхівка та сусідніх домоволодінь та з приводу облаштування відповідного під`їзного шляху, а також доказом того, що [PERSON] незаконно приступила до освоєння земельної ділянки та початку будівельних робіт, не виконавши вимоги рішення; схема економіко-планувального зонування території м. Балаклія Балаклійського району Харківської області, з якої видно, де проходять межі м. Балаклія Харківської області, де проходить вулиця Балтійська (фактично повз земельну ділянку, яка була виділена Балаклійською міською радою [PERSON] ), з чого вбачається грубе порушення прав [PERSON] , яка унеможливлена потрапити до свого домоволодіння, оскільки [PERSON] не виконала рішення Балаклійської міської ради щодо облаштування об`їзду для сусідніх домоволодінь та забезпечення безперешкодного доступу до р. Ляхівка та сусідніх домоволодінь; висновок Дніпропетровського НДІ судових експертиз № 3451/52-16 у справі № 610/2261/15, яким встановлено, що "має місце фактичний перетин (накладання) земельної діялнки, яка перебуває у власності [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0987 га з вулицею Балтійською (грунтове покриття) в м. Балаклія Харківської області. Власники сусідніх домоволодінь [PERSON] та [PERSON] не мають можливості без перешкод потрапити до своїх домоволодінеь та земельних ділянок за умови залишення у приватній власності [PERSON] зазначеної земельної ділянки". У наданих запереченнях проти позову представник Балаклійської міської ради Харківської області Оленченко Ю.В. зазначив, що [PERSON] було отрмиано усі передбачені законодавством погодження та висновки компетентних органів, відповідно до яких передана у власність земельна ділянка, знаходиться на території Балаклійської міської ради, відноситься до комунальної форми власності та не містить ніяких обмежень. У матеріалах справи містяться позитивні висновки відділу Держгеокадстру у Балакілйському районі Харківської області та відділу містобудування та архітектури Балаклійської РДА, відповідно до яких земельна ділянка, передана [PERSON] , надається за рахунок земель житлової та громадської забудови, не наданих у власність або користування та яка не має обмежень містобудівного характеру, тобто, на даній земельній ділянці відсутні обмеження у вигляді червоних ліній, які визначають межі автомобільної дороги. Належна [PERSON] земельна ділянка не межує з земельною ділянкою, наданою [PERSON] , а межує з земельними ділянками [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи зроблено висновок про те, що має місце фактичний перетин (накладення) земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0987 га, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055, з вулицею Балтійською (грунтове покриття) в м. Балаклія Харківської області. Власники сусідніх домоволодінь [PERSON] та [PERSON] не мають можливості без перешкод потрапити до своїх домоволодінь та земельних ділянок за умови залишення у приватній власності [PERSON] зазначеної земельної ділянки. З матеріалів судової комісійної земельно - технічної експертизи № 3451/52-16 від 14.11.2016 вбачається низка питань, яка ставить під сумінв виконання експертами своїх обов`язків та результати наданих ними висновків, а саме, по а. 1: п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для вімови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку під час проведення експертизи, Балаклійською міською радою на підтвердження фактів дотримання вимог чинного законодавства та відсутності порушень під час надання у приватну власність земельної ділянки [PERSON] , в частині відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам планувального зонування території, що є складовою частиною технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель м. Балаклія Балаклійської міської ради Харківської області та викопіювання з наявного у Балаклійської міської ради Генерального плану м. Балаклія 1990 р., на яких зазначена [ADDRESS] , копія рішення Балаклійської міської ради від 21.03.2013 № 59, яким було актуаліовано наявний у Балаклійській міській раді Генеральний план м. Балаклія, а також надано копію листа управління містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, в якому зазначено, що Генеральний план м. Балаклія 1990 р. є актуалізованим та може використовуватись у роботі Балаклійської міської ради. Даними документами підтверджується факт, що земельна ділянка, надана [PERSON] , знаходиться в межах [ADDRESS] . В той же час висновок експертів по питанню 1 грунтується лише на викопіюванні зі схеми економіко-планувального зонування території, що є складдовою частиною технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель м. Балаклія, якою визначено лише зонування територій, та який не містить жодних вихідних даних щодо визначення умов і обмежень стосовно виділення земельних ділянок на території міста, використовується лише для визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок для визначення земельного податку, державного мита, орендної плати. Матеріали чинного Генерального плану м. Балаклія 1990 р. а також відомості в листі управління містобудвання та архітектури Харківської обласної державної адміністрації експертами взагалі не враховувалися. Пунктом 1.1- Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 визначено, що автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема, в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій). В наданому експертному висновку експертами не надано жодних роз`яснень та обгрунтувань, відповідно до яких підтверджується, що на земельній ділянці по [ADDRESS] , наданій [PERSON] , знаходиться саме вулиця (дорога), а не довільно накатані колії, які не вважаються вулицею. По п. 2 висновку: пунктом 4 рішення LX сесії Балакілйської міської ради VI скликання від 31.01.2014 № 12- VI передбачено [PERSON] приступати до освоєння земельної ділянки та початку будівельних робіт після виконання об`їзного шляху з вул. Балтійської до р. Ляхівка. Як вбачається з матеріалів справи та фактичного стану земельної ділянки на момент проведення обстеження експертами, на земельній ділянці по [ADDRESS] , наданої [PERSON] , не виконуються жодні будівельні роботи; споруди, які унеможливлюють доступ як до р. Ляхівка так і до домоволодіння [PERSON] , на земельній ділянці [PERSON] відсутні. Однак зазначені факти не враховані експертами під час надання висновку. Відповідно до наявних в матеріалах справи фотоматеріалів, а також фактичного огляду під час проведення експертизи, земельна ділянка, належна [PERSON] має вихід на [ADDRESS] між домоволодінням [PERSON] та земельною ділянкою по [ADDRESS] , наданою [PERSON] . В даний час вихід є перекритий парканом [PERSON] та біля нього дійсно розташована мережа газопостачання. За умови перепідключення до мережі газопостачання та демонтажу паркану, у [PERSON] з`являється можливість безперешкодного доступу до належної йому земельної ділянки зі сторони [ADDRESS] за умови залишення у приватній власності [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] , але даний факт також не був врахований експертами. Вважає висновки судової земельно - технічної експертизи № 3451/52-16 від 14.11.2016 необ`єктивними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть буть належними доказами. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у запереченнях проти позову зазначав про те, що згідно містобудівної документації (схема економіко планувального зонування території: нормативна грошова оцінка земель м. Балаклія та інша документація) межі земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з боку р. Ляхівка збігаються з межами м. Балаклія. А відтак, земельна ділянка між р. Ляхівка та вказаними земельними ділянками знаходиться поза межами населеного пункту. Таким чином, [ADDRESS] не може проходити по земельній ділянці за межами міста. Режим використання земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] на протязі тривалого часу є незмінним. Під`їзд (підхід) як і раніше здійснюється грунтовою дорогою вздовж р. Ляхівка по землі, яка віднесена до прибрежно - захисної смуги. Потрапляння на ділянку [PERSON] здійснюється лише із прибрежно - захисної смуги, яка розташована за межами населеного пункту. Це пов`язано з тим, що раніше обидві земельні ділянки належали [PERSON] , яким спочатку оформлена документація на ділянку з будинком (цільове використання - будівництво). У 2006 році [PERSON] дооформив ділянку перед будинком, цільове використання - ОСГ. Таким чином, [PERSON] відгородив одну земельну ділянку з будинокм іншою земельною ділянкою. У подальшому земельна діялнка була реалізована [PERSON] . Потрапляння на ділянку [PERSON] здійснюється з прибрежно - захисної смуги, яка розташована за межами населеного пункту. Крім того, на цю земельну ділянку можливий вільний прохід, проїзд з боку закінчення вулиці Балтійської, де розворотне коло громадського транспорту, оскільки з цього боку ділянка [PERSON] межує з землями Балаклійської міської ради. Посилання на схему економіко-планувального зонування території вважає помилковим, оскільки вказаний документ розроблений з метою здійснення належного оподаткування землекористувачів і не містить інформації про землі загального користування. Вказана у графічній частині довільно накатана дорога (колія) відповідно до вимог ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про автомобільні дороги", постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 не є офіційною дорогою. Позивач [PERSON] у відповіді на відзив [PERSON] зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] у відповідності до вимог діючого законодавства України встановила межові знаки в натурі (на місцевості) на належній на праві власності земельній ділянці по [ADDRESS] . Сесію Балаклійської міськради 21.03.2013 був актуалізований невідомо який Генеральний план м. Балаклія Харківської області, який не має жодного відношення до Генерального плану м. Балаклія Харківської області, виготовленого підприємством Укргорстройпроект у січні 1990 року, на який посилається [PERSON] в обгрунтування законності безкоштовного надання Балакілйською міською радою під будівництво спірної земельної ділянки. Даний Генеральний план не був прийнятий до уваги експертами Дніпропетровського НДІ судових експертиз. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у позові та заявах, наданих по суті справи. Представник відповідача Балаклійської міської ради проти задоволення позову заперечував. Мотиви та аргументацію викладено в письмових заявах по суті справи. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, обгрунтувавши свою позицію у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Рішенням LX сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 31.01.2014 № 12- VI надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,0987 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055 (т. 1 а.с. 27) Вказаним рішенням органом місцевого самоврядування затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , виготовлений ліцензованим ТОВ "Підприємство "Астра" (т. 1 а.с. 28-66) Вказана технічна документація містить форму 6-зем, з якої вбачається, що земельна ділянка відноситься до категорії земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, копію генерального плану забудови земельної діялнки [PERSON] по [ADDRESS] , відомість вирахування дирекційних і внутрішніх путів, відстаней між точками повороту меж з контролем координат на площі землекористування по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 47, 61, 66) Вказана технічна документація виготовлена спеціалізованим підприємством в сфері землеустрою. Та в ній зазначено, що встановлені та погоджені зовнішні межі земельної ділянки та місцезнаходження земельної ділянки відповідає цільовому призначенню відповідно до генерального плану. Будь-яких обмежень для передачі за цільовим призначенням не встановлено, як не встановлено і порушення прав суміжних землекористувачів. Із клопотання Служби автомобільних доріг у Харківській області № 1753/09 від 25.08.2015 вбачається, що [ADDRESS] є автомобільною дорогою, що розташована в межах м. Балаклія, на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Балаклія Харківської області і є нерухомим майном комунальної власності. Вказана вулиця не перебуває у державній власності та не належить до автомобільних доріг загального користування місцевого значення по Харківській області, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 18.06.2012 № 367 (т. 1 а.с. 84) Із клопотання експертів Дніпропетровського НДІ судових експертиз О. І. Юрець, Н. О. Крамар вбачається необхідність надання вихідних даних, а саме: відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема, результатів виконання топографо - геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та баз даних, відповідно до глави 6 п.п. 6.1.2 та 6.1.3 розділу ІІ Науково - методичних рекоменндацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 03.11.1998 року за № 705/3145 (т. 1 а.с. 104) Із листа Дніпропетровського НДІ судових експертиз від 23.11.2016 № 3451/52-16 вбачається, що повернуто до суду вихідні дані, які були використані при проведенні експертизи, а саме: копія кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки, виготовлений ТОВ "Підприємство "Астра"; копія відомостей нарахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороут меж з контролем, координат на площі землекориствання по [ADDRESS] ; графічні матеріали; електронна версія кадастрового плану в форматі *dxf; фотографії; копія рішення Балаклійської міської ради Харківської області від 01.07.2022 № 403-VI "Про затвердження нормативних грошових оцінок землі населених пунктів міста Балаклія та села Крейдянка; кольорова копія частини Схеми економіко - планувального зонування територій, нормативна грошова оцінка земель м. Балаклія Балаклійського району Харківської області; копія рішення Балаклійської міської ради від 21.03.2013 року № 59-V "Про актуалізацію Генерального плану міста Балаклія Харківської області"; кольорова копія частини Генерального плану м. Балаклія, 1990 рік; акт № 3451/52-16 здачі приймання вартості висновку судових експертиз у 2-х примірниках (т. 1 а.с. 110) У судовому засіданні досліджена технічна документація суміжних землевласників [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 128-155) Із дослідженого у судовому засіданні листа ТОВ "Підприємство "Астра" від 10.02.2017 № 18 вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної діялнки [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, голсподарських будівель і споруд в [ADDRESS] відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент проектування; земельна ділянка [PERSON] не має будь - яких обмежень або обтяжень (згідно висновку Відділу земельних ресурсів у Балаклійському районі Харківської області від 03.12.2007 № 85; згідно рішення комісії щодо вибору та обстеження земельної діялнки для розміщення об`єкта будівництва); через вказану земельну ділянку [ADDRESS] не проходить; на графічній частині до "акта вибору земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] " через вказану земельну ділянку пунктиром відображений довільнонакатаний проїзд, що згідно із чинним законодавством не є ані дорогою, ані вулицею. На вказаній графічній частині схематично вказано розташування вулиці Балтійської праворуч від земельної ділянки [PERSON] (зі сходу). Аналогічна інформація відображена і в Генеральному плані забудови земельної ділянки [PERSON] (т. 1 а.с. 231) Постановою про закриття кримінального провадження від 28.08.2017 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення у діях службових осіб Балаклійської міської ради, пов`язаних з передачею у власність [PERSON] спірної земельної ділянки (т. 1 а.с. 232) Рішенням XLVII сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 21.03.2013 актуалізовано Генеральний план м. Балаклія Харківської області (т. 1 а.с. 264) Досліджено у судовому засіданні технічну документацію з виконання топографо - геодезичної зйомки фактичних меж земельної ділянки, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055, по [ADDRESS] та прилеглої території виконано ТОВ "Земінформ" (кваліфікаційний сертифікат інженера - геодезиста № 010776 від 26.04.2013), з якої вбачається створення плану спірної земельної ділянки та прилеглої території в тому числі, розворотне коло громадського транспорту, проїздну частину вулиці, межі лісового масиву, берег річки Ляхівка. Результати викладено у паперовому та електронному вигляді *.dmf або *dxf. За результатмми зйомки були створені "каталог координат пооворотних точок меж та об`єктів нерухомості", до якого увійшли координати фактичних меж земельних ділянок; ортофотокарта фрагмента місцевості по [ADDRESS] , фото, основа якої отримана з відкритих джерел; суміщення плану місцевості з фрагментом Генерального плану м. Балаклія виконано з картографічною точністю (т. 7 а.с. 85-133) Згідно висновків Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз № 3451/52-16 від 14.11.2016 має місце фактичний перетин (накладання) земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] , розташованої по [ADDRESS] , площею 0,0982 га, кадастровий номер 6320210100:00:028:0055, з вулицею Балтійською (грунтове покриття) в м. Балаклія Харківської області; власники сусідніх домоволодінь [PERSON] та [PERSON] не мають можливості без перешкод потрапити до своїх домоволоіднь та земельних ділянок за умови залишення у приватній власності [PERSON] зазначеної земельної ділянки (т. 1 а.с. 112-124) Рішенням ХІ сесії Балакілйської міської ради V скликання від 21.12.2006 № 1151-V затверджено технічну документацію по виготовленню та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] в [ADDRESS] . Встановлено, що загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] дорівнює 0,2122 га, з них: 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1122 га для ведення особистого селянського господарства. Дозволено [PERSON] виготовлення Державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,2111 га по [ADDRESS] (т.1 а.с. 128) Згідно висновків експерта № 523/11718-11710 від 27.05.2021 Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса" згідно з наявною в матеріалах справи земельно - технічної та правовстановлюючої документації у землевласника [PERSON] є можливість безперешкодного доступу (виходу) у напрямку закінчення вулиці Балтійської в м. Балаклія (розворотне коло громадського транспорту). Суміжними землекористувачами (власниками) земельної діялнки [PERSON] з кадастровим номером 6320210100:00:018:0165 є Балаклійська міська рада, Балаклійське ДРСУ (ДП "Балаклійський райавтодор"), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] (земельна ділянка кадастровий номер 6320210100:00:018:0166). Спільної межі з земельною ділянкою [PERSON] земельна ділнка [PERSON] не має. Згідно наявної в матеріалах справи земельно - технічної та правовстановлюючої документації, [ADDRESS] не перетинає земельну ділянку [PERSON] . Під`їзд та підхід [PERSON] з півдня (у напрямку земель лісогосподарського призначення) межує з землями Балаклійської міської ради (т. 2 а.с. 80-86) Рішенням XLVII сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 28.05.2010 продовжено термін дії Генерального плану м. Балаклія Харківської області, розроблений Інститутом "Укрміськбудпроект" в 1993 році, до 2014 року (т. 3 а.с. 13, т. 3 а.с. 14) З листа директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 11.10.2016 № 01-02/2102-2/1985 вбачається, що в архіві наявний генеральний план м. Балаклія, розроблений інститутом "Укрміськбудпроект" у 1990 році та актуалізований рішенням XLVII сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 21.03.2013 № 59-VI і рекомендований для використання в роботі до розроблення внесення змін до генерального плану м. Балаклія та плану зонування (т. 3 а.с. 15) (т. 3 а.с. 40) Позивачем не надано доказів, що [ADDRESS] , протяжність якої заходить на земельну ділянку, передану у власність відповідачу. Та ці докази спростовували б інформацію, що міститься в актуалізованому Генеральному плані м. Балаклія. Актом обстеження облаштування проходу - проїзду з вул. Балтійської до річки Ляхівка в м. Балаклія [PERSON] , складеного 21.10.2021 начальником юридичного відділу апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Тяпаєвим В.В., головним спеціалістом-заступником юридичного відділу апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Оленченко Ю.В., головним спеціалістом відділу земельних відносин, містобудвання, архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Колесніковим Д.С., встановлено, що вздовж північної межі земельної діялнки, що перебуває у власності [PERSON] , між межею даної земельної діялнки та лісовим масивом, проведено грейдерування та вирівнювання грунту, внаслідок чого створений проїзд від вул. Балтійської в м. Балаклія до річки Ляхівка, шириною 3,5 м, довжиною приблизно 100 м, який дозволяє безперешкодно потрапляти з вул. Балтійської в м. Балаклія до річки Ляхівка як пішоходам так і автомобільним транспортом. Таким чином, наявні підстави вважати, що умова, встановлена п. 4 рішення LХ сесії Балаклійської міської ради VI скликання від 31.01.2014 № 12-VI щодо виконання об`їзного шляху з [ADDRESS] , виконана [PERSON] (т. 8 а.с. 10-23. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Земельний кодекс України (далі - ЗК України) є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК Україниправо власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК Українигромадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За положеннями ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі ст. ст. 83, 84 ЗК Українинабувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності Статтею 80 ЗК України передбачено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. З аналізу наведеного вище вбачається, що у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, згідно з положеннями статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. За положеннями статей 38, 39 ЗК України до житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови Відповідно до статті 83 ЗК України, землі, які належать на праві приватної власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Згідно зі статтею 17 цього Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. Відповідно до статей 25, 26 цього Закону режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації Отже, відповідно до наведених положень Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні. Суд дійшов висновку, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи передбачений спірний проїзд містобудівною документацією, зокрема, генеральним планом м. Балаклія, на час передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно зі статтею 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За приписами статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві, чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до змісту цієї норми закону право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях. Статтями 106, 107 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно з частинами першою, третьою, шостою статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. На час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення Балаклійської міської ради від 31 січня 2014 року № 12-VI) механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками був визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція). Згідно із пунктом 2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Отже, за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки. Планово-картографічні матеріали та матеріалами кадастрової зйомки надані відповідачем [PERSON] та дослідженні в судовому засіданні (т. 7 а.с. 85-133, т. 2 а.с. 80-86) Щодо земельно-технічних експертиз суд зазначає наступне. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. Відповідно до п 6.1. науково-методичних рекомендацій з підготовки та призначення та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту. Відповідно до п.6.1.2. Рекомендацій зазначені питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних. Згідно п.6.1.3.Рекомендацій для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Таким вимогам висновок Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз № 3451/52-16 від 14.11.2016 не відповідає. ЇЇ було проведено без результатів виконання топографо-геодезичних робіт спірної земельної ділянки та прилеглих до неї земельних ділянок. ( т. 1 а.с. 112-124) Щодо неналежності доказів суд виходить з наступного. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону. Недопустимими, відповідно, є докази, отримані з порушенням закону. Недопустимими також є докази, одержані з неправдивих показань свідка, завідомо неправдивого висновку експерта, фальшивих документів або речових доказів, тобто з порушенням процесуального порядку формування засобів доказування. Допустимість доказів характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законністю отримання інформації про той чи інший факт, який має значення для справи. Тому одержання доказів з дотриманням порядку, встановленого законом, слід розуміти як відсутність при одержанні доказів порушення норм матеріального права та норм процесуального права, як одночасне дотримання передбачених законом особистих немайнових і майнових прав та процесуальної форми. Посилання на копію ортофотоплану від 10.07.2015 не є беззаперечним доказом порушення права позивача, так як цей ортфотоплан виготовлено не у спосіб кадастрової зйомки відповідно до статті 198 ЗК України, статті 55 Закону України «Про землеустрій». Кольоровий фотознімок ортофотоплану (Т. 3 а.с. 111-113) наданий позивачем на обґрунтування позову не може бути допущений як доказ, так як він отриманий не в результаті топографо-геодезичної зйомки спірної земельної ділянки та прилеглої до неї території. Довільне отримання вказаного ортофотоплану суперечить науково-методичним рекомендаціям з підготовки та призначення та призначення судових експертиз та експертних досліджень,затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази надані позивачем, суд дійшов висновку про те, що такі докази не є ствердними, категоричними про порушення меж суміжних землекористувачів, наданою у приватну власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,987 га з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055 в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Як не доведено і включення в конфігурацію цієї земельної ділянки земель громадського транспорту чи земель автомобільних доріг, що підтверджувалось би топографічною зйомкою, та не відповідало б генеральному плану м. Балаклія. Належними доказами спростовано твердження позивача, в тому числі і наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки, виконаними ТОВ " Земінформ" та висновком земельно-технічної експертизи (т. 7 а.с. 85-133, т. 2 а.с. 80-86) Наданий позивачем доказ: висновок Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз № 3451/52-16 від 14.11.2016 є неповним, суперечить фактичним обставинам справи та проведений без топографічного знімання спірної земельної ділянки, висновок надано без дослідження технічної документації на земельні ділянки суміжних землекористувачів. Відповідно до статті 83 ЗК України, землі, які належать на праві приватної власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Посилання позивача на порушення законодавства при передачі у приватну власність земельної ділянки грунтується на відповіді Служби автомобільних доріг у Харківській області від 20.01.2014 № 126/04 та доданою до неї схемою під`їзду до лінійного будинку Балаклійського райавтодору (т. 1 а.с. 70-71) Також листом ТОВ "Підприємство "Астра" № 204 від 10.07.2015 і доданим до нього викопіюванням з ортофотоплану та схемами розміщення земельної ділянки (т. 1 а.с. 79-82, т. 3 а.с. 110-113) Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2021 закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Балаклійської міської ради Харківської області, [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] , про визнання незаконними та скасування рішення LX сесії VI скликання Балаклійської міської ради Харківської області від 31.01.2014 р. № 12-VI "Про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки в [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055 в [ADDRESS] ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 63210100:00:028:0055, надану у приватну власність [PERSON] по [ADDRESS] у зв"язку з відмовою прокурора від позову. Вказана ухвала суду набрала законної сили. Цим рішенням суду встановлено відсутність предмету спору і ця обставина вважається доведеною та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Наведені обставини не можуть слугувати підставою для задоволення пред`явленого позову, оскільки відповідачами права та інтереси прав позивача не порушувалися, такий фактичний стан настав внаслідок дій сторони позивача, чим порушено принципи використання власного майна, за якими власник не може реалізовувати належне йому право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших осіб, інтересам суспільства тощо. Таким чином, з огляду на вищенаведене та врахувавши відсутність у [PERSON] порушеного права, викликаного передачею у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,987 га з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055 в [ADDRESS] суд констатує про відсутність підстав для задоволення позову. Позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,987 га з кадастровим номером 6320210100:00:028:0055 в [ADDRESS] є похідними від прийнятого рішення про передачу її у власність, то як наслідок, задоволенню не підлягають. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Щодо вирішення питання про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи У відповідності до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У пунктах 42-44 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). За навеедного, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат за посулги щодо нанесення межі міста Балаклія на раніше зроблену топографо - геодезичну зйомку фктичних меж земельної ділянки (кадастровий номер 6320210100:00:028:0055) по [ADDRESS] , згідно акта приймання - передачі наданих послуг за договором № З-38/202-5/19 від 20 травня 2019 року у розмірі 400 (чотириста) грн 00 коп; судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 5406 (п`ять тисяч чотириста шість) грн 90 коп.; судових витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи № 523/11718-11719 від 27.05.2021 у розмірі 15015 (п`ятнадцять тисяч п`ятнадцять) грн 00 коп.

Outcome: approved